Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-04 00:00:00

АТ КБ «ІІРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до відповідачки, у якому вказав, що відповідачка, відповідно до укладеного договору б/н від 04.09.2014 року, отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який згодом було збільшено до 57000 грн. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає Договір про надання банківських послуг. КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав можливість розпоряджатися кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідачка не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідачка станом на 10.03.2023 року має заборгованість в розмірі 60696,03 грн., яка складається з: 49133,26 грн. заборгованість за кредитом; 11562,77 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом. Посилаючись на норми ст. 509, 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050, 1054 ЦК України, просить суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором та судові витрати. 21.04.2023 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням(викликом) сторін. Як вбачається з повідомлення Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, відповідачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , саме за цією адресою відповідачка повідомлялася про розгляд справи. Відповідно до ст. 130 ч.9 ЦПК України, у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Відповідно до ст. 130 ч. 10 ЦПК України, якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, відзив на позов не надала. Судові повістки повертались до суду з приміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Судові повістки надсилались на останню відому адресу зареєстрованого місця проживання відповідачки. Також, на офіційному веб-порталі суду було розміщено оголошення про час і місце розгляду справи. Відповідно до ст. 128 ч. 11 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Судом були використані всі можливі способи сповіщення відповідачки про наявність справи у суді, та виклик до суду, але вони результатів не дали. Позивач у судове засідання не з`явився, разом з позовною заявою представником позивача було подано клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у суду є підстави для ухвалення заочного рішення. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до наданих суду документів, [PERSON] , 04.09.2014 року у ПАТ КБ «ІІРИВАТБАНК», правонаступником якого виступає АТ КБ «ІІРИВАТБАНК», оформила анкету заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, на кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до тексту заяви, відповідачка виявила згоду з тим, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Як доказ укладення договору з відповідачкою банк надав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»(«Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна, CONTRACT», «Універсальна, GOLD»), паспорт споживчого кредиту, та витяг з Умов та правил надання банківських послуг. Позивачем надано розрахунок заборгованості, в якому зазначено, що станом на 10.03.2023 року у відповідачки утворилася заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.09.2014 року в розмірі 60696,03 грн., яка складається: 49133,26 грн. заборгованість за кредитом; 11562,77 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом. Правовим висновком Великої Палати Верховного Суду (постанова Палати від 03.07.2019, справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19) визначено, що роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Велика Палата Верховного Суду вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої\~статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та витяг з Умов та правил надання банківських послуг у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та витяг з Умов та правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку не містить даних щодо домовленості сторін договору про сплату конкретних відсотків за користування кредитними коштами. Також, матеріали справи не містять доказів про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг, що містяться в матеріалах справи, визнавались відповідачем як беззаперечні умови кредитного договору, більш того зазначені документи не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви. Щодо посилання позивача на підписаний сторонами паспорт споживчого кредиту. Суд вважає, що Паспорт не є самим кредитним договором, а лише носить ознайомлювальний характер, про що свідчить зазначення в ньому наступного: умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятись від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. Паспорт споживчого кредитування містить пропозицію щодо укладення договору на певних умовах у двох варіантах, але не підмінює сам договір, у якому мають бути чітко визначені всі умови кредитного договору, а не альтернативні варіанти. Додатково це підтверджується тим, що такий Паспорт споживчого кредитування не зазначається у анкеті-заяви як складова частина договору. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки у паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Крім того позивач просить стягнути заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.09.2014 року, а паспорт споживчого кредиту містить посилання на дату надання інформації 19.01.2022 року та підпис споживача [PERSON] від 19.01.2022 року. За таких обставин, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, що встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Підписана сторонами заява не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Однак, беручи до уваги правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому суд приходить до переконання, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема ст.\~625,\~1048 ЦК України,\~позивач не пред`явив. Так, із розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 10.03.2023 року заборгованість за кредитом становить 49133,26 грн., що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial