Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

Акціонерне Товариство «СЕНС БАНК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 19 серпня 2021 року між АТ «Альфа-Банк»\~та [PERSON] було укладено угоду про надання споживчого кредиту № 491055330, відповідно до якої банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, станом на 22.01.2023 року має заборгованість в розмірі 64 564,93 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує повністю, просить суд їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином. Представником адвокатом Запорожцем І.А. подано через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області 22.05.2023 року письмові пояснення, в яких вказав, що позовні вимоги визнає частково в частині стягнення простроченої заборгованості за кредитом та нарахованих відсотків, а позовну вимогу про дострокове стягнення заборгованості за тілом кредиту вважає передчасною та протиправною. Представником -\~адвокатом Запорожцем І.А. через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області подано 28.06.2023 року заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність та у відсутність відповідача.Крім того, зазначає, що він як представник та сам відповідача підтримують позицію викладену у письмових поясненнях наданих відповідачем по справі. Дослідивши в судовому засіданні надані письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 19 серпня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» (12 серпня 2022 року найменування змінене на АТ «Сенс Банк»)\~та [PERSON] було укладено угоду про надання споживчого кредиту № 491055330, за якою Банк зобов`язувався надати позичальнику строковий кредит в розмірі 50 988,48 грн. на строк 60 місяців по 20 серпня 2026 року включно зі сплатою 39,90 % річних. Додатком № 1 до Угоди про надання кредиту № 491055330 «Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості відповідних послуг», передбачений обов`язок відповідача повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 1 972,51 грн. до 20 числа кожного календарного місяця строку кредитування. До позовної заяви позивач додав розрахунок заборгованості за кредитом у гривні, з якого вбачається, що загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором станом на 22.01.2023 року становить 64 564,93 грн. та складається з наступного: - 47 198,83 грн.\~- загальна заборгованість за кредитом; - 17 366,10 грн.\~- заборгованість по процентам за користування кредитом; Також до позовної заяви позивач додав копію досудової вимоги щодо виконання грошових зобов`язань від 08.03.2023 року з доказами її направлення відповідачу, в якій вимагає у відповідача протягом 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги позивача, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги усунути порушення вимог кредитного договору та погасити заборгованість в розмірі простроченого боргу, а у випадку невиконання достроково погасити кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії, а саме 64 564,93 грн. З фіскального чеку АТ «Укрпошта», долученого позивачем до позовної заяви, вбачається, що досудова вимога була направлена відповідачеві 10.03.2023 року, відповідно до даних трекінгу ДП «Укрпошта», отримана відповідачем 17.03.2023 року. Вимога позивача про погашення заборгованості в розмірі простроченого боргу відповідачем виконана не була, в зв`язку з чим позивач 05.04.2023 року звернувся до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні визначає Закон України «Про споживче кредитування», який набув чинності 10.06.2017 року. Закон України «Про захист прав споживачів»\~застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить\~Закону України «Про споживче кредитування»\~(стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів»). Відповідно до\~ ст.\~1\~ЗУ «Про\~споживче кредитування,\~споживач\~-\~ фізична особа, яка уклала або має намір укласти договір про споживчий кредит; споживчий кредит\~-\~грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування», порядок дострокового повернення кредиту зазначається в договорі про споживчий кредит Статтею 16\~ЗУ «Про\~споживче кредитування»\~визначено порядок дострокового повернення споживчого кредиту, зокрема, умови, за яких у кредитодавця виникає право на дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту; строк, протягом якого споживач може усунути порушення умов цього договору (тридцять календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу); спеціальний юридичний наслідок усунення цих порушень у вигляді втрати чинності вимоги про дострокове повернення споживчого кредиту. Відповідно змісту до ч. 4 ст. 16 ЗУ «Про споживче кредитування», у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. З наведеного Суд приходить до висновку, що Законом України «Про споживче кредитування» встановлено обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту, та законодавчо надано певний строк споживачу для самостійного усунення порушень умов кредитного договору. Якщо кредитодавець звертається до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту, не виконавши вимоги законодавства щодо захисту прав споживачів, не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором. Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року по справі № 638/13683/15-ц. Як вбачається з Додатку № 1 до Угоди про надання кредиту № 491055330 «Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості відповідних послуг», відповідач зобов`язаний повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 1 972,51 грн. до 20 числа кожного календарного місяця строку кредитування; станом на 20 березня 2023 року Відповідач був зобов`язаний сплатити заборгованість за тілом кредиту в сумі 7 182,16 грн. (графа 5 «Графіку платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості відповідних послуг»). В зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов угоди про кредитування, станом на 20 березня 2023 року відповідачем погашено заборгованість за тілом кредиту в сумі 3 789,65 грн. Тобто, станом на 20.03.2023 року у відповідача існувала прострочена заборгованість за тілом кредиту в розмірі 3 392,51 грн. Направивши 10.03.2023 року на адресу відповідача досудову вимогу щодо виконання грошових зобов`язань від 08.03.2023 року, позивач надавав відповідачу строк в 30 календарних днів для погашення простроченої заборгованості за кредитом, а у випадку непогашення простроченої заборгованості у вказаний строк, відповідач мав погасити повність достроково всю заборгованість за споживчим кредитом. Зміст зазначеної вимоги базується на положеннях чинного законодавства (ст.16 Закону України «Про споживче кредитування»), відповідно до якого строк на дострокове погашення заборгованості за споживчим кредитом не міг складати менше 30 календарних днів. Оскільки вищевказана вимога була отримана відповідачем 17.03.2023 року, то 30-денний строк для погашення простроченої заборгованості за кредитом, встановлений банком відповідачу спливав 16.04.2023 року. Звернувшись 05.04.2023 року до Рівненського міського суду Рівненської області з позовною заявою про повне дострокове стягнення з відповідача заборгованості за споживчим кредитом, позивач порушив встановлений Законом України «Про споживче кредитування" порядок дострокового повернення споживчого кредиту в частині дотримання строку, який надається споживачу для добровільного виконання зобов`язань за договором. Зважаючи на недотримання Позивачем встановленого Законом порядку дострокового повернення коштів за споживчим кредитом, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором. Вирішуючи вимоги, щодо стягнення з відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту та нарахованими відсотками, суд виходить з того, що відповідно до розрахунку заборгованості, на час подання позову у позивача була наявна прострочена заборгованість за кредитом у сумі 3 392,51 грн. та нараховані відсотки у сумі 17 366,10 грн. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення решти позовних вимог. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~інші судові\~витрати,\~пов`язані\~з розглядом\~справи покладаються\~у разі\~часткового задоволення\~позову -\~на обидві\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~З відповідача\~на користь\~позивача підлягає\~стягненню судовий\~збір за\~подання позовної\~заяви до\~суду у\~розмірі 862,91 грн.

Outcome: approved