Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-11 00:00:00

27 березня 2023 року [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок злочину. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2022 року у справі №201/7557/22 за обвинуваченням [PERSON] за ч.2 ст.286 КК України, останнього визнано винуватим у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, вчинене за наступних обставин. 13 серпня 2022 року близько 23 год. 00 хв. водій [PERSON] , керуючи власним, технічно справним автомобілем «NISSAN LEAF», реєстраційний номер [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , здійснював рух у другій смузі для руху по проїзній частині Центрального мосту, яка складається з трьох смуг для руху в одному напрямку, в Соборному районі м. Дніпра, за напрямком від правого берега у бік лівого берега Дніпра. Під час руху [PERSON] , легковажно розраховуючи на відвернення суспільно-небезпечних наслідків, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, рухаючись в другій смузі для руху, при виявленні автомобіля «ВАЗ 21099», р.н. [NUMBER] , який знаходився в нерухомому стані із увімкненими сигналами аварійної зупинки, у другій смузі для руху, в районі електроопори № 33 попутного напрямку, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, допустив зіткнення передньою частиною керованого ним автомобіля «NISSAN LEAF», р.н. [NUMBER] , із задньою частиною автомобіля «ВАЗ 21099», р.н. [NUMBER] , в подальшому автомобіль «ВАЗ 21099», р.н. [NUMBER] , почав некерований рух прямо, в результаті чого допустив наїзд передньою своєю частиною на пішохода [PERSON] , який знаходився на проїзній частині Центрального мосту попереду автомобіля «ВАЗ 21099», р.н. [NUMBER] , після цього вказаний автомобіль продовжуючи свій рух прямо, допустив зіткнення своєю передньою частиною із задньою частиною нерухомого автомобіля «AUDI А4», р.н. [NUMBER] , який знаходився попереду та на одній прямій із автомобілем «ВАЗ 21099» із увімкненими сигналами аварійної зупинки. Внаслідок даної ДТП пішоходу [PERSON] , який в момент зіткнення знаходився на проїзній частині Центрального мосту між автомобілями «ВАЗ 21099» та «AUDI A4», спричинено тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що водій [PERSON] , керуючи автомобілем «NISSAN LEAF», реєстраційний номер [NUMBER] , порушив вимоги п. 12.3 ПДР України. За наслідками розгляду апеляційної скарги на вказаний вирок, Дніпровський апеляційний суд вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2022 року щодо [PERSON] скасував в частині призначення покарання та призначив йому додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами. Дніпровський апеляційний суд мотивував своє рішення в т.ч. [PERSON] у добровільному порядку лише частково відшкодував позивачу заподіяну шкоду та позбавлення [PERSON] права керувати транспортними засобами буде справедливим та необхідним покаранням у такому випадку, враховуючи дані про особу обвинуваченого, конкретні обставини кримінального провадження і тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, а також грубе порушення Правил дорожнього руху України, яке допущено обвинуваченим та призвело до настання суспільно-небезпечних наслідків, а саме спричинення позивачу тяжких тілесних ушкоджень, опис яких наведений у вироку суду першої інстанції. Таким чином, вироком відносно [PERSON] встановлено факт вчинення ним кримінального правопорушення відносно [PERSON] та вказаним вироком суду встановлено також факт завдання йому шкоди діями вказаної винної особи, а також наявність причинного зв`язку між винними діями [PERSON] та зазначеними наслідками у вигляді заподіяної йому шкоди і відповідно винність [PERSON] в завданні шкоди, а отже ця вина встановлена і доведена. Вирок відносно [PERSON] набрав законної сили, а тому вважає, що є підстави визначені ст.82 ЦПК України для звільнення від доказування даного позову в частині питань чи мали місце винні дії водія [PERSON] , а саме дії, що містять в собі склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, факт завдання тілесних ушкоджень та пошкодження його майна, наявність причинного зв`язку між винними діями, пов`язаними з порушенням вимог Правил дорожнього руху України [PERSON] . І завданням йому шкоди. Оскільки [PERSON] у добровільному порядку відмовився відшкодувати заподіяну йому шкоду, він вимушений звернутись з цим позовом до суду. Внаслідок вчинення [PERSON] кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка полягає: - у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень та яку оцінює у 100000,00 грн. - у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із знищенням належного йому автомобіля та яку оцінює у 15000,00 грн. У зв`язку з отриманням мною вказаних тілесних ушкоджень ще у серпні 2022 року, позивач тривалий час відчував гострий тривалий фізичний біль та стан його здоров`я не відновився і на час звернення з цим позовом. Внаслідок отримання позивачем тілесних ушкоджень, останній зі здорової молодої людини, перетворився в особу, яка втратила можливість самостійно пересуватись, здійснювати догляд за собою, що позбавило можливості вести нормальне звичне життя, до якого позивач і до теперішнього часу ще не повернувся, бо і надалі продовжується його лікування та одна нога не функціонує повноцінно. Як вбачається позивач отримав з вини [PERSON] дуже тяжкі травми ніг, тривалий час перебував у фактичному безпорадному стані і до теперішнього часу його стан не відновився та йому невідомо чи взагалі стан здоров`я відновиться до того, який був до ДТП. З метою уникнення покарання 02 грудня 2022 в день ухвалення вироку відповідач надав позивачу 20000 грн. в рахунок часткового відшкодування шкоди. З цивільним позовом у кримінальному провадженні позивач не звертався, бо мав надію на належну реакцію та ставлення до наслідків вчиненого злочину з боку [PERSON] . Належний позивачу автомобіль «ВАЗ 21099», р.н. [NUMBER] внаслідок злочину вчиненого [PERSON] знищений і незважаючи на те, що відповідальність за відшкодування позивачу майнової шкоди в межах страхового ліміту покладена на страхову компанію, моральну шкоду за знищення майна повинен відшкодувати [PERSON] . Враховуючи часткове відшкодування [PERSON] заподіяної моральної шкоди у розмірі 20000 грн., зважаючи на засади розумності, виваженості та справедливості та не маючи на меті безпідставного збагачення, позивач вважає, що з [PERSON] на його користь підлягає стягненню моральна шкода, яка полягає: - у фізичному болю та стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень у розмірі 80000,00 грн. - у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку із знищенням належного йому автомобіля у розмірі 15000,00 грн. (а.с.1-6) 19 червня 2023 року не погодившись з позовними вимогами відповідач подав відзив, у якому зазначив, що позивач просить стягнути з відповідача на його користь 95 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди. При цьому, позовна заява не містить належних доказів з обгрунтування заявленої до стягнення суми. Так, під час розгляду справи № 201/7557/22 [PERSON] зазначав, що він добровільно відшкодував потерпілому 20 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Це ж підтверджується вироками судів першої та другої інстанції. Посилання позивача, на те, що [PERSON] надав йому відшкодування у розмірі 20 000грн. з метою уникнення відповідальності, взагалі не заслуговують на увагу та є особистим оціночним судженням потерпілого. Також, позивачу було відшкодовано вартість пошкодженого майна страховою компанією, про що він і зазначає в позовній заяві. (а.с.52-53) Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно із протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 27 березня 2023 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.38). Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача. (а.с.39). До суду 24 травня 2023 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача. (а.с.46). Ухвалою судді від 24 травня 2023 року по даній справі відкрито спрощене провадження. (а.с.47-48). 27 червня 2023 року від позивача надійшла заява про виклик свідка [PERSON] . (а.с.61). Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував вважаючи їх безпідставними та необґрунтованими. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Фактичні обставини, встановлені судом 13 серпня 2022 року близько 23 год. 00 хв. водій [PERSON] , керуючи власним, технічно справним автомобілем «NISSAN LEAF», реєстраційний номер [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , здійснював рух у другій смузі для руху по проїзній частині Центрального мосту, яка складається з трьох смуг для руху в одному напрямку, в Соборному районі м. Дніпра, за напрямком від правого берега у бік лівого берега Дніпра. Під час руху [PERSON] , легковажно розраховуючи на відвернення суспільно-небезпечних наслідків, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, рухаючись в другій смузі для руху, при виявленні автомобіля «ВАЗ 21099», р.н. [NUMBER] , який знаходився в нерухомому стані із увімкненими сигналами аварійної зупинки, у другій смузі для руху, в районі електроопори № 33 попутного напрямку, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, допустив зіткнення передньою частиною керованого ним автомобіля «NISSAN LEAF», р.н. [NUMBER] , із задньою частиною автомобіля «ВАЗ 21099», р.н. [NUMBER] , в подальшому автомобіль «ВАЗ 21099», р.н. [NUMBER] , почав некерований рух прямо, в результаті чого допустив наїзд передньою своєю частиною на пішохода [PERSON] , який знаходився на проїзній частині Центрального мосту попереду автомобіля «ВАЗ 21099», р.н. [NUMBER] , після цього вказаний автомобіль продовжуючи свій рух прямо, допустив зіткнення своєю передньою частиною із задньою частиною нерухомого автомобіля «AUDI А4», р.н. [NUMBER] , який знаходився попереду та на одній прямій із автомобілем «ВАЗ 21099» із увімкненими сигналами аварійної зупинки. Внаслідок даної ДТП пішоходу [PERSON] , який в момент зіткнення знаходився на проїзній частині Центрального мосту між автомобілями «ВАЗ 21099» та «AUDI A4», спричинено тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що водій [PERSON] , керуючи автомобілем «NISSAN LEAF», реєстраційний номер [NUMBER] , порушив вимоги п. 12.3 ПДР України. Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2022 року [PERSON] , [INFO] , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами. [PERSON] звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 3 (три) роки. Покладено на [PERSON] наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації. Стягнуто з [PERSON] на користь держави витрати на проведення експертизи в сумі 3020,48 грн. (а.с.10-12). Вироком Дніпровського апеляційного суду від 15 лютого 2023 року, апеляційну скаргу потерпілого [PERSON] задоволено частково. Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2022 року щодо [PERSON] скасувано в частині призначення покарання. Призначено [PERSON] за ч. 2 ст. 286 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. Звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 3 (три) роки. (а.с.12-17). Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №9827/1644 від 06 вересня 2022 року [PERSON] отримав закриту черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Забій м`яких тканин голови. Відкритий перелом c/m та н/т кісток правої гомілки зі зміщенням уламків. Множині забійні рани м`яких тканин лівої гомілки. Закрите пошкодження хрестоподібної та медіальної коллатеральної зв`язки лівого колінного суглоба. (а.с.18). Відповідно до листа Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «КРЕДО» №543 від 20 березня 2023 року, ТДВ СК «Кредо» страховим актом №3006115-1 було визнано настання цивільно-правової відповідальності водія Забезпеченого ТЗ за спричинення пошкоджень частин та деталей автомобіля ВАЗ 210990, реєстраційний номер [NUMBER] , які сталися 13 серпня 2022р., страховим випадком, передбаченим Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Полісом, та призначене страхове відшкодування у розмірі 56 775,85 грн. (а.с.19). Відповідно до звіту №3006115/09/22 про оцінку транспортного засобу вартість відновлюваного ремонту автомобіля ВАЗ210990, державний номерний знак [NUMBER] перевищує його ринкову вартість на момент ушкодження, вартість матеріального збитку складає 101 041 грн. 61 коп. (а.с.20-37). Відповідно до висновку експерта №2233 від 23 серпня 2022 року, у позивача виявлено тілесні ушкодження у вигляді тупої травми нижніх кінцівок, за своїм характером тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя. (а.с.42-44). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем та відповідачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Частина перша статті 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої, пункту дев`ятого та абзацу дванадцятого частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. За змістом положень цих норм права суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються. Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором Пунктами 1 та 2 частини 2 статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до частини третьої статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до частини першої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві. Пунктом 3 Пленуму Верховного суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору». В обґрунтування розміру моральної шкоди позивач посилається на свій тяжкий моральний стан та неможливість вільно пересуватись без сторонньої допомоги. Допитана як свідок [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] зазначила, що в наслідок дорожньо транспортної пригоди її син не міг пересуватись без сторонньої допомоги, у нього було пошкоджено дві ноги приблизно місяць, внаслідок чого позивач не міг працювати. Судом встановлено, що відповідачем під час розгляду кримінальної справи вже було відшкодовано моральну шкоду у розмірі 20 000 грн., даний факт підтверджує і сам позивач. Установлені судом обставини свідчать про те, що позивач безумовно зазнав моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталась з вини відповідача 13 серпня 2020 року. Ураховуючи вимоги розумності і справедливості, з огляду на те, що позивач досі має порушення здоров`я, проте з урахуванням того, що відповідач вже сплачував моральну компенсацію, суд дійшов висновку, що розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню відповідачем складає 10 000 грн. Висновки суду щодо розподілу судових витрат Відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Ураховуючи, що позивач на підставі пункту 6 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial