Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-04 00:00:00

Стислий виклад\~позиції позивача.\~ 19 квітня 2023 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті спадщину, як спадкоємці першої черги в порядку ст. 1261 ЦК України прийняли: її чоловік [PERSON] та діти: [PERSON] [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Сестра [PERSON] спадщину після смерті матері не прийняла, на час відкриття спадщини була зареєстрована та проживала у м. Києві. [INFO] помер їх батько [PERSON] . Після його смерті спадщину, як спадкоємці першої черги в порядку ст. 1261 ЦК України прийняли: [PERSON] та [PERSON] . Сестра [PERSON] спадщину після смерті батька не прийняла, на час відкриття спадщини була зареєстрована та проживала у м. Києві. Його батьки [PERSON] та [PERSON] ) одружилися 12 серпня 1980 року, у шлюбі народилося троє дітей: він - [PERSON] , сестра [PERSON] та брат [PERSON] . До одруження з батьком, їх мати [PERSON] , [INFO] , дівоче прізвище [PERSON] , будучи неповнолітньою перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , з яким у неї народилося два сини: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . За діючим на той час законодавством шлюбний вік для жінок встановлювався в 17 років, тому [PERSON] могла укласти шлюб не раніше ніж 03серпня 1974 р., а укласти договір купівлі-продажу будинку вона не могла, бо не набула повної дієздатності. Зі спогадів рідних йому відомо, що його бабуся по лінії матері 04 березня 1974 року фактично придбала будинок для дочки, але договір купівлі-продажу будинку укладений між чоловіком матері [PERSON] та продавцем [PERSON] . В подальшому 02 вересня 1974 року, тобто після досягнення [PERSON] 17 років, вона уклала шлюб із [PERSON] , а 03 жовтня 1974 року, тобто через сім місяців після укладення договору купівлі-продажу будинку і через один місяць після укладення шлюбу народився [PERSON] . Вважає, що вказані обставини свідчать про те, що будинок фактично був придбаний за кошти бабусі по лінії матері і формально вважався спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] . [INFO] у них народився син [PERSON] . Згідно договору купівлі-продажу від 04 березня 1974 року будинок був одноповерховий, дерев`яний, критий соломою, з часом руйнувався і прийшов у непридатність для проживання. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] - [PERSON] вступила у фактичні шлюбні відносини з [PERSON] , шлюб з яким зареєстровано 12 серпня 1980 року, а [INFO] у них народилася дочка [PERSON] , та двоє синів: [INFO] - [PERSON] , [INFO] - [PERSON] . Оскільки будинок, придбаний у 1974 році, станом на 1980 рік не був придатний для проживання, мати створила нову сім`ю та очікувала народження дитини, то подружжя [PERSON] після реєстрації шлюбу 12 серпня 1980 року і по 1982 року включно на земельній ділянці, на якій був розташований будинок, придбаний 04 березня 1974 року на ім`я [PERSON] , розпочали будівництво нового будинку. Навколо зовнішнього периметра старого будинку загальною площею 47 кв. м. закладено камінний фундамент, після закладення якого площа забудови по зовнішніх обмірах стала становити 75.8 кв.м. На камінному фундаменті спорудили зовнішні стіни; зняли солом`яну покрівлю, знесли дах і розібрали зовнішні і внутрішні стіни старого будинку; спорудили внутрішньо будинкові перегородки між приміщеннями кімнат, кухні, коридору; звели дах по периметру основної частини будинку і накрили покрівлю азбоцементними листами; здійснили прибудову до основної частини будинку, площею 28.3 кв.м. Загальна площа забудови по зовнішньому периметру стала становити 104.1 кв.м. Загальна площа внутрішніх приміщень будинку стала становити 83.6 кв.м. В подальшому збудовано господарські будівлі: погріб, сарай, літню кухню. Вище зазначені дані наведено на підставі технічного паспорта на будинок, виготовленого КП «Шепетівське районне БТІ» станом на 23 лютого 2022 року. Крім того, обставини будівництва будинку після 1980 року підтверджують свідки. Той факт, що на місці будинку [ADDRESS] містився старий будинок, якого купував батько позивача [PERSON] , ним не заперечується, однак старого будинку не існує, а існує будинок, споруджений після 1979 року їх матір`ю [PERSON] разом з батьком [PERSON] . Згідно письмових доказів вищезазначений будинок збудовано в 1982 р. під час перебування [PERSON] в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . З рішення Шепетівського райвиконкому від 20 жовтня 1988 року № 143 про оформлення права особистої власності [PERSON] на будинок, слідує, що таке рішення прийнято під час перебування [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , тобто будинок є спільною сумісною власністю подружжя. Станом на 1988 рік не вимагалось реєстрації права власності на житлові будинки в сільській місцевості. Після 19 січня 1996 року реєстрація права власності на житловий будинок в сільській місцевості здійснювалася шляхом подання в бюро технічної інвентаризації технічного паспорту на жилий будинок, виписки з погосподарської книги, рішення сільської ради про оформлення права власності і свідоцтва про право власності. Батьки за життя не виготовили технічного паспорта на будинок, не отримали свідоцтва про право власності на житловий будинок, не отримали витягу з погосподарської книги про те, коли було збудовано будинок, тип двору та членів двору, відтак реєстрація права власності на спірний будинок не здійснена. У матері було п`ятеро дітей, під час будівництва вона не працювала, а здійснювала догляд за малолітніми дітьми, не мала жодних доходів, всіх її дітей фактично утримував її чоловік [PERSON] , а отже вона не могла самостійно добудовувати старий будинок та господарські будівлі, здійснювати перепланування. З огляду на те, що право власності на спірний житловий будинок було набуто подружжям [PERSON] за час шлюбу, а не особисто [PERSON] до шлюбу з [PERSON] , то це майно не може розглядатися як особисте майно [PERSON] . Виходячи з презумпції права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] , а саме на дату смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , частки подружжя у праві спільної сумісної власності подружжя є рівними і становили по . Отже, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частину у праві спільної сумісної власності подружжя на житловий будинок [ADDRESS] . Згідно спадкової справи № 6/2020, заведеної після смерті [PERSON] , спадщину за законом відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняли 5 спадкоємців: її чоловік [PERSON] , сини: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відтак кожен з них набув право на спадкування по 1/5 частці у спадщині. Спадщина після смерті матері, яку, у вказаній частці мають право спадкувати вищевказані спадкоємці складає 1/2 частини у праві спільної сумісної власності на житловий будинок [ADDRESS] . Друга половина житлового будинку [ADDRESS] залишилась у власності [PERSON] як другого з подружжя. Отже в порядку спадкування за законом внаслідок смерті [PERSON] , яка померла [INFO] її частка 1/2 частина житлового будинку ділиться на 5 спадкоємців: чоловіка та 4 синів по 1/10 частині кожному (1/2:5=1/10). Частка батька [PERSON] , який помер [INFO] становить 6/10 (1/2 (5/10)+1/10). Право на спадкування частки батька мають двоє синів: він та брат [PERSON] в рівних частках, тобто по 3/10 (6/10:2) частини будинку. Отже, з урахуванням частки, яку він та його брат [PERSON] успадкували після смерті матері, вони мають право на спадкування по 2/5 частки будинку кожен (1/10 частка після смерті матері+3/10 частки після смерті батька = 4/10, тобто 2/5), а брати по матері [PERSON] та [PERSON] мають право спадкувати по 1/10 частині будинку лише після смерті матері. Посилаючись на те, що відсутність правовстановлюючого документу на будинковолодіння унеможливлює видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину, просив визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на 1/10 частину будинковолодіння по [ADDRESS] після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] та на 3/10 частини будинковолодіння по [ADDRESS] після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , а всього: право власності на 4/10 (2/5) частини будинковолодіння по [ADDRESS] . Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали з підстав, викладених у ньому. Також зазначили, що обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги були встановлені рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 15 травня 2023, яке набрало законної сили 20 червня 2023 року, а тому відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню у даній справі. Позиція відповідачів. Відповідач [PERSON] позов визнала повністю, не заперечила проти його задоволення. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про дату час та місце судового розгляду повідомлені за місцем реєстрації місця проживання, відзиву на позов не подали. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Шепетівського\~міськрайонного суду\~Хмельницької області\~від 20\~квітня 2023\~року позовну\~заяву [PERSON] \~до [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] про\~визнання права\~власності на\~майно в\~порядку спадкування залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків визначення ціни позову та надати суду квитанцію про сплату судового збору за позовну вимогу майнового характеру, з розрахунку 1% від вартості 4/10 частин спірного будинковолодіння, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 травня 2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 26 червня 2023 року. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 червня 2023 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 05 липня 2023 року. Ухвалою суду від 05 липня 2023 року (постановленою без виходу до нарадо кімнати) відмовлено у задоволені клопотання відповідача [PERSON] про зупинення провадження у справі, в зв`язку з перебуванням на військовій службі у військовій частині, яка дислокується у місті, з огляду на те, що права відповідача [PERSON] не будуть порушені, оскільки рішенням суду у цивільній справі від 15 травня 2023 року, що набрало законної сили, встановлено обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а тому такі обставини не підлягають доказуванню. Крім того, вищевказаним рішенням за відповідачем [PERSON] визнано право власності у порядку спадкування на спірне будинковолодіння. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що відповідно до договору-купівлі-продажу будинку від 04 березня 1974 року [PERSON] придбав одноповерховий, дерев`яний, критий соломою будинок по [ADDRESS] , загальною площею 47 кв.м. 02 вересня 1974 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] зареєстрували шлюб. [INFO] у них народився син [PERSON] , а [INFO] народився [PERSON] . В будинку проживали та були зареєстровані подружжя [PERSON] та їх діти [PERSON] , [PERSON] . Оскільки КпШС не передбачав поняття «фактичних шлюбних відносин», спірний будинок належав на праві особистої власності [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті спадщину за законом прийняли шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном (спірним будинком) його дружина [PERSON] та двоє дітей [PERSON] , [PERSON] ( в силу того, що були неповнолітніми), в рівних частинах по 1/3. Свідоцтва про право на спадщину не отримували. 12 серпня 1980 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] . [INFO] у них народилася донька [PERSON] , [INFO] син [PERSON] (позивач), [INFO] - син [PERSON] . Всього у [PERSON] було п`ятеро дітей: двоє від першого шлюбу та троє від другого шлюбу. Відповідно до технічного паспорту на будинок, виготовленого КП «Шепетівське районне БТІ» станом на 23 лютого 2022 року на замовлення [PERSON] , будинок по [ADDRESS] має загальну площу 75.8 кв.м, прибудову площею 28.3 кв.м, господарські будівлі: сарай площею 26,2 м2, погріб площею 15,4 м2, літню кухню площею 25,3 м2. Рік будівництва 1982 рік. Будь-яких даних про дозвіл на знесення старого будинку та дозвіл на будівництво (реконструкцію) нового будинку, матеріали справи не місять. Отже, під час шлюбу [PERSON] фактично здійснили будівництво нового об`єкту без дозвільних документів. Рішенням Шепетівського райвиконкому від 20 жовтня 1988 року за №143 «Про оформлення права власності на жилі будинки» Городищенської сільської ради народних депутатів Шепетівського району постановлено оформити право власності і видати свідоцтва в селах Городище, Красносілка, Пашуки: а) громадянам на правах особистої власності (списки додаються) згідно додатку за № 416: [PERSON] , [ADDRESS] . Вказаним рішенням органи місцевої влади фактично узаконили будівництво нового об`єкту та дозволили оформити право власності на нього. За життя [PERSON] не отримала правовстановлюючого документа на новостворений об`єкт свідоцтва про право власності на будинковолодіння по [ADDRESS] . Судом встановлено, що старий будинок, якого придбавав [PERSON] в 1974 році припинив своє існування, тому не міг бути об`єктом спадкування. З огляду на те, що право власності на спірне будинковолодіння набуто подружжям [PERSON] за час шлюбу, а не особисто [PERSON] до шлюбу з [PERSON] , то це майно не є особистим майном [PERSON] , а є спільним майном подружжя [PERSON] . Виходячи з презумпції права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] , а саме на дату смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , частки подружжя у праві спільної сумісної власності подружжя були рівними і становили по . Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] відкрилася спадщина на 1/2 частину у праві спільної сумісної власності подружжя на будинковолодіння [ADDRESS] . Згідно спадкової справи № 6/2020, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщину за законом прийняли її сини: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Вони отримали свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 лютого 2020 на 1/5 частку в спадщині на земельну ділянку, яка належала [PERSON] на підставі Державного акта про право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №019873, виданого Шепетівською райдержадміністрацією Хмельницької області 27 березня 2008 року. Її чоловік [PERSON] та син [PERSON] прийняли спадщину за законом відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживали разом з [PERSON] по [ADDRESS] . Вказані обставини визнали у свої заяві до нотаріуса від 21 січня 2020 спадкоємці [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Також вказану обставину визнала [PERSON] під час судового розгляду. [PERSON] згідно поданих заяв нотаріусу від 22 січня 2020 року відмовилася від усієї спадщини після смерті своїх батьків [PERSON] , а тому згідно з ч. 2 ст. 1275 ЦК України її частка у спадщині перейшла до інших спадкоємців першої черги і розподіляється між ними порівну. Відтак [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] набули право на спадкування по 1/5 частці у спадщині після смерті [PERSON] . Спадщина яку, у вказаній частці мають право спадкувати вище вказані спадкоємці після смерті [PERSON] складається із 1/2 частини у праві спільної сумісної власності на будинковолодіння [ADDRESS] . Інша 1/2 частина будинковолодіння [ADDRESS] залишилась у власності [PERSON] як того з подружжя, який його пережив. Згідно спадкової справи № 7/2020, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадщину за законом прийняли 2 спадкоємця: сини [PERSON] , [PERSON] , які 06 лютого 2020 року отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку у спадщині, яка складається з 1/5 частки в праві спільної власності на земельну ділянку, яку успадкував [PERSON] після смерті дружини [PERSON] . На будинковолодіння [ADDRESS] відсутній правовстановлюючий документ. 31 травня 2022 року завідувачем Другої Шепетівської державної нотаріальної контори відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва на право на спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] на житловий будинок за [ADDRESS] , оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би підтверджував право власності на вказане майно. Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами: копіями свідоцтв про народження, про шлюб, про смерть, копіями спадкових справ №6/2020, №7/2020, копіями договору-купівлі-продажу будинку від 04 березня 1974 року, рішення Шепетівського райвиконкому від 20 жовтня 1988 року за №143, технічного паспорта на будинковолодіння [ADDRESS] , довідкою Другої Шепетівської державної нотаріальної контори за №110/01-16 та іншими матеріалами справи. Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 травня 2023 року, яке набрало законної сили 20 червня 2023 року, визнано за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на 1/10 частку будинковолодіння по [ADDRESS] , що складається з: будинку «А-1», загальною площею 75,8 м2, з прибудовою площею 28,3 м2, сараю площею 26,2 м2, погребу площею 15,4 м2, літньої кухні площею 25,3 м2, що належало на праві спільної сумісної власності [PERSON] , яка померла [INFO] . Норми права, які застосував суд. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі статтею 368 ЦК України спільною сумісною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Подібні за змістом положення передбачено й у ЦК УРСР. Відповідно ст.ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах (ч. 1 ст. 1226 ЦК України). За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергового. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки, що передбачено ч.1 ст. 1258 та ст. 1261 ЦК України. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч. 1 ст. 1267 ЦК України). Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За змістом ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1273 ЦК України). Якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну (ч. 2 ст. 1275 ЦК України). Оцінка суду. Заслухавши пояснення\~позивача [PERSON] ,\~його представника\~ [PERSON] ,\~ \~відповідача \~ [PERSON] , дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке. Як встановлено судом, з метою оформлення спадщини на будинковолодіння, позивач, як спадкоємець першої черги за законом після смерті матері [PERSON] та батька [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину на вказаний об`єкт спадкового майна. Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та після смерті [PERSON] , який помер [INFO] на житловий будинок за [ADDRESS] , оскільки відсутній правовстановлюючий документ. Позивач, як спадкоємець за законом після смерті матері та після смерті батька позбавлений можливості оформити спадщину на частину спадкового майна (будинковолодіння) через відсутність правовстановлюючого документа, а тому його право підлягає захисту в судовому порядку. Вирішуючи спір між спадкоємцями [PERSON] , суд враховує доведений обсяг спадкового майна після смерті останньої. Так, як слідує з матеріалів справи та рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 травня 2023 року в справі за позовом [PERSON] до\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~Судилківської сільської\~ради про\~визнання права\~власності на\~спадкове майно, на даний час не існує будинку, придбаного батьком відповідачів [PERSON] та [PERSON] у 1974 році. На місці старого будинку побудований новий об`єкт будинковолодіння по [ADDRESS] , що складається з: будинку «А-1», загальною площею 75,8 м2, з прибудовою площею 28,3 м2, сараю площею 26,2 м2, погребу площею 15,4 м2, літньої кухні площею 25,3 м2 . Цей новостворений об`єкт нерухомого майна належав подружжю [PERSON] на праві спільної сумісної власності, оскільки був побудований ними під час зареєстрованого шлюбу. Частки подружжя [PERSON] у праві спільної сумісної власності на це будинковолодіння були рівними та складали по1/2 частині кожному. Оскільки позивач є сином [PERSON] та [PERSON] , він, як спадкоємець першої черги за законом, на рівні з іншими спадкоємцями має право на спадкування частини будинковолодіння, що за життя належала його матері та складала 1/2 частину. Враховуючи коло спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] : її чоловік [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , частки яких у спадщині є рівними, позивач має право на 1/10 частку спірного будинковолодіння (1/2:5). Враховуючи те, що 1/2 частина будинковолодіння по [ADDRESS] належала [PERSON] на праві спільної сумісної власності та увійшла до складу спадщини, за життя останньою не була належним чином оформлена, що позбавляє позивача можливості оформити спадщину у нотаріуса, суд дійшов висновку, що за позивачем слід визнати право власності на вказане майно в порядку спадкування за законом в розмірі 1/10 частки будинковолодіння. Крім того,\~дані обставини встановлені рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 травня 2023 року, яке набрало законної сили 20 червня 2023 року, та відповідно до ч.5 ст. 82 ЦПК України, має преюдиційне значення,. Вказаним рішенням визнано за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на 1/10 частку будинковолодіння по [ADDRESS] , що складається з: будинку «А-1», загальною площею 75,8 м2, з прибудовою площею 28,3 м2, сараю площею 26,2 м2, погребу площею 15,4 м2, літньої кухні площею 25,3 м2, що належало на праві спільної сумісної власності [PERSON] , яка померла [INFO] . Суд зауважує, що відповідач [PERSON] спадщину після смерті матері [PERSON] та батька [PERSON] не приймала, вона є неналежним відповідачем у справі, а тому у задоволенні позову до неї слід відмовити. \~ \~ \~ \~Розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги\~задоволені щодо\~трьох відповідачів,\~тобто на\~75%,\~ а\~тому з\~ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: судовий збір у сумі 268,40 грн з кожного.

Outcome: approved