Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-03 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника адвоката Данильчука Назарія Богдановича звернувся до суду з позовом до Заліщицької міської ради Чортківського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями її розгляд доручено судді В.В.Васильченку. Ухвалою Заліщицького районного суду від 23 травня 2023 року відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 20 червня 2023 року. Ухвалою від 20 червня 2023 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 04 липня 2023 року. Представник відповідача Заліщицької міської ради Чортківського району Тернопільської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак надіслав письмову заяву в якій просить розглядати справу у його відсутності, позов визнає повністю, просить його задовольнити. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це у заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Представник позивача [PERSON] - адвокат Данильчук Н.Б. в підготовче судове засідання не з`явився, подав письмове клопотання в якому просить підготовче судове засідання і наступні засідання по цивільній справі за позовом [PERSON] , про визнання права власності, розглядати у його відсутності, позов підтримує повністю, просить його задовольнити. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд прийшов до такого висновку та встановив наступні факти та відповідні правовідносини. [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 15.01.2016 року. Спадщину після її смерті, як спадкоємець першої черги, прийняв її чоловік, батько позивача - [PERSON] , оскільки проживав з померлою на час відкриття спадщини в одному будинковолодінні, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Заліщицької міської ради Тернопільської області №55/19-15/14 від 30.01.2023 року. [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 10.10.2019 року. Спадщину після його смерті прийняв позивач [PERSON] , оскільки проживав з батьком на час відкриття спадщини в одному будинковолодінні, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Заліщицької міської ради №56/19-15/14 від 30.01.2023 року. Після смерті [PERSON] , відкрилася спадщина на 2/3 частини будинковолодіння [ADDRESS] та на 2/3 частини земельної ділянки площео 0,25 га, на якій розташоване будинковолодіння [ADDRESS] . Вказана земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності, без визначення частки у цьому майні. Іншим співвласником частини будинковолодіння та земельної ділянки є позивач [PERSON] . Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, земельна ділянка з кадастровим номером 6122084700:02:001:0090 зареєстрована за померлими [PERSON] , [PERSON] та позивачем [PERSON] . Дана земельна ділянка розташована: по [ADDRESS] цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га. [PERSON] , який помер [INFO] , на випадок смерті заповіту не залишав. Відповідно до приписів ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Відповідно до положень ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідачем по справі є Заліщицька міська рада Чортківського району Тернопільської області, оскільки інших спадкоємців крім позивача немає. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Для оформлення спадкових прав після смерті батька позивач звернувся до Приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Ткачука С.О. Постановою приватного нотаріуса №29/02-14 від 31.01.2023 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, після смерті [PERSON] , у зв`язку з тим, що не виділена (визначена) частка померлого у цьому спільному нерухомому майні. Відповідно до положень ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч.1 ст.1217 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може отримати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1221 ЦК України визначено місце відкриття спадщини за останнім місцем проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місце відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, за відсутності нерухомого майна - місце знаходження основної частини рухомого майна. Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину в судовому розгляді не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. В судовому засіданні знайшло своє повне ствердження те, що іншого способу для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , окрім звернення до суду, у позивача немає. Відповідно до ст.316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законодавством. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних пістав ухвалює рішення про задоволення позову. Постановою Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року Про судове рішення у цивільній справі, зокрема п.11 абз.6, судам роз`яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Суд вважає, що визнання представником відповідача даного позову слід прийняти, так як воно не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов представника [PERSON] адвоката Данильчука Н.Б., про визнання права власності на спадкове майно, слід задовольнити повністю. Вирішуючи, відповідно до ст.141 ЦПК України, питання розподілу між сторонами судових витрат по даній справі, суд із врахуванням того, що позивач та його представник не порушували питання про стягнення в користь позивача з відповідача понесених судових витрат по справі, вважає, що судові витрати по справі слід покласти на сторони в понесених ними розмірах. А,\~тому,\~

Outcome: approved