Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-03 00:00:00

07.04.2023 року [PERSON] звернулася до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Універсальна товарна біржа «Недвижимость Н» про визнання договору купівлі-продажу дійсним та просила суд визнати дійсним договір купівлі-продажу жилого дому по [ADDRESS] , укладений 05 квітня 1997 року між [PERSON] , що діяв за довіреністю від [PERSON] та [PERSON] на Універсальній товарній біржі «Недвижимость Н», реєстровий № 43. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.04.2023 року відкрито провадження по справі та ухвалено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву про слухання справи за її відсутності. В судове засідання відповідач не з`явився, причину неявки суду не повідомила, про час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином. В судове засідання третя особа не з`явилася, причину неявки суду не повідомило, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного: Як встановлено в судом, 05 квітня 1997 року між [PERSON] та [PERSON] , що проживав за адресою [ADDRESS] , за довіреністю від [PERSON] , що проживала за адресою [ADDRESS] , виданою приватним нотаріусом Сиряковой Є В., реєстровий № 5525, від 02 вересня 1996 року на Універсальній товарній біржі «Недвижимость Н», було укладено договір купівлі-продажу № 43, жилого дому по [ADDRESS] . Відповідно до п.4 договору купівлі-продажу, продавець свідчив, що на момент укладення договору зазначений жилий дім нікому іншому не проданий, не заставлений, не подарований, не зданий в оренду, в спорі і під забороною відчуження (арештом) не перебуває. При укладенні договору купівлі-продажу нерухомого майна матір`ю позивачки та представником відповідача було досягнуто всіх істотних умов, необхідних при укладенні такого змісту договорів, після чого він був підписаний. Зазначений договір купівлі-продажу було зареєстровано 05 квітня 1997 року в «Журналі реєстрації біржових договорів з нерухомістю» Універсальній товарній біржі «Недвижимость Н», під № 43, засвідчено підписом директора Ленінської філії та скріплено печаткою. Зазначений жилий дім належав продавцю - [PERSON] , на підставі свідоцтва о приватній власності, зареєстрованого в Миколаївському бюро технічної інвентаризації 28.02.1996р., за реєстровим № 11617. Відповідно до умов договору [PERSON] сплачено відповідачу 14719 (чотирнадцять тисяч сімсот дев`ятнадцять) грн., які представником відповідача повністю одержані, до реєстрації договору купівлі-продажу на універсальній товарній біржі «Недвижимость Н», а представник відповідача в свою чергу передав ключі від жилого дому, розрахункові документи по сплаті комунальних платежів та виїхав з дому. 09 квітня 1997 року договір купівлі-продажу жилого дому було зареєстровано в Миколаївському міжміському БТІ на праві приватної власності за громадянкою [PERSON] , реєстраційний запис № 11617. [INFO] мати позивачки [PERSON] - померла. Після її смерті відкрилася спадщина на жилий дім по [ADDRESS] . Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Відповідно з ч.1 ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст.1 Закону України "Про товарну біржу", товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій. Крім того, ст.2 Закону України "Про товарну біржу" встановлено, що основними принципами діяльності товарної біржі є рівноправність учасників біржових торгів, застосування вільних (ринкових) цін, публічність проведення біржових торгів. Відповідно до ст.5 ЦК України до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли в 1999 році, для їх врегулювання слід застосовувати ЦК УРСР в редакції 1963 року. Згідно зі статтею 227 ЦК УРСР, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору стаття 47 цього Кодексу. За змістом статей 128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 224 ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування. Згідно зі статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Частиною 2 ст.47 ЦК УРСР (1963 р.) передбачено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Право позивача, на звернення до суду за захистом своїх майнових прав пов`язаних з правом володіння власністю не може бути обмежено позовною давністю. Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних і фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету України будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року №121, передбачала підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих на біржі. Оскільки, сторони договору купівлі-продажу досягли згоди щодо всіх умов договору, що підтверджується підписами сторін, всі зобов`язання за договором сторонами виконанні в повному обсязі, договір зареєстрований в Миколаївському бюро технічної інвентаризації, тому позивач на підставі статей 128, 153 ЦК УРСР і статті 49 Закону України «Про власність», який діяв на той час, набула право власності на квартиру і правомірно володіє нею. З огляду на зазначені обставини суд вважає, що позивачем надані належні докази на підтвердження факту укладення вищевказаного договору купівлі-продажу будинку, її виконання та обставини, які свідчать про неможливість подальшого нотаріального посвідчення угоди, а відтак приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання в судовому порядку дійсним договору купівлі-продажу спірного будинку. На підставі викладеного, позовні вимоги позивача суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved