Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 27.08.1996 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Монастириського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 26, посилаючись на те, що разом вони не проживають більше десяти років, жодних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, шлюб існує лише формально. На підставі наведеного шлюб просить розірвати. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, проте разом з позовом подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, повторно не з`явилася у судове засідання, не повідомивши про причини неявки, до початку розгляду справи по суті відзиву на позовну заяву не подала. Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 13.07.2023 року постановлено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Судом встановлено такі обставини. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно Монастириським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 20.04.2023 року, [PERSON] та [PERSON] 27.08.1996 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Монастириського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 26. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Як убачається зі свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 25.02.2011 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Монастириського районного управління юстиції Тернопільської області, 25.02.2011 року позивач змінив прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Частиною 1 статті 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У силу ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до п. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як слідує з письмових пояснень позивача, у сторін немає спільних дітей, вони не проживають однією сім`єю більше десяти років, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають та не підтримують шлюбних відносин, позивач не має намірів відновлювати стосунки. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, будь-яких доказів на спростування доводів позивача, що викладені у позовній заяві, суду не подала. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи викладенні обставини у їх сукупності, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved