Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-06 00:00:00

31.03.2023 року до Обухівського районного суду Київської області надійшла вказана позовна заява. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок настання з вини відповідача дорожньо-транспортної пригоди, страхувальнику позивача завдана майнова шкода. Оскільки вартість матеріального збитку, завданого страхувальнику позивача, перевищує розмір страхового відшкодування, що відшкодовано страховиком відповідача, позивач просив стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою вже відшкодованого страхового відшкодування. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач зауважив, що застрахував свою цивільну відповідальність у ТДВ «СГ «ОБЕРІГ», відтак обов`язок із відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається саме на страховика. Також відповідач зазначив, що матеріали справи не містять доказів визначення вартості коефіцієнту фізичного зносу пошкодженого автомобіля та доказів звернення позивача із вимогою до відповідача про сплату страхового відшкодування. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області 28.04.2023 року відкрито провадження у цивільній справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. До судового засідання 07.07.2023 року представник позивача не з`явився, у позові просив розгляд справи здійснювати за його відсутності. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне. 20.02.2021 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» (далі позивач) та [PERSON] (далі страхувальник) укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 90963а1к (далі договір), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Mercedes-Benz GL 550, д.н.з. [NUMBER] . 31.05.2021 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Mercedes-Benz GE 550, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням страхувальника, транспортного засобу ГАЗ 3302-14, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу VOLKSWAGEN д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (далі - Відповідач). Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 07.07.2021 року у справі № 753/11548/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. 01.06.2021 року [PERSON] звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та на виплату страхового відшкодування. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу марки Mercedes-Benz GL 550, д.н.з. [NUMBER] , визначена позивачем на підставі рахунку від 24.06.2021 року № 00001000 на суму 95\~788,45 грн без ПДВ, виставленого ФОП [PERSON] , із ремонтною калькуляцією Audatex від 24.06.2021 року № 1.003.21.0. На підставі вищевказаних документів позивач визначив розмір страхового відшкодування в сумі 95\~788,45 грн (франшиза за договором 0 грн.) відповідно до страхового акту від 29.06.2021 року № ARX2808549 із розрахунком до нього. Дана сума страхового відшкодування в загальному розмірі 95\~788,45 грн сплачена позивачем на рахунок ФОП [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням від 01.07.2021 року № 794704. Цивільно-правова відповідальність винного у скоєнні ДТП водія [PERSON] на момент скоєння ДТП застрахована у ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР203793862. Із матеріалів справи слідує, що ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» виплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 46 316,44 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 21.12.2021 року № 10801. У зв`язку з цим, позивач звернувся до [PERSON] з заявою (претензію) про виплату страхового відшкодування в сумі 49 472,01 грн, що становить різницю між загальною сумою страхового відшкодування 95 788,45 грн та сплаченою ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» сумою 46 316,44 грн. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) і доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України "Про страхування"). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Отже, позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати в сумі 95\~788,45 грн. Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно зі статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до статті 5 указаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що в разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно із частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 14.12.2021 року у справі № 147/66/17, внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» випадках - МТСБУ), та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Із даним правовим висновком погодилась Велика Палата Верховного Суду від 22.02.2022 року у справі № 201/16373/16-ц, зазначивши про відсутність підстав для відступу від такого правового висновку. Таким чином, відповідач є відповідальною особою за завдані внаслідок спричиненої ним 31.05.2021 року ДТП матеріальні збитки в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), що прямо передбачено вимогами чинного законодавства. Як слідує з матеріалів справи, позивачем виплачено страхове відшкодування в сумі 95\~788,45 грн, з якої страховиком відповідача відшкодовано в порядку суброгації 46 316,44 грн. Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до пункту 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (далі Методика), затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, значення Ез (коефіцієнт фізичного зносу) приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 7 років для інших легкових КТЗ. Пунктом 7.39 Методики визначено, що винятками стосовно використання зазначених вимог є: а) КТЗ експлуатується в інтенсивному режимі (фактичний середньорічний пробіг щонайменше вдвічі більший за середньорічний нормативний); б) складові частини кузова та оперення кузова, кабіни, рами КТЗ відновлювали ремонтом (крім випадків, що однозначно свідчать про усунення експлуатаційних пошкоджень (наприклад, усунення сколів ЛФП на лицьових поверхнях кузова, усунення деформації методом видалення вм`ятин без пофарбування складової частини)); в) складові частини каркасу кузова, оперення кузова, кабіни та рами мають наскрізну корозію, що призвело до зниження витривалості і міцності матеріалу виготовлення цієї складової частини (складових частин) КТЗ; г) складові частини кузова, кабіни, рами КТЗ мають пошкодження у вигляді деформації, за винятком таких, що підпадають під визначення експлуатаційних пошкоджень відповідно до пункту 1.6 розділу I цієї Методики; ґ) КТЗ експлуатувався в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4 до цієї Методики. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки Mercedes-Benz GL 550, д.н.з. [NUMBER] , рік виготовлення автомобіля 2011, тобто станом на дату ДТП 31.05.2021 року строк експлуатації вказаного автомобіля перевищував 7 років, у зв`язку з чим при визначенні вартості відновлювального ремонту підлягав застосуванню коефіцієнт фізичного зносу. Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. За даними договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР203793862, розмір франшизи становить 1\~500,00 грн. Отже, після виплати страховиком відповідача ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» у порядку вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхового відшкодування, різниця між фактичним розміром шкоди, завданої власнику транспортного засобу марки Mercedes-Benz GL 550, д.н.з. [NUMBER] , і страховим відшкодуванням, покладається на відповідача. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на наведене, оскільки вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу марки Mercedes-Benz GL 550, д.н.з. [NUMBER] , перевищує виплачену ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» суму страхового відшкодування, суд дійшов висновку про обґрунтованість пред`явлених позовних вимог про стягнення з відповідача 49\~472,01 грн завданих збитків. Також відповідач наголошував на відсутності доказів направлення позивачем вимоги про виплату страхового відшкодування. Відповідно до положень підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого. Разом із цим, спірні правовідносини врегульовані приписами статті 1194 ЦК України та на них не поширюється дія підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 вказаного Закону, оскільки останній регулює підстави для відмови страховика, а не винної особи, у виплаті страхового відшкодування. Відтак не подання позивачем вимоги відповідачу не може бути підставою для відмови у позові. Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у зв`язку з задоволенням позову згідно з положеннями статті 141 ЦПК України покладаються на відповідача.

Outcome: approved