Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-09 00:00:00

Представник позивачів [PERSON] , [PERSON] , адвокат Лісняк Я.В., звернувся до суду з позовом про стягнення моральної шкоди у якому вказали, що позивачка [PERSON] є вдовою, після смерті чоловіка [PERSON] , а позивачка [PERSON] є його донькою. 26.07.2015 року [PERSON] загинув внаслідок ураження електричним струмом на міському пляжі м. Запоріжжя, розташованому поряд з кафе «Парус», яке знаходилось у володінні приватного підприємства «Саліан», що було розміщене за адресою: [ADDRESS] , на незаземленій ділянці електромережі, що належала на праві власності приватного підприємства «Саліан». Формальним титульним користувачем (орендарем) комплексу для обслуговування пасажирів за адресою: [ADDRESS] , а також формальним титульним власником електричних мереж був ПП «Саліан». За фактом смерті [PERSON] , [INFO] зареєстровано кримінальне провадження, в межах якого позивачі були визнані потерпілими та цивільними позивачами. Під час досудового розслідування Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Бокаріуса була проведена судова комісійна комплексна інженерно-технічна в галузі охорони праці та безпеки життєдіяльності, електротехнічна та трасологічна експертиза, за підсумками якої був складений висновок, відповідно до якого організаційною причиною нещасного випадку (смерть [PERSON] ) є незабезпечення належної технічної експлуатації кабелю вводу до кафе «Парус» з боку керівника ПП «Саліан», директором якого був [PERSON] . Внаслідок невиконання [PERSON] покладених на нього законодавством службових обов`язків, через несумлінне ставлення до них, відбулась смерть [PERSON] . В діях [PERSON] містився склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, тобто службова недбалість, яка спричинила тяжкі наслідки у вигляді смерті людини. На підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.09.2021 року, підсудного [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строку давності, а кримінальне провадження було закрите. Кримінальне провадження щодо [PERSON] було закрите з нереабілітуючих обставин. Позивач [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON] зазнала сильних душевних дань. Це обумовлено тим, що смерть відбулась практично на очах Позивача під час його перебування на Центральному пляжі м. Запоріжжя. Позивач був першим, хто намагався надати [PERSON] дійсно кваліфіковану медичну допомогу. Позивач прожив к [PERSON] в шлюбі 24 роки, в шлюбі народилась їх єдина донька. Взаємовідносини між Позивачем та [PERSON] ґрунтувались на любові та взаємоповазі. Тому у зв`язку зі смертю [PERSON] . Позивач протягом тривалого часу не міг продовжувати нормальну соціальну життєдіяльність, соціальні зв`язки Позивача були порушені, ускладнились взаємовідносини з донькою. Позивач [PERSON] зазнала сильних душевних страждань після смерті батька [PERSON] . Взаємовідносини між Позивачем та [PERSON] ґрунтувались на любові та взаємоповазі, батько користувався у Позивача величезним авторитетом. Батько мав величезний вплив на Позивача, допоміг визначити її професійне майбутнє, оплачував її навчання. Після смерті батька значно погіршилось майнове становище Позивача. Останній закінчував отримання вищої освіти (чекав вступних екзаменів до магістратури) і не був впевнений у тому, що буде в змозі закінчити магістратуру у зв`язку з браком коштів. Тому у зв`язку зі смертю [PERSON] . Позивач протягом тривалого часу не міг продовжувати нормальну соціальну життєдіяльність, соціальні зв`язки Позивача були порушені, ускладнились взаємовідносини з матір`ю. В межах судового розгляду кримінального провадження, на замовлення Позивачів було проведене судово-психологічне дослідження, і кожен з Позивачів оплатив проведення судово-психологічної експертизи по 16474,56 грн. Позивачі просять суд стягнути солідарно з [PERSON] і Приватного підприємства «Саліан» на їх користь моральну шкоду в розмірі по 1579500 грн. кожній, але не менше ніж 243 мінімальні заробітні плати станом на момент винесення судом відповідного рішення, а також за проведення судово-психологічної експертизи по 16474,56 грн. кожній. 02.09.2022 року ухвалою суду частково задоволено заяву про забезпечення позову та накладено арешт на нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] ; нежиле приміщення за адресою: [ADDRESS] ; квартиру [ADDRESS] ; квартиру [ADDRESS] , що належить [PERSON] . 08.09.2022 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання. 21.10.2022 року до суду, від представника відповідача [PERSON] , надійшли письмові пояснення, у яких, у тому числі, вказано, що на день смерті [PERSON] , а саме [INFO] , [PERSON] буй у трудових відносинах з ПРИВАТНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «САЛІАН», та займав посаду директора цього підприємства і в силу ст. 1172 ЦК України вимоги позивачів до [PERSON] не ґрунтуються на законі та можуть бути задоволені. Власником (володільцем) джерела підвищеної небезпеки також є відповідач ПП «САЛІАН». Ухвала Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.04.2018 року містить лише припущення щодо того, чи мали місце певні дії (бездіяльність) та чи вчинені вони [PERSON] , сталися з його вини, тому за відсутності преюдиціального доказу вини відповідача [PERSON] у завданні шкоди посилання позивача на вину відповідача та заперечення відповідача щодо цього підлягають перевірці судом на загальних підставах доказування. Висновок експерта, зроблений у іншій справі, може досліджуватись судом лише як письмовий доказ відповідно до ст.76, 95 ЦПК України, і не може вважатися висновком експерта в розумінні ст. 102 ЦПК України, оскільки він не отриманий в порядку, передбаченому ст. 102,103, 104, 106,108 ЦПК України. В даній цивільній справі судові експертизи судом не призначалися, таких клопотань не заявлялося сторонами. Відповідач ПП «САЛІАН» як власник джерела підвищеної небезпеки мав би нести відповідальність без вини, відповідно до положень ч.2 ст. 1167, ст. 1187 ЦК України, але за умови доведення протиправності поведінки (дій) та причинно наслідкового зв`язку між завданою шкодою та діями(бездіяльністю) відповідачів. Проте, надані суду письмові докази не доводять факту протиправних дій відповідачів та не встановлюють причинно наслідкового зв`язку між завданою шкодою та діями (бездіяльністю) відповідачів. Сама лише наявність шкоди не породжує абсолютного права на її відшкодування, оскільки необхідною умовою є доведення наявності усіх складових цивільно-правової відповідальності, а також правильне визначення суб`єкта такої відповідальності. Із наданих позивачами письмових доказів взагалі не зрозуміло, що потерпілий [PERSON] робив поряд з джерелом підвищеної небезпеки. Ці обставини взагалі не встановлювались. Висновок експерта №1585 від 27.05.2021р. за результатами проведення судово- психологічного дослідження не відповідає критеріям, встановленим ЦПК України. Вважає, що жодних підстав для задоволення позову відносно [PERSON] не існує. 20.01.2023 року, 23.02.2023 року, до суду, від представника позивачів, надійшли письмові заперечення на пояснення відповідача, у яких, у тому числі, вказано, що моральна шкода була спричинена позивачам не внаслідок звичайної господарської діяльності ПП «Саліан», в тому числі від будь-яких дій або бездіяння, що були скоєні звичайними працівниками цього підприємства. Заподіяння моральної шкоди відбулось внаслідок кримінального правопорушення (злочину), який було скоєно саме відповідачем [PERSON] при неналежному виконанні останнім функцій та обов`язків директора ПП «Саліан», тобто єдиного виконавчого органу, через який ПП «Саліан», як юридична особа, мав здійснювати свої цивільні права та обов`язки. Таким чином, відповідач [PERSON] є особою, яка, в силу Закону, наділена спеціальним правовим статусом як по відношенню до відповідача ПП «Саліан», так і по відношенню до будь-яких інших осіб, які так чи інше взаємодіють з ПП «Саліан». З цього виходить, що вина та відповідальність відповідача [PERSON] і відповідача ПП «Саліан» нерозривно пов`язані в силу тієї посади, яку займав [PERSON] . Немає жодних підстав вважати, що спричинену позивачам моральну шкоду має відшкодовувати тільки Відповідач ПП «Саліан» як роботодавець. З системного аналізу ч. 1 ст. 1167 ЦК України та ч. 1 ст. 1172 ЦК України виходить, що у разі спричинення шкоди (моральної шкода) безпосередньо злочинними діями директора юридичної особи виникає солідарна відповідальність цього директора і тієї юридичної особа, яку він очолював. Ухвала Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.09.2021 р., чітко вказує на ті винні дії, що були скоєні відповідачем [PERSON] , а також на наявність вини останнього у скоєнні кримінального правопорушення. Згідно з ч. 3 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи. Відповідач [PERSON] не був позбавлений можливості замовити проведення іншої експертизи та надати висновки суду, але він цим правом не скористався. Відповідач [PERSON] не надав суду жодних належних доказів, які б спростовували висновки експертів, що були додані позивачами в якості доказів по цивільній справі. Потерпілий [PERSON] не знаходився спеціально поруч з джерелом підвищеної небезпеки, вказана особа знаходилась на громадському місті, тобто на міському пляжі. Місце події не було огороджене і не мало жодних попереджуючих знаків, знаходитись на ньому не було заборонено. В свою чергу, джерело підвищеної небезпеки знаходилось без заземлення в громадському місті саме в результаті злочинного бездіяння відповідача [PERSON] , за що останній був притягнутийдо кримінальної відповідальності, але звільнений від неї у зв`язку з закінченням строків давності. При цьому, жодних належних доказів грубої необережності з боку потерпілого [PERSON] відповідачами не надано. У висновку судового експерта № 1585-21 від 27.05.2021 р. вказано, що експерт попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, яка передбачає, зокрема, кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок експерта. При цьому, мається власноручний підпис експерта. 23.02.2023 року, ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі, і справа призначена до судового розгляду. Відповідач ПП «Саліан» у судове засідання не з`явився. Представник позивачів, та представник відповідача [PERSON] заперечень щодо розгляду справи за відсутності ПП «Саліан» не надали. У судовому засіданні представник позивачів підтримав позовні вимоги вказавши, що позиція викладена у тексті позову та запереченнях на письмові пояснення відповідача. Також вказав, що факт наявності вини відповідача [PERSON] та наявність шкоди зафіксована у експертизах. Кримінальне провадження закрито за строками давності, як нереабілітуючою підставою. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні вказав, що відповідати за позовом повинна юридична особа, а не [PERSON] , який знаходився у трудових відносинах з юридичною особою. Вважає [PERSON] неналежним відповідачем. Згідно зі ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі ст. 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, та заперечення, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] , а позивачка [PERSON] є його донькою(а.с.13), що сторонами не оспорюється. Відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, яка набрала законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої постановлена ухвала, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність), та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.09.2021 року, клопотання обвинуваченого [PERSON] про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 Кримінального кодексу України, - задоволено. Звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження відносно [PERSON] за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, - закрито. Згідно тексту ухвали, судом встановлено, що в період часу з 06.11.2014 року по 12.07.2016 року включно, [PERSON] , обіймаючи посаду директора приватного підприємства «Саліан», будучи службовою особою, вчинив службову недбалість, яка полягала у невиконанні та неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що призвело до тяжких наслідків, а саме - загибелі [PERSON] , яка сталася [INFO] внаслідок ураження електричним струмом на незаземленій ділянці електричної мережі приватного підприємства «Саліан» за адресою: [ADDRESS] . Також ухвалою суду, цивільний позов у кримінальному провадженні залишено без розгляду та роз`яснено цивільним позивачам право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства(т.1 а.с. 30-32). Відповідач [PERSON] , станом на 26.07.2015 року, обіймав посаду директора Приватного Підприємства «Саліан»(т.1 а.с.33, 34). Власником Приватного Підприємства «Саліан», станом на 05.11.2014 року являвся [PERSON] (т.1 а.с.33, 52-55), станом на 07.04.2015 року - [PERSON] (т.1 а.с.222-228). Відповідно до договору купівлі-продажу майна від 01.04.2013 року, ФОП [PERSON] продав ПП «Саліан», в особі директора [PERSON] , електричні мережі, розташовані за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с. 38-39). Таким чином, власником мережі електропостачання за адресою: [ADDRESS] , стало ПП «Саліан». 12.04.2013 року між ПП «Саліан», в особі директора [PERSON] та ВАТ «Запоріжжяобленерго» укладено договір про постачання електричної енергії за № 2406(т.1 а.с.40-44). 24.04.2013 року між ПП «Саліан», в особі директора [PERSON] та ПрАТ «Підприємство з експлуатації електричних мереж «Центральна енергетична компанія» укладено договір про технічне забезпечення електропостачання споживача за № 7-Зп(т.1 а.с.45-48). 16.06.2015 року між [PERSON] та ПП «Саліан» в особі директора Круглова Т.М., укладено договір оренди за № 16/06, предметом якого виступало: кафе (літ. В) площею 112,2 кв.м., вбиральня (літ. 3) площею 1,9 кв.м., розташовані на комплексі для обслуговування пасажирів за адресою: [ADDRESS] (т. 1а.с.49-51). Судом встановлено, що ПП «Саліан», директором якого був [PERSON] , було і користувачем кафе, за адресою: [ADDRESS] , і власником електромереж. Відповідно до висновку експерта № 2505 від 17.08.2015 року, смерть [PERSON] наступила в результаті пораження технічною електрикою(т.1 а.с.14-17). Відповідно до висновку судової комісійної комплексної інженерно-технічної в галузі охорони праці та безпеки життєдіяльності, електротехнічної та трасологічної експертизи № 1939/2081/4412 від 09.06.2016 року, складеної Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, технічною причиною випадку є несправний стан кабелю вводу до кафе «Парус» що призвів до появу потенціалу фази на елементах захисного гнучкого металорукава. Організаційною причиною є незабезпечення належної технічної експлуатації кабелю вводу до кафе « Парус » з боку керівника ПП «Саліан». З технічної точки зору, у причинному зв`язку з настанням події, вбачаються дії(бездіяльність) керівника ПП «Саліан», як керівника споживача, що не відповідали вимогам «Правила технічної експлуатації електроустановок споживачів», «Правила безпечної експлуатації електроустановок споживачів», в частині забезпечення належної технічної експлуатації електроустановки, призначення відповідальної особи за електрогосподарство, організації контролю технічного стану електроустановки(т.1 а.с.56-70). Таким чином судом встановлено, що невиконання та неналежне виконання [PERSON] своїх обов`язків, призвело до загибелі [PERSON] . Відповідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Позивачами надано висновок експерта №1585-21 від 27.05.2021 року за результатами проведення судово психологічного дослідження, яке зроблене на замовлення позивачів [PERSON] , [PERSON] (т.1 а.с.71-88). Клопотань про призначення будь якої експертизи, від сторін не надходило, судом не встановлено підстав для обов`язкового призначення експертиз відповідно до 105 ЦПК України. Відповідно до ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Враховуючи положення ст. 102, 106 ЦПК України, суд приймає у якості доказу висновок експерта №1585-21 від 27.05.2021 року. Відповідно до висновку експерта №1585-21 від 27.05.2021 року, внаслідок загибелі батька, в життєдіяльності [PERSON] , поза її волевиявленням, виникла довічна втрата близької людини та порушення структури сім`ї, суттєве порушення звичного, оптимального способу життєдіяльності; подія загибелі батька створила для [PERSON] суттєві перешкоди для задоволення її базових особистісних потреб в емоційному контакті з батьком, його підтримці, оптимальній життєдіяльності в умовах повноцінної родини; зазнали суттєвого порушення його потреби в захисті, емоційній підтримці; внаслідок загибелі батька [PERSON] пережила гостру психічну травму та стійке порушення психічного благополуччя - переживає психічні страждання; подолання вказаних перешкод, пристосування до негативно змінених умов життя вимагають від [PERSON] надлишкових зусиль на межі її психофізіологічних можливостей, що підсилює інтенсивність її негативних переживань, спричиняє до існування психічної напруги значного ступеню. [PERSON] втратила чоловіка, який є її близьким родичем, внаслідок подій, що розглядаються, у [PERSON] констатується наявність негативних змін у функціонуванні основних особистісних структур (існування особистісної кризи), глибоких порушень в основних сферах соціального функціонування (праці, соціальній активності, щоденному житті), внаслідок загибелі чоловіка підекспертної, вона усе наступне життя буде позбавлена можливості користуватися благами, які мала до подій, що складають фабулу її позову, [PERSON] зазнала довічної втрати, психологічний аналіз ситуації по даній справі показує, що психотравмуюча ситуація виникла поза волевиявленням [PERSON] . Враховуючи те, що позивачі [PERSON] , [PERSON] є відповідно дружиною та донькою померлого [PERSON] , зазнали душевних страждань у зв`язку зі смертю рідної людини, яка настала в результаті невиконання відповідачем [PERSON] своїх обов`язків, суд прийшов до висновку про необхідність стягнення на їх користь моральної шкоди. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз і його визначення не піддається математичним формулам. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер вчиненого правопорушення, яке потягло смерть особи, глибину душевних страждань [PERSON] , [PERSON] , які втратили близьку людину. Наслідки, що настали в результаті невиконання відповідачем [PERSON] своїх обов`язків, є невідворотними, ніякі заходи не зможуть повернути позивачам чоловіка і батька. Суд вважає, що в результаті трагічної смерті чоловіка і батька, позивачі зазнали глибокої психічної травми, значно змінився звичний спосіб їх життя, та вони змушена прикладати додаткових зусиль для його організації. Виходячи з принципу розумності та справедливості, співмірності, суд вважає необхідним визначити розмір маральної шкоди в сумі 1579500 грн. кожній із позивачок. [PERSON] займаючи посаду директора ПП «Саліан» як виконавчого органу юридичної особи, вчинив дії(бездіяльність), які призвели до смерті [PERSON] . З аналізу положень ст. 91 ЦК України, ст. 92 ЦК України, ст. 1167 ЦК України, ст. 1172 ЦК України, суд вважає, що у даному випадку, спричинення моральної шкоди, безпосередньо діями(бездіяльністю) директора юридичної особи, тягнуть за собою солідарну відповідальність директора і юридичної особи, яку він очолював, так як вина та відповідальність директора нерозривно пов`язані з юридичною особою. Щодо позовних вимог про стягнення на користь позивачів, за проведення судово-психологічної експертизи, грошової суми у розмірі по 16474,56 грн. кожній. Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 31.08.2022 року, встановлено, що потерпілими [PERSON] та [PERSON] по кримінальному провадженню за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, були понесені процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судово-психологічного дослідження. При цьому за проведення даного дослідження кожною з потерпілих було сплачено по 16474,56 грн. Також ухвалою стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 16474,56 грн. процесуальних витрат, понесених нею під час судового розгляду, та на користь [PERSON] 16474,56 грн. процесуальних витрат, понесених нею під час судового розгляду. Таким чином позовні вимоги, у цій частині, не підлягають задоволенню, так як суми вже стягнуті Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 31.08.2022 року. Враховуючи те, що позивачів звільнено від сплати судового збору, то відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір необхідно стягнути з відповідачів на користь держави.

Outcome: partial