Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення - факту належності правовстановлюючих документів трудової книжки, свідоцтва про шлюб та диплому, яку мотивує тим, що вона звернулась із заявою від про призначення пенсії за віком до Пенсійного фонду України в м. Ужгороді. Однак, 03.04.2023 року отримала листа від Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області з рішенням про відмову в призначенні пенсії за віком. В даному листі ПФУ зазначає, що за результатом розгляду поданих мною документів, їй було не зараховано періоди роботи згідно записів у трудовій книжці [NUMBER] від 14.04.1982 року, оскільки ПІБ не відповідає паспортним даним. Також не зараховано період навчання з 01.09.1980 року по 20.02.1982 року так як ПІБ не відповідає паспортним даним. Крім того зазначено і про той факт, що у свідоцтві про шлюб заявниці вказано ім`я « [PERSON] », що також не відповідає паспортним даним, оскільки у свідоцтві про народження, трудовій книжці, в свідоцтві про шлюб та дипломі ім`я заявниці записано російською, як « [PERSON] », проте воно не збігається із записом її імені на другій сторінці паспорта громадянина України, що був виданий Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області від 08.09.2016 року, де ім`я зазначене, як « [PERSON] ». Таке рішення про відмову у призначенні пенсії порушує право заявника на її призначення та отримання, гарантоване Конституцією України та спеціальним законодавством України. Вважає, що дана причина неправильного написання її імені в одну літеру виникла у зв`язку із неправильним перекладом імені з російської на українську мову, відповідальними працівниками. У зв`язку з наведеним заявник просить суд встановити факт, що трудова книжка серії [NUMBER] від 14.04.1982 року, свідоцтво про шлюб №691 від 16.08.1985 року та диплом серії [NUMBER] від 28.06.1991 року, належить - [PERSON] , [INFO] (паспортні дані [NUMBER] виданий Ужгородським МВ УМВС в Закарпатській обл. від 08.09.2016 року)., ідентифікаційний код: [NUMBER] . Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи без її участі, заяву підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області у судове засідання також не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Через канцелярію суду від заінтересованої особи начальника Головного управління Пентек А. надійшли письмові пояснення, в яких просить суд розглянути справу без їх участі. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Статтею 15 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Судом встановлено, заявниці, при оформленні трудової книжки серії [NUMBER] були записані прізвище, ім`я, по-батькові як: [PERSON] , які не збігаються зі справжніми прізвищем, ім`ям, по-батькові заявниці, які є наступними: [PERSON] , саме такі (справжні) дані зазначені у - паспорті серія [NUMBER] , виданого 08.09.2016 року Ужгородським МВ ГУДМС України у Закарпатській області, картці платника податків. Також у дипломі серія [NUMBER] та свідоцтві про реєстрацію шлюбу серія [NUMBER] на російській мові зазначено « [PERSON] ». Неможливість реалізації права на пенсійне забезпечення [PERSON] стверджується листом Головного управління ПФУ в Закарпатській області від 03.04.2023 р., згідно якого їй відмовлено в призначенні пенсії. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі\~ст.293 ЦПК України\~окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Як зазначено у пункті 6 ч.1\~ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно п. 12\~постанови пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Згідно роз`яснень, викладених у п. 1\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Згідно частини 1\~статті 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. В судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] є однією і тією ж особою, вказаною в трудовій книжці, дипломі про освіту та свідоцтві про укладення шлюбу [PERSON] , оскільки зазначена помилка виникла у зв`язку з неправильною транслітерацією по\~батькові заявниці з російської мови на українську, оскільки ім`я по-російськи « [PERSON] » перекладається на українську, як « [PERSON] » це одне і теж саме ім`я, а тому суд приходить до висновку, що заявник довів ті обставини, на які посилалася як на підставу своїх вимог заявник. Враховуючи, що заявник позбавлена можливості в іншому, ніж у судовому порядку встановити факт належності документів трудової книжки та диплому, суд приходить до висновку, що заявник обґрунтовано звернулася до суду з метою встановлення юридичного факту, а тому дана заява в цій частині підлягає задоволенню. Що стосується вимог заяви про встановлення належності заявниці свідоцтва про укладення шлюбу, суд вважає, що така до задоволення не підлягає, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 315 ЦПК України справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають. З урахуванням наведеного суд приходить до висновку що заяву [PERSON] , заінтересована особа: Головне Управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, про встановлення факту, що має юридичне значення належності трудової книжки, свідоцтва про шлюб та диплому, слід задовольнити частково.

Outcome: partial