Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-26 00:00:00

Позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» 28 квітня 2023 року звернулося до Київського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 27.09.2010 року, станом на 04.04.2023 року, у розмірі 37386 гривень 25 копійок, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 30218 гривень 53 копійки; заборгованості за нарахованими відсотками - 7167 гривень 72 копійки, а також стягнення судових витрат, посилаючись на невиконання відповідачем умов договору кредиту. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаним позовом розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді\~Київського районного\~суду міста\~Одеси від\~22.05.2023\~року прийнято\~вказану позовну\~заяву до\~розгляду та\~відкрито провадження\~по цивільній\~справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначено дату, час і місце проведення судового засідання на 27 червня 2023 року о 09 годині 30 хвилин, з повідомленням сторін по справі. У судове засідання призначене на 27 червня 2023 року представник позивача не з`явився, однак одночасно з подачею позову звернувся до суду з заявою, в якій просив розглянути справу у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. [PERSON] (надалі за текстом Відповідач) у судове засідання призначене на 27 червня 2023 року також не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Відповідно до п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з відповіддю з відділу адресної довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За наслідком встановленого зареєстрованого місця проживання відповідачки, уся судова кореспонденція суду, у тому числі копія ухвали про відкриття провадження по справі, копія позовної заяви з додатками до неї, судові повістки, скеровувались судом разом з рекомендованим поштовим повідомленням про відправлення поштової кореспонденції на ім`я [PERSON] за вказаною адресою місця реєстрації, яка була повернута до суду без вручення, з причин відсутності адресата за зазначеною адресою. Частиною 8 ст. 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є зокрема день проставлення\~у поштовому\~повідомленні відмітки\~про відмову\~отримати судову\~повістку чи\~відмітки про\~відсутність особи\~за адресою\~місцезнаходження,\~місця проживання\~чи перебування\~особи,\~повідомленою цією\~особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Також, у відповідності до правового висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 10.05.2023 року у справі №755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. За наслідком викладеного, суд вважає, що відповідачка належним чином повідомлена про дату, час і місце проведення судового засідання, однак не з`явилась без поважних причин, не скориставшись процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву. При викладених підставах, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Статтею 275 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до ч. 2 ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Приймаючи викладене, судом було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні за відсутності сторін по справі, на підставі наявних документів в матеріалах справи та у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 27.09.2010 року [PERSON] звернулась до ПАТ КБ «Приватбанк» (яке надалі було перейменовано в АТ КБ «Приватбанк») із анкетою-заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку. У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач підписавши цю заяву засвідчила, що вона ознайомлена з договором про надання банківських послуг до його укладення і згодна з його умовами. Тієї ж дати, 27.09.2010 року [PERSON] підписано Довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду, яка містить інформацію про встановлення кредитного ліміту на платіжну картки, розмір, порядок і умови сплати відсотків, строки погашення кредитних коштів, розмір, порядок та умови нарахування і сплати штрафів і пені за невиконання взятих на себе зобов`язань. В подальшому, 25.10.2021 року [PERSON] підписано заяву про актуалізацію паспортних даних позичальника, про що свідчить підпис останньої на належним чином завіреної копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданий 17.05.2000 року Київським РВ УМВС України в Одеській області на ім`я [PERSON] . Також, 25.10.2021 року [PERSON] підписано Паспорт споживчого кредиту, який містить оновлену інформацію: про особу позичальника; основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача; про орієнтовну реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача; порядок повернення кредиту; додатку інформацію, у тому числі про порядку нарахування і сплати штрафу, пені, реальну відсоткову процентну ставку. Судом встановлено, що на підставі вищевказаних заяв, відповідачеві [PERSON] було видано кредитно картку зі встановленим кредитним лімітом. Відповідно до наданої до суду довідки АТ КБ «Приватбанк», на ім`я [PERSON] були видані наступні картки: № [NUMBER] , дата відкриття 27.09.2010 року, з терміном дії по 08/14; № [NUMBER] , дата відкриття 14.09.2011, з терміном дії по 05/15; № [NUMBER] , дата відкриття 17.04.2015, з терміном дії по 12/17; № [NUMBER] , дата відкриття 16.09.2014, з терміном дії по 01/18; № [NUMBER] , дата відкриття 19.10.2017, з терміном дії по 10/21; № [NUMBER] , дата відкриття - 01.12.2017, з терміном дії по 10/21; № [NUMBER] , дата відкриття 25.10.2021, з терміном дії по 08/25. Згідно з довідкою АТ КБ «Приватбанк» на відкриті на ім`я [PERSON] платіжні картки були встановлені наступні кредитні лінії: 27.09.2010 старт карткового рахунку; 27.09.2010 встановлення кредитного ліміту в сумі 0,00 грн.; 27.09.2010 збільшення кредитного ліміту до 500,00 грн.; 17.12.2010 збільшення кредитного ліміту до 1000,00 грн.; 11.02.2011 збільшення кредитного ліміту до 1200,00 грн.; 06.04.2011 збільшення кредитного ліміту до 1400,00 грн.; 24.05.2011 збільшення кредитного ліміту до 1600,00 грн.; 21.06.2011 збільшення кредитного ліміту до 1800,00 грн.; 21.07.2011 збільшення кредитного ліміту до 2000,00 грн.; 24.08.2011 збільшення кредитного ліміту до 2400,00 грн.; 15.09.2011 збільшення кредитного ліміту до 2640,00 грн.; 19.09.2011 збільшення кредитного ліміту до 2900,00 грн.; 14.10.2011 збільшення кредитного ліміту до 3400,00 грн.; 29.12.2012 збільшення кредитного ліміту до 6000,00 грн.; 26.05.2017 збільшення кредитного ліміту до 15000,00 грн.; 19.10.2017 збільшення кредитного ліміту до 20000,00 грн.; 19.09.2019 збільшення кредитного ліміту до 22000,00 грн.; 28.08.2020 збільшення кредитного ліміту до 27000,00 грн.; 29.04.2021 збільшення кредитного ліміту до 35000,00 грн.; 19.09.2022 зменшення кредитного ліміту до 33720,00 грн.; 28.10.2022 зменшення кредитного ліміту до 33109,54 грн.; 26.12.2022 зменшення кредитного ліміту до 0,00 грн. З наданого представником позивача розрахунку заборгованості, вбачається, що станом на 04.04.2023 року, у відповідача наявна заборгованість за кредитним договором №б/н від 27.09.2010 року, у загальному розмірі у розмірі 37386 гривень 25 копійок, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 30218 гривень 53 копійки; заборгованості за нарахованими відсотками - 7167 гривень 72 копійки. Невиконання відповідачем своїх зобов`язань по вищезазначеному договору щодо своєчасного погашення кредиту, зумовило звернення АТ КБ «Приватбанк» до суду із відповідним позовом. Відповідно до ст.\~525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею\~526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ч. 1 ст. 530 ЦК України,\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.1\~ст. 610 ЦК України,\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частинами 1, 2\~ст. 612 ЦК України встановлено, що\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до\~ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. ст.\~1046,\~1047 ЦК України,\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 1 ст.\~1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1, 2\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України,\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України,\~у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки\~грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов`язання. Згідно з ч. 1, 2\~ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Згідно з\~ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~статті 89\~ЦПК України,\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Надаючи оцінку наявним в матеріалах справи доказам, судом враховується, що надані позивачем до позову Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку затверджених наказом від 06.03.2010 року за №СП-2010-256 (ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг, розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/), як невід`ємна частина спірного договору, не містять підпису відповідача по справі. Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/), наданим позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, позовну давність щодо вимог банку, та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати неустойки, та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка з сайту позивача також не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (справа №6-16цс15). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 дійшла висновку, що надані позивачем Правила надання банківських послуг Приватбанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. У даному випадку до вказаних правовідносин не застосовується ч. 1\~ст. 634 ЦК України\~за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь яких редакціях, що розміщувались на офіційному сайті АТ КБ «Приватбанк» у період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, надані банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із позичальником кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. На підставі вищевикладеного, судом надана представником позивача роздруківка Умов та Правил надання банківських послуг, не приймається в якості належних та допустимих доказів, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, а також, які з моменту укладення спірного договору по день звернення до суду з цим позовом неодноразово змінювались позивачем, а подані до суду редакції залежить від волевиявлення позивача, тобто кредитор міг додати до позовної заяви текст Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, у будь-якій редакції, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Разом з тим, судом враховується, що відповідачем в день звернення до банку з анкетою-заявою, а саме 27.09.2010 року було підписано Довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду, яка містить інформацію про встановлення кредитного ліміту на платіжну картки, розмір, порядок і умови сплати відсотків, строки погашення кредитних коштів, розмір, порядок та умови нарахування і сплати штрафів і пені за невиконання взятих на себе зобов`язань. В подальшому, 25.10.2021 року [PERSON] підписано заяву про актуалізацію паспортних даних позичальника, про що свідчить підпис останньої на належним чином завіреної копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданий 17.05.2000 року Київським РВ УМВС України в Одеській області на ім`я [PERSON] . Також, 25.10.2021 року [PERSON] підписано Паспорт споживчого кредиту, який містить оновлену інформацію: про особу позичальника; основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача; про орієнтовну реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача; порядок повернення кредиту; додатку інформацію, у тому числі про порядку нарахування і сплати штрафу, пені, реальну відсоткову процентну ставку. Вказані обставини свідчать про повну обізнаність [PERSON] про надання на відкриті на її ім`я карткові рахунки кредитні ліміти, умови повернення кредитних коштів, відсоткову ставку, а також порядок її зміни, пільгові періоди, розмір штрафів та пені. Разом з тим, як вбачається з вищевказаного поданого представником позивача до позову розрахунку заборгованості за договором №б/н від 27.09.2010 року, у відповідача станом на 04.04.2023 року наявна заборгованість за кредитом в загальному розмірі 37386,25 грн. Вказаний розрахунок боргу є зрозумілим та доступним, в тому числі містить усю необхідну інформації щодо періоду та розміру виникнення боргу. Зазначена сума заборгованості підтверджується відомостями наявними у поданій до суду виписці з карткових рахунків (за договором №б/н). Крім того, із вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачкою використовувались кредитні кошти, з одночасною сплатою відсотків за наданим кредитом. Отже, наведені обставини підтверджують факт звернення [PERSON] до банку та отримання нею кредитних коштів, що у свою чергу свідчить про виникнення між сторонами прав і обов`язків, які ґрунтуються на кредитних правовідносинах, врегульованих параграфом 2\~глави 71 ЦК України\~«Кредит». Відповідачкою не надано до суду жодних доказів на підтвердження пред`явлення АТ КБ «Приватбанк» жодних претензій щодо умов взятих в кредит грошових коштів. При цьому, [PERSON] не надано до суду жодних доказів на спростування вищенаведених обставин, на які посилається банк як на підставу своїх вимог про стягнення заборгованості, надавши на підтвердження цих обставин належні, допустимі та достовірні докази. На підставі вищевикладеного, суд вважає достатніми докази, що підтверджують укладення між позивачем та відповідачкою кредитного договору №б/н від 27.09.2010 року, умови якого належним чином виконані Банком з надання [PERSON] кредитних карток зі встановленим кредитним лімітом, який використовувався останньою, отримано у кредит грошові кошти, зі сплатою відсотків. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» підлягають задоволенню, стягненню з відповідачки, у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору №б/н від 27.09.2010 року, підлягає на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за вказаним кредитним договором у загальному розмірі 37386 гривень 25 копійок. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стягненню з відповідача на користь позивача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає у відшкодування витрат зі сплати судового збору 2684,00 грн. На підставі вищевикладена

Outcome: approved