Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-11 00:00:00

У березні 2023 року [PERSON] звернулась до суду із вказаною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що вона проживала разом із [PERSON] з квітня 1988 року, як дружина та чоловік без реєстрації шлюбу. [INFO] [PERSON] помер, про що Іванківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено актовий запис та видано свідоцтво про смерть. Після смерті [PERSON] була відкрита спадщина, яку вона має намір прийняти, проте, постановою Державного нотаріуса Іванківської районної державної нотаріальної контори Воробей Т.П. від 01.02.2023 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , у зв`язку з тим, що нею не підтверджено родинних відносин зі спадкодавцем. Просила встановити факт, що вона, [PERSON] , та померлий [PERSON] проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу, з 01 січня 2004 року до 06 березня 2022 року. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 10 березня 2023 року відмовлено у відкритті провадження у зв`язку із наявністю спору про право. Постановою Київського апеляційного суду від 24.05.2023 року ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 10 березня 2023 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 06.06.2023 року відкрито провадження у справі та залучено в якості заінтересованої особи Іванківську селищну раду. У судовому засіданні 12.07.2023 року заявник та його представник підтримали вимоги заяви у повному обсязі. У судове засідання представники заінтересованих осіб не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5) ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до п. 5) ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] помер, про що Іванківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено актовий запис та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] була відкрита спадщина, яку заявник має намір прийняти, проте, постановою Державного нотаріуса Іванківської районної державної нотаріальної контори Воробей Т.П. від 01.02.2023 року заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , у зв`язку з тим, що нею не підтверджено родинних відносин зі спадкодавцем. У померлого [PERSON] відсутні інші спадкоємці, про що зазначено у постанові державного нотаріуса. Іванківською селищною радою заявнику було видано довідку, згідно якої вона разом із [PERSON] проживали в будинку його батьків з 30 квітня 1988 року та виховували спільну доньку (а.с. 26). Заявник просить встановити факт, що вона, [PERSON] , та померлий [PERSON] проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу, з 01 січня 2004 року до 06 березня 2022 року. Відтак до спільних правовідносин необхідно застосовувати положення діючого Сімейного кодексу України. Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до правової позиції викладеної у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судовому практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (Постанова Верховного Суду від 25 листопада 2019 року у справі № 202/5003/16-ц (провадження № 61-44809св18). Звертаючись з даною заявою в порядку окремого провадження, заявник наводить аргументи про те, що спільно проживали із померлим в одній квартирі, вели спільне господарство. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 07 грудня 2020 року у справі № 295/14208/18-ц, від 03 березня 2021 року у справі № 127/28507/15 належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із "подружжя"; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Факт спільного проживання заявника з померлим в одній квартирі та ведення спільного господарства підтверджується зокрема показами свідків [PERSON] та [PERSON] , які надали свідчення, що подружжя вело спільне господарство, проживали разом, здійснювали ремонтні роботи помешкання, виховували спільну доньку, піклувалися одне про одного. Окрім цього, судом досліджено ряд поданих заявником копії фотокарток зі спільного відпочинку та спільної присутності на святкуваннях чи в певних місцях. Враховуючи встановлене вище, суд дійшов до переконання про те, що показання свідків та спільні фотографії [PERSON] із померлим [PERSON] , а також довідка Іванківської селищної ради про спільне проживання та ведення господарства підтверджують факт спільного проживання заявника із померлим однією сім`єю без державної реєстрації шлюбу у період з 01 січня 2004 року до [INFO] та такі докази на переконання суду є визначальними у цій справі, адже жодних заперечень, наявності спору із цього питання судом не встановлено та від встановлення відповідного факту залежить виникнення спадкових прав у заявника щодо спадкового майна [PERSON] , а відтак суд прийшов до переконання про те, що заяву необхідно задовольнити повністю. У відповідності до ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати понесені заявником не відшкодовуються.

Outcome: approved