Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-13 00:00:00

22 березня 2023 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, який в подальшому уточнила, в обґрунтування якого зазначила те, що з відповідачем вступила в шлюб 04 травня 2022 року, який був зареєстрований Новомосковським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції України (м. Дніпро), актовий запис № 432. Від даного шлюбу [INFO] у сторін народився син [PERSON] , який проживає разом з позивачем. Після народження сина між сторонами почалися суперечки, внаслідок яких позивач із сином почали проживати окремо від відповідача. Позивач зазначає, що в теперішній час вона не працює до досягнення сином трирічного віку, ніякої фінансової допомоги вона не отримує. Відповідач ні позивача, ні сина матеріально не підтримує, тому в неї виникла необхідність звернутись до суду з цим позовом. Відповідач інших аліментних виплат не має, на утриманні інших осіб теж не має, перебуває на службі в [NUMBER] бригаді ДШБ ЗСУ, заробітна плата близько 120 000 гривень на місяць. Ухвалою судді від 07 квітня 2023 року прийнято до провадження цивільну справу, продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Вказала, що є виконавче провадження про стягнення з відповідача, на її користь аліментів на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини. Аліменти позивачеві необхідні на їжу та одяг. Відповідач є військовослужбовцем, отримує дохід, не має інших джерел доходу, нерухомого і рухомого майна у власності. Стан його здоров`я дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання дитини та позивача. Стан здоров`я позивача задовільний. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. 26 травня 2023 року судове засідання відкладалось за клопотанням відповідача для подання доказів на спростування тверджень позивача щодо несплати коштів на утримання. Станом на 14 липня 2023 року будь-яких клопотань, письмових заперечень на позову заяву чи відзиву, доказів на спростування доводів позивача від відповідача до суду не надходило. Тому суд вважає можливим провести розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки у судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до такого висновку. Судом установлено, що 14 травня 2022 року сторони вступили в зареєстрований шлюб, про що Новомосковським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) складено актовий запис № 432, що підтверджується наданою суду належним чином засвідченою копією свідоцтва про шлюб /а.с.9/. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину, сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується належним чином засвідченою копією свідоцтва про народження /а.с.10/. З огляду на обставини, покладені в обґрунтування позову, які не оспорюються відповідачем, малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. За відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень, 07 квітня 2023 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області видано судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 22 березня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини матері на її утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. У зв`язку з тим, що малолітній син сторін [PERSON] , 29 липня 2022 який не досяг трирічного віку проживає разом з позивачем, що не оспорюється сторонами, суд вважає, що вбачаються підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача. Однак, ураховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, та з відповідача належить стягнути на користь позивача аліменти на утримання останньої в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тобто до [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а у разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Також, як убачається з матеріалів справи, позивач звернулась з позовом до суду 22 березня 2023 року, а тому суд вважає за необхідне присудити до стягнення аліменти саме з цієї дати. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Крім того, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, а позивач звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», з відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1\~984,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial