Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-09 00:00:00

Станом на 23.05.2023 року за підсудністю з Чугуївського міського суду Харківської області, надійшов на розгляд позов. Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обгрунтування своїх позовних вимог, вказала, що з відповідачем по справі, перебуває у шлюбі з 05 липня 2013 року, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Станично - Луганського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 46. Від даного шлюбу, подружжя має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Сімейні стосунки між подружжям не склалися, через постійні сварки, різні погляди на життя та неможливість дійти згоди між ними, що призвело до втрати почуттів любові та поваги одне до одного і до припинення шлюбних відносин. Сторни проживають окремо одне від одного. Позивач зазначила, що не має наміру примирятися з відповідачем. Тому, подальше збереження шлюбу, вже є неможливим. Спільного господарства не ведуть з початку 2017 року. Перебування у шлюбі з відповідачем буде суперечити її інтересам. Після розірвання шлюбу дитина проживатиме з позивачем. На підставі викладеного, позивач [PERSON] просить суд розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. Ухвалою від 21.06.2023 у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 10.07.2023 (а.с.39). Позивач, в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, але надала до суду заяву у якій просить розгляд справи здійснювати у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 52). Відповідач, будучи належним чином, повідомленим про день, час та місце слухання справи, шляхом розміщення оголошення про виклик у судове засідання на сайті судової влади (а.с. 45-46), в судове засідання не з`явився. Станом на 05.07.2023 року від його імені до суду направлено письмову заяву, про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує (а.с. 49). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що сторони в судове засідання не з`явилися, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 05 липня 2013 року між сторонами укладений шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Станично - Луганського районного управління юстиції у Луганській області 05.07.2013 (а.с.9). Подружжя має неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 397 від 17.09.2014, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комсомольського міського управління юстиції у Полтавській області 17.09.2014 (а.с. 8). Сторони шлюбно-сімейні відносини припинили з початку 2017 року, проживають окремо один від одного, строк на примирення позивачці не потрібен. На момент розгляду справи спору про поділ спільного майна та щодо місця проживання дитини судом не виявлено. При викладених вище обставинах, враховуючи, що сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують, суд знаходить збереження сім`ї неможливим, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них та їхній неповнолітній дитині. Суд зазначає, що відповідно до ст. 24 СК України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Як вбачається зі змісту ч. 3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5, про рівноправність кожного з подружжя кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно до положень ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад.

Outcome: approved