Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-25 00:00:00

представник заявника [PERSON] - адвокат Михайлов Дмитро Олександрович звернувся до Ленінського районного суду м.Запоріжжя суду із заявою про встановлення факту народження дитини чоловічой статі, який народився [INFO] в м.Сімфорополі АР Крим, Україна від матері [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заяви зазначено, що заявниця [PERSON] , [INFO] є громадянкою України, яка зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] . В 2019 році на тимчасово окупованій території України в с. Степове Сакського району АР Крим заявницею було укладено шлюб з [PERSON] зі зміною прізвища заявниці « [PERSON] » на « [PERSON] », про що окупаційною владою було видане відповідне свідоцтво про шлюб. [INFO] у м. Сімферополі заявниця народила дитину чоловічої статі. Факт народження заявницею дитини, підтверджується медичним документом - виписним епікризом (із акушерського стаціонару), видане 20.10.2022 року ГБУЗС РК «Симферопольский клинический родильный дом №2», відповідно до якого заявниця в м. Сімферополі [INFO] о 16:34 годині народила дівчинку, вагою 3340 грамів. Окупаційною владою було зареєстровано народження дитини заявниці, про що була видана довідка про народження серія № Р-04428 від 18.10.2022 року складена відділом реєстрації м. Сімферополя Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим, актовий запис №110229910000604015009. Державна реєстрація народження дитини, не була проведена на території України, оскільки відбулося на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації народження відповідно до ст. 13 Закону України «Про держану реєстрацію актів цивільного стану». У зв`язку з тим, що медичний документ про народження, отриманий на території АР Крим зразка російської федерації є недійсними, а довідка про народження дитини видана компетентною установою України - відсутня, заявниця позбавлена можливості отримати свідоцтво про народження на території України в позасудовому поряду. На даний час, заявниця не має можливості підтвердити громадянство України дитини та реалізувати в подальшому дитиною всіх належних їй прав та свобод громадянина України. Просить суд встановити факт народження дитини чоловічой статі, який народився [INFO] в м.Сімфорополі АР Крим, Україна від матері [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дитини внести на підставі ч.1 ст. 135 СК України та вказати батьком [PERSON] , громадянина України. Заявники та їх представник в судове засідання не з`явились, в заяві зазначили про розгляд справи без їх присутності. Представник Комунарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлялись своєчасно та у встановленому законом порядку. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до статей 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно зі статтями 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] , [INFO] є громадянкою України, яка зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта серія [NUMBER] , який виданий 29.05.2009 року Сакським МВ ГУ МВС України у АР Криму. В 2019 році на тимчасово окупованій території України в с. Степове Сакського району АР Крим заявницею було укладено шлюб з [PERSON] зі зміною прізвища заявниці « [PERSON] » на « [PERSON] », про що окупаційною владою було видане відповідне свідоцтво про шлюб. [INFO] у м. Сімферополі заявниця народила дитину чоловічої статі. Факт народження заявницею дитини, підтверджується медичним документом - виписним епікризом (із акушерського стаціонару), видане 20.10.2022 року ГБУЗС РК «Симферопольский клинический родильный дом №2», відповідно до якого заявниця в м. Сімферополі 15.10.2022 року о 16:34 годині народила дівчинку, вагою 3340 грамів. Окупаційною владою було зареєстровано народження дитини заявниці, про що булла видана довідка про народження серія № Р-04428 від 18.10.2022 року складена відділом реєстрації м. Сімферополя Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим, актовий запис №110229910000604015009. Державна реєстрація народження дитини, не була проведена на території України, оскільки відбулося на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації народження відповідно до ст. 13 Закону України «Про держану реєстрацію актів цивільного стану». У зв`язку з тим, що медичний документ про народження, отриманий на території АР Крим зразка російської федерації є недійсними, а довідка про народження дитини видана компетентною установою України - відсутня, заявниця позбавлена можливості отримати свідоцтво про народження на території України в позасудовому поряду. На даний час, заявниця не має можливості підтвердити громадянство України дитини та реалізувати в подальшому дитиною всіх належних їй прав та свобод громадянина України. Відповідно до стаття 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачено і Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону, тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. У зв`язку з відсутністю медичного документа, який підтверджує факт народження дитини, українського зразка, заявник не може в органах ДРАСу отримати свідоцтво про народження дитини, у зв`язку з чим звернулась до суду з відповідною заявою, оскільки в позасудовому порядку батьки дитини не можуть отримати свідоцтво про народження дитини. Відповідно до частини 1 статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно вимог частини 1 статті 144 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства Юстиції України за № 52/5 від 18.10.2000, підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: а) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження, - відповідно до частини 4 статті 13 «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі. Суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до статті 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» має застосовуватися при розгляді справ як джерело права. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, закладами охорони здоров`я), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, зокрема, під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України. З огляду на викладене, суд вважає, що заявник має право на звернення до суду із заявою про встановлення факту народження дитини. Досліджені судом докази у їх сукупності підтверджують факт народження дитини чоловічої статі, яка народилася [INFO] у місті Сімферополь, АР Крим, Україна, від матері [PERSON] , [INFO] , для проведення державної реєстрації народження якої існують об`єктивні перешкоди. Встановлення факту народження дитини породжує юридичні наслідки - надасть можливість заявникам отримати в державному органі України свідоцтво про народження дитини, тому заявлені вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до пункту 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до статті 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, у своєму висновку Європейський суд з прав людини у справі «Кіпр проти Туречинни», зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Оцінюючи надані суду документи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви в цій справі та встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, оскільки у заявників відсутня можливість отримати свідоцтво про народження дитини державного зразка. Відповідно до пункту 18 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 року рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до частини 4 статті 317, пункт 8 статті 430 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Outcome: approved