Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-04 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 29.05.2023 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з травня 2015 року по 2021 рік проживала з відповідачем в незареєстрованому цивільному шлюбі в якому народилася одна дитина - син [PERSON] , [INFO] . Як ствердила позивач, [PERSON] не цікавиться розвитком та вихованням сина, не хоче добровільно надавати матеріальну допомогу на його утримання, яку він потребує в даний час. Матеріально- побутові умови проживання у позивача складні, на її утриманні, вихованні, проживанні знаходяться ще двоє неповнолітніх дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Відповідач є фізично здоровою людиною, може фізично працювати, іншої сім`ї та утриманців немає, а тому може сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в сумі 3000,00 гривень щомісячно. Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано. Позиція учасників в судовому засіданні. В судове засідання позивач не з`явилася, однак в позовній заяві просила проводити розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] позов визнав частково. Ствердив, що не заперечує, щоб стягувати з нього аліменти в розмірі 1500-1700 гривень. Більший розмір аліментів сплачувати немає змоги, так як він на даний час не працює, має проблеми зі здоров`ям, і не може працевлаштуватися. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 05.06.2023 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторіни (відповідача) та призначено справу до судового розгляду на 05.07.2023 року. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Заслухавши доводи відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступного висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади № 2023/002910265 від 11.04.2023 року, виданого Рожнівською територіальною громадою, [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 3). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 09.06.2017 року, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). Відповідно до копії довідки № 310 від 10.04.2023 року виданої Рожнівською сільською радою, за адресою [ADDRESS] разом з [PERSON] проживають дочка [PERSON] , син [PERSON] , син [PERSON] , мати, сестра та племінники (а.с. 5). Згідно акту обстеження матеріально- побутових умов сім`ї від 10.04.2023 року за № 97/08-07 виданого Рожнівською сільською радою встановлено, що за адресою проживання позивача також проживають також дочка [PERSON] , син [PERSON] , син [PERSON] , мати, сестра та племінники. Син [PERSON] дошкільного віку, батько дитини [PERSON] на протязі останніх двох років у сім`ї не проживає, дитину не відвідує, не допомагає, та не бере участі у вихованні сина. Син [PERSON] перебуває на повному утриманні матері [PERSON] (а.с. 6). Зміст спірних\~правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем (батьком) обов`язку щодо утримання своєї дитини до досягнення нею повноліття. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III (далі Закон № 2402-III) та Закон України «Про Державний бюджет України на 2023 рік». Так, утримання дітей до досягнення ними повноліття є обов`язком батьків (стаття 51 Конституції України). Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Зважаючи на положення частини 2 статті 10 ЦПК України суд також враховує норми статей 3, 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, відповідно до яких в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: 2833 гривні. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що сторони [PERSON] та [PERSON] , є батьками неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Матеріально- побутові умови проживання у позивача складні, на її утриманні, вихованні, проживанні знаходяться ще двоє неповнолітніх дітей : дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Син [PERSON] проживає разом з матір`ю та перебуває на повному її утриманні. Батько дитини [PERSON] матеріальну допомогу дитині не надає, її вихованням не займається тим самим ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку - утримання дитини. Суд зазначає, що обов`язок щодо утримання та виховання своєї дитини покладено на обох батьків і вони в рівній мірі зобов`язані її утримувати до досягнення нею повноліття. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Враховуючи, що обов`язок утримувати дитини є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, відсутність добровільного вирішення сторонами питання участі батька в утриманні дитини, суд дійшов до переконання про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Суд зауважує, що право вибору способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина. Що стосується доводів відповідача [PERSON] про те, що він хворіє, то суд звертає увагу, що такі є голослівними та нічим не підтвердженими. Більше того, в судовому засідання сам [PERSON] ствердив, що у нього відсутні медичні документи, які б підтверджували встановлений лікарем діагноз. При цьому [PERSON] вважає, що він сам може визначити свій діагноз. Будь яких документів які б підтверджували протипоказання до роботи [PERSON] не надав, і таких не існує. Отже, враховуючи вищевикладені обставини, а саме відсутність роботи у позивача, перебування дитини на повному утриманні [PERSON] , беручи до уваги необхідність створення для дитини такого рівня життя, який був би достатнім для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також зважаючи на приписи статті 13 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривні щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Визначений судом розмір аліментів, на переконання суду є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому стягнення аліментів слід розпочати з дня коли позивач звернулась із позовом до суду з 29 травня 2023 року. Розподіл між сторонами судових витрат. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі ставки, яка була встановлена ЗУ «Про судовий збір» на час подання позову (1073 грн. 60 коп). На підставі ст. 180-182, 190, 191 СК України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: partial