Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-10 00:00:00

08.06.2023 позивач звернулася до суду з позовною заявою, відповідно до якої просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 06 листопада 1983 року Теребренівською сільською радою Ракитянського району Білгородської області, актовий запис №11; після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище « [PERSON] »; судові витрати залишити за позивачем. В обґрунтування позову позивач зазначила, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 06 листопада 1983 року Теребренівською сільською радою Ракитянського району Білгородської області, актовий запис №11. Від шлюбу сторони мають двох повнолітніх дітей. Спільні інтереси між подружжям відсутні, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, що негативно вплинуло на стосунки сторін та привело до розпаду сім`ї. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально, примирення неможливе. Подружжя проживає окремо, спільне господарство не веде. Ухвалою Краснопільського районного суду Сумської області від 12.06.2023 відкрито провадження у даній справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін, судове засідання призначено на 11.07.2023. Позивач у судове засідання не прибула, 04.07.2023 направила на електронну адресу суду заяву за вх. №2872 про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не прибув, відповідно до заяви від 04.07.2023 за вх. №2870 просив суд розглядати справу без його участі, зазначив, що з позовом згоден. Неявка сторін, належним чином повідомлених про дачу і місце проведення судового засідання, не перешкоджає розгляду справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 06 листопада 1983 року у Теребренівській сільській раді Ракитянського району Білгородської області, актовий запис №11, актовий запис №1, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Відповідно до положень частини першої статті 12 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до частин першої та другої статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. За змістом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частина 3 статті 105 вказаного Кодексу визначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України, частина перша якої надає одному із подружжя право звернутись до суду з позовом про розірвання шлюбу. Суд відповідно до статті 111 Сімейного кодексу України вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, шлюб існує формально, сторони не мають наміру вживати заходів до примирення. Позивачка на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач у поданій до суду заяві визнав позовні вимоги. Спір про майно на час розгляду справи у суді відсутній. Згідно із роз`ясненнями, викладеними у пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з приписами частини 2, абзацу 2 частини 3 статті 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Статті 113 Сімейного кодексу України надає особі, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи встановлені обставини, суд погоджується з доводами позивачки, що на даний час спільне проживання сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тобто фактично шлюб не існує, а тому позовна вимога про розірвання шлюбу є обґрунтованою, законною та підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу позивачці за її бажанням залишити прізвище « [PERSON] ». У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України судові витрати за заявою позивачки, викладеною у позові, слід залишити за нею.

Outcome: approved