Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-04 00:00:00

04 квітня 2023 року до суду звернулась позивач із позовом у якому просила суд стягнути з відповідача, аліменти на своє утримання в розмірі 50% від прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб щомісячно, починаючи з дати подання позову і довічно. Свій позов обґрунтовувала тим, що вона є особою похилого віку, пенсіонеркою з 2015 р., інвалідом 2 групи та потребує сторонньої допомоги. Інвалідність другої групи їй встановлена 13.11.2019 р. безстроково. Згідно медичних висновків вона втратила зір на ліве око, на праве око бачить на невеликий процент. Їй зробили операцію на оці, але зір не відновився. Без сторонньої допомоги вона не може вийти на вулицю та здійснювати покупки продуктів. У зв`язку з цим, позивач вимушена постійно просити сусідів, щоб вони їй купували та приносили продукти. На свою маленьку пенсію позивач не взмозі купувати необхідні продуктами харчування, одяг та інші необхідними в побуті речі. Одяг їй приносять сусіди, коли мають чим поділитись. Позивач вказує, що отримує пенсію у розмірі 2000 грн. Ніяких більше доходів не має. Цих коштів їй ледве вистачає на оплату комунальних послуг та продукти. Ліки вона не може дозволити собі купити, бо не буде мати грошей на продукти. Позивач має двох дочок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Разом з позивачем в квартирі [ADDRESS] проживає її донька [PERSON] . Дочка [PERSON] винаймає квартиру в іншому місці, але зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що однак не дивлячись на те, що дочка [PERSON] працює, вона не надає позивачці матеріальну допомогу. У зв`язку з похилим віком та неможливістю здійснювати самостійний догляд за собою, позивач вимушена звертатись до суду за вирішенням питання про отримання матеріальної допомоги від дочки. Позивач страждає багатьма захворюваннями та потребує повного догляду, бо майже нічого не бачить. Таким чином, у зв`язку з тим, що позивач не має можливості забезпечити своє гідне існування у зв`язку із пенсією низького розміру, а також у зв`язку із відсутністю у неї інших джерел існування, та у зв`язку з тим, що вона є непрацездатною особою та інвалідом II групи, майже сліпа, вона потребує матеріальної допомоги від її доньки - [PERSON] , яку позивач виростила та надала освіту. Враховуючи вищевикладені фактичні обставини справи, а саме: її непрацездатність, скрутне матеріальне становище та необхідність в постійному лікуванні, відсутність інших джерел доходу, крім пенсії, а також з урахуванням юридичних підстав вважає, що в неї є право на отримання аліментів від доньки. Таким чином, вона просить суд стягнути аліменти на її користь у розмірі 50% від прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб на даний час по аналогії закону про стягнення аліментів на дітей. 05 квітня 2023 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. позовну заяву [PERSON] була залишена без руху та надано час для усунення недоліків. 02 травня 2023 року недоліки позовної заяви були усунуті. 05 травня 2023 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вище вказаним позовом за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено проведення судового засідання на 13 червня 2023 року. 30 червня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов визнала частково, а саме стягнення з неї аліментів на утримання матері в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову і довічно. Обґрунтовує свій відзив тим, що вона працює в ТОВ ?ВЕКА Україна? на посаді агента з постачання з 01.06.2021 року з щомісячним окладом за штатним розписом 7400,00 грн. На утриманні відповідачки перебуває неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , який навчається за денною формою навчання у ?Фаховому коледжі інженерії та управління Національного авіаційного університету?, вартість платної освітньої послуги 14900,00 гривень на рік, що посвідчується договором про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців № 239/КІ 21 від 01.09.2021 року та квитанціями про оплату за навчання, тобто розмір щомісячної плати становить близько 1500 грн., окрім цього є витрати на проїзд до коледжу, витрати на придбання підручників тощо. Разом зі своєю сім`єю та позивачем відповідач проживає в квартирі [ADDRESS] . Квартира не приватизована, відповідальним квартиронаймачем є позивач, але за комунальні послуги сплачує зі свого карткового рахунку через установу банку відповідач, при цьому мати відшкодовує їй 1/4 частку цих платежів. Чоловік відповідачки [PERSON] є фізичною особою - підприємцем на єдиному податку, станом на теперішній час має низькі доходи, за І квартал 2023 року його валовий дохід склав 8820,00 гривень, що посвідчується податковою декларацією платника єдиного податку. В судове засідання позивач, будучи належним чином повідомленою, не з`явилась, подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позов визнала частково, пояснення надала аналогічно викладеним у відзиві на позовну заяву Суд, вислухавши відповідача, дослідивши письмові докази у справі, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є особою похилого віку, пенсіонеркою з 2015 р., інвалідом 2 групи. Інвалідність другої групи їй встановлена 13.11.2019 року довічно, що підтверджується копією паспорта серії [NUMBER] , виданого Броварським РВ Управління ДМС України в Київській області, 15 вересня 2015 року, пенсійним посвідченням серії [NUMBER] , випискою із акта огляду МСЕК сер. КИО-1 №0379879. Згідно довідки про доходи №9113 7510 9276 9100, позивач отримує пенсію за жовтень 2022 року та листопада 2022 року у розмірі по 2300 грн. в місяць, грудень 2022 року по лютий 2023 року в розмірі по 2500 грн. в місяць, березень 2023 року в розмірі 2760 грн. [PERSON] , [INFO] є дочкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Броварським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), серії [NUMBER] , актовий запис №180 та свідоцтвом про шлюб, виданим Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис №2046. Разом з позивачем в квартирі [ADDRESS] проживає та зареєстрована її донька [PERSON] . [PERSON] працює в ТОВ ?ВЕКА Україна? на посаді агента з постачання з 01.06.2021 року з щомісячним окладом за штатним розписом 7 400,00 грн., що підтверджується довідкою №51 від 15.06.2023 року. На утриманні відповідачки перебуває неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , який навчається за денною формою навчання у ?Фаховому коледжі інженерії та управління Національного авіаційного університету?, вартість платної освітньої послуги 14 900,00 гривень на рік, що посвідчується договором про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців № 239/КІ 21 від 01.09.2021 року. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно ч.1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно ч.1, 2, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч.1, 2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України ?Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів? № 3 від 15 травня 2006 року надано роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги не є абсолютним. Як роз`яснено у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 ?Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів?, обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК). Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Згідно ч.1 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Згідно ч.2 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. З матеріалів справи, не вбачається підстав передбачених ст.204 СК України для звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання позивача. Оскільки позивач є непрацездатною, досягла пенсійного віку, вона потребує матеріальної допомоги від своєї повнолітньої дитини. З огляду на наведене, матеріальний стан відповідача (її розмір заробітної плати), а також враховуючи наявність у відповідача інших осіб, що перебувають на утриманні (сина [PERSON] ), наявність у позивача другої доньки [PERSON] , яка в рівній мірі також повинна нести витрати на утримання матері [PERSON] , суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з дня подачі позову - 04 квітня 2023 року довічно Відповідно до ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позовної заяви. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: partial