Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-04 00:00:00

06.04.2023 позивач звернулась до Солом`янського районного суду міста Києва з вищезазначеним позовом, у якому просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 7000,00 грн щомісячно. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 02.02.2020 сторони уклали шлюб, від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Сторони припинили спільне проживання, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Дитина проживає з позивачем, а відповідач проживає окремо. Відповідач належної матеріальної допомоги не надає. Позивач зауважує, що [PERSON] постійно приховує дійсний розмір своїх доходів, офіційно не працює, але має значну суму щомісячного доходу. Відтак позивач вважає, що відповідач має можливість платити на утримання доньки 7000,00 грн. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 18.04.2023 у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 02.06.2023 здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін - в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. На питання про документальні підтвердження та докази рівня доходу відповідача, зазначення у позові про «значну суму щомісячного доходу» [PERSON] та можливості відповідачем сплати аліментів у розмірі 7000,00 грн, позивач відповіла, що все розписала у позовній заяві. Будь-яких доказів на підтвердження зазначених обставин суду не подала. Відповідач у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу із ухваленням заочного рішення. Позивач проти ухвалення зачоного рішення не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 02.02.2020 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 92. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є: батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30.07.2020, виданого Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с.11). Позивач разом з донькою зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідками /витягами з реєстру територіальної громади (а.с.12, 14). Так, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 9 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, необхідно звернути увагу на ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України, відповідно до яких доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Частинами 1, 2 ст. 84 ЦПК України визначено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. Отже, визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та дитини, також те, що сторони не змогли добровільно досягнути згоди про розмір сплачуваних аліментів, а обов`язок утримувати дітей покладається рівною мірою на матір і батька. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ст. 191 СК України). При цьому немає значення проміжок часу від дня пред`явлення позову до його задоволення чи набрання законної сили. На підставі викладеного, виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, беручи до уваги потреби дитини, дослідивши наявні докази на підтвердження позовних вимог, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, з урахуванням визначення конкретного розміру аліментів, які слід стягнути з відповідача, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на 2023 рік, затверджений Законом України "Про Державний бюджет на 2023 рік" від 03.11.2022 № 2710-IX, встановлений для дітей до 6 років в сумі 1136 грн, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково. Так, позивачем не надано доказів суду на підтвердження того, що відповідач може за своїм матеріальним станом сплачувати саме такий розмір аліментів. Після роз`яснення судом відповідних положень процесуального закону про витребування в разі неможливості отримати необхідні докази самостійно, позивач відповідні клопотання також не заявила. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Оскільки позивач за даною категорією справ звільнений від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial