Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-28 00:00:00

09.11.2022 позивач через свого представника адвоката Шурхно А.А. звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив у зв`язку із заміною відповідача Ірпінського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на [PERSON] , в якому просив суд встановити факт батьківства [PERSON] , який помер [INFO] , щодо дитини [PERSON] , [INFO] , уродженки міста Ірпінь Київської області та внести зміни до актового запису про народження за №419 від 31 серпня 2012 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції у Київській області, вказавши батьком [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначив, що позивач є засновником дитячого будинку сімейного типу родини [PERSON] . [INFO] [PERSON] , 1989 року народження, трагічно загинула у ДТП у м. Ірпінь. У померлої є малолітні діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно з рішенням Виконавчого комітету Ірпінської міської ради №50/8 від 06.04.2021 р. малолітній [PERSON] , [INFO] , встановлено статус дитини-сироти. Згідно рішення Виконавчого комітету Ірпінської міської ради №50/6 від 06.04.2021 р. малолітні діти [PERSON] , [INFO] , разом із [PERSON] , [INFO] , влаштовані до дитячого будинку сімейного типу родини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] з грудня 2005 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] . Її прізвище на той час було [PERSON] . Лише після смерті [PERSON] , [INFO] [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та обрала собі прізвище чоловіка - « [PERSON] ». 23 серпня 2012 року у [PERSON] та [PERSON] , які не перебували в зареєстрованому шлюбі, народилась спільна дитина - донька [PERSON] . При реєстрації народження доньки запис про батька був зроблений зі слів матері - [PERSON] , відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Вказує, що вони втрьох проживали разом однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] , проте в зареєстрованому шлюбі не перебували. [PERSON] безумовно визнавав себе батьком дитини, приймав активну участь у вихованні та матеріально забезпечував сім`ю. Вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Вказані обставини підтверджуються у тому числі Актом, складеним депутатом Ірпінської міської ради Бурчаком О.В. [PERSON] [INFO] помер від захворювання на туберкульоз. У зв`язку з тим, що [PERSON] не перебувала з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, то, відповідно, у зв`язку із Законом України «Про захист персональних даних» вона не могла самостійно отримати необхідні відомості з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо смерті [PERSON] .. Донька проживала разом з [PERSON] до самої смерті останньої. Мати дитини - [PERSON] також займалася вирішенням даного питання, зверталася до суду із відповідною заявою в порядку окремого провадження (справа №367/2216/21), але трагічно загинула у ДТП, у зв`язку з чим провадження у справі було закрито. Встановлення факту батьківства позивачу необхідно для призначення пенсії, у зв`язку із втратою годувальника та для прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] .. Згідно з листом-відповіддю Ірпінської державної нотаріальної контори від 26.12.2022 року вих. №740/02-14 із заявою про прийняття спадщини звернувся дядько померлого [PERSON] , якому були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно. 09.11.2022 року в результаті авторозподілу справа була передана судді Черновій О.В. Ухвалою судді від 15.11.2022 року провадження по справі відкрито та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 18.01.2023 року задоволено клопотання представника позивача адвоката Шурхно А.А. та замінено первісного відповідача - Ірпінський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції на належного відповідача -\~ [PERSON] . Ухвалою суду від 05 червня 2023 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача адвокат Шурхно А.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, викладених в позовній заяві. Додатково пояснив, що [PERSON] та [PERSON] з 2005 року по день смерті останнього проживали разом у фактичних шлюбних відносинах, проте у зареєстрованому шлюбі не перебували. Факт батьківства [PERSON] відносно [PERSON] підтверджується актом Депутата Ірпінської міської ради [PERSON] , фотознімком, свідоцтвом про народження [PERSON] , в якому батьком вказаний [PERSON] , а ім`я та по-батькові [PERSON] були також [PERSON] , та показаннями свідків, іншими письмовими доказами. Зазначив, що в декларації про вибір лікаря [PERSON] зазначена адреса її фактичного проживання адреса зареєстрованого місця проживання померлого [PERSON] .. [PERSON] захворіла на туберкульоз, яким також страждав і сам [PERSON] , що підтверджує їх спільне проживання. Також пояснив, що із долученої копії свідоцтва про народження [PERSON] вбачається, що актовий запис про народження дитини був зроблений відповідно до приписів ч.1 ст.135 СК України, що є єдиним та належним доказом того, що [PERSON] є біологічним батьком [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив у зв`язку із його недоведеністю, надав пояснення, які були ним також викладені письмово та долучені до матеріалів цивільної справи. Додатково пояснив, що [PERSON] є його племінником, та у період з 2005 року по 2010 рік періодично проживав із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] в 2010 році, залишивши помешкання [PERSON] , почала підтримувати стосунки з іншим чоловіком, - [PERSON] , та повернулася до [PERSON] у 2012 році вже коли була вагітна. У 2012 році у [PERSON] народилася донька [PERSON] , народження якої задля отримання соціальних виплат було зареєстровано відповідно до ч.1 ст.135 СК України та зазначено батьком не існуючу людину [PERSON] .. Оскільки [PERSON] достовірно було відомо про стан здоров`я [PERSON] , який був хворий на туберкульоз, та про наслідки цієї хвороби, з метою отримання у подальшому спадщини її донькою зазначила відомості про батька дитини « [PERSON] ». Із пологового будинку [PERSON] із дитиною приїхала до [PERSON] і вони утрьох проживали разом. [PERSON] добре ставився до дитини, гуляв із нею, жили вони на дитячі гроші та гроші, за які було продано земельну ділянку [PERSON] і його матері. Мати [PERSON] при житті також добре ставилася до дитини. Натомість хто є біологічним батьком [PERSON] йому не відомо і лише гарне ставлення до дитини та спільне проживання цього не доводить. [PERSON] помер в диспансері і він здійснив його поховання та отримав спадщину у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Вказаний будинок було знищено під час активних бойових дій. Земельна ділянка належить йому на підставі договору купівлі-продажу. Мати [PERSON] померла раніше, батько живий, приїжджав на поховання. Заслухавши пояснення представника позивача і відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із наданої суду копії Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , виданого 31 серпня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції у Київській області, [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.16). Відповідно до наданої копії Свідоцтва про шлюб [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , 29 серпня 2019 року зареєстрували шлюб. Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] обрала прізвище чоловіка « [PERSON] » (а.с.14). Із акту, складеного 20 вересня 2020 року депутатом Ірпінської міської ради VІІ скликання [PERSON] на звернення №27/1 від 20 вересня 2020 року, у присутності свідка [PERSON] вбачається, що [PERSON] , 1989 року народження, проживала без реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] , разом з [PERSON] , вела особисте спільне господарство та разом виховували [PERSON] , [INFO] , до його смерті (а.с.10). Крім того, представником позивача надано в якості доказів ксерокопію фотокартки, на якій, як зазначили в судовому засіданні представник позивача та відповідач, зображені [PERSON] і [PERSON] , проте коли і за яких обставин зроблене це фото їм невідомо (а.с.12). Відповідно до копії декларації № 0001-61Т2-6100 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, укладеної 28.09.2016 року щодо пацієнта [PERSON] , [INFO] , зазначено її адресу фактичного проживання: [ADDRESS] , законним представником [PERSON] - [PERSON] (а.с.13). Згідно копії довідки Ірпінської центральної міської лікарні протитуберкульозного відділення від 14.02.2020 року №61 [PERSON] , 1989 року народження, перебувала на «Д» обліку в протитуберкульозному відділенні з квітня 2019 року по 19.10.2019 року (а.с.15). З копії Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , про що складено відповідний актовий запис №318 (а.с.18). Рішенням Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області від 06 квітня 2021 року №50/8 [PERSON] , [INFO] , встановлено статус дитини-сироти. При прийнятті даного рішення взято до уваги, що відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.19). Рішенням Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області від 06 квітня 2021 року №50/6, [PERSON] , [INFO] , було влаштовано до дитячого будинку сімейного типу родини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . При прийнятті даного рішення взято до уваги, що відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.20-22). Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті [PERSON] помер [INFO] в смт.Клавдієво-Тарасове Бородянського району Київської області, про що 26 березня 2019 року Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області складено відповідний актовий запис №209 (а.с.30). Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, [PERSON] народився [INFO] , про що 24 лютого 1987 року Виконавчим комітетом Коцюбинської селищної ради місті Ірпеня Київської області складено відповідний актовий запис № 23. Його батьками є: [PERSON] і [PERSON] (а.с.67). З листа Ірпінського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області від 24.12.2022 року №2094/22.17-28 вбачається, що актового запису про шлюб, складеного відносно [PERSON] , [INFO] , за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян не виявлено (а.с.66). Із копії паспорту СМ697334 [PERSON] вбачається місце реєстрації останнього з 13.02.1988 року в [ADDRESS] (а.с.5-6). З відомостей, наданих Виконавчим комітетом Ірпінської міської ради Київської області, вбачається, що по облікам реєстру територіальної громади м. Ірпінь за адресою: [ADDRESS] , станом на 25.03.2019 року значаться зареєстрованими наступні особи: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований у період з 13.02.1988 року по 28.09.2020 року (28.09.2020 року знятий з реєстраційного обліку місця проживання по смерті, дата смерті [INFO] ) (а.с.84). З інформації, наданої Ірпінською державною нотаріальною конторою вбачається, що після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , в Ірпінській державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу до майна померлого за №55/2021. Із заявою про прийняття спадщини звертався дядько померлого - [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , якому 24 лютого 2021 року були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, від інших осіб заяв не надходило (а.с.68-69). Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 26.12.2022 року [PERSON] заповітів та спадкових договорів за життя не укладав (а.с.70). Допитаний в судовому засіданні за клопотанням представника позивача свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] , [INFO] , приходиться йому хрещеною донькою. Від самого [PERSON] , який був його другом з дитинства, надійшла така пропозиція у 2013 році, при цьому останній сказав, що [PERSON] є його донькою. [PERSON] та її мати Дана проживали із [PERSON] в [ADDRESS] з 2009 по 2018 роки. Після чого спільне проживання припинили, та Дана змінила місце свого проживання, причини цього йому невідомі. Додав, що Дана та [PERSON] проживали як чоловік та жінка однією сім`єю, проте, про ведення спільного бюджету та господарства йому нічого не відомо. [PERSON] було відомо, про те, що у свідоцтві про народження доньки [PERSON] не був записаний батько задля отримання соціальних виплат, при цьому він не запитував у [PERSON] , хто справжній батько [PERSON] . Він вважає, що батьком [PERSON] є [PERSON] .. Вважає, що [PERSON] повідомив би його про те, що [PERSON] не є його донькою. У нього не було сумнівів щодо батьківства відносно [PERSON] , оскільки останній ставився до дитини дуже добре, як до своєї дитини, цікавився її життям. На які кошти проживали [PERSON] та Дана йому невідомо, вони офіційно не працювали. Допитана в судовому засіданні за клопотанням відповідача свідок [PERSON] пояснила, що проживає по [ADDRESS] , їй відомо, що у 2012 році народилась [PERSON] , матір`ю якої є [PERSON] ( [PERSON] , хто є біологічним батьком дитини їй не відомо. [PERSON] і [PERSON] до 2012 року спільно не проживали однією сім`єю, періодично зустрічалися, спільно проживати почали з літа 2012 року, коли Дана вже була вагітна, народилася [PERSON] і проживали до квітня 2018 року. У 2018 році [PERSON] пішла від [PERSON] до [PERSON] , залишила дитину і [PERSON] наглядав за дитиною приблизно півроку. [PERSON] з [PERSON] вона бачила часто, до дитини він ставився добре, грався з нею та займався її вихованням. Час від часу, коли [PERSON] вирушав на роботу, залишав дитину вдома, в ці проміжки часу дитина часто приходила додому до неї, [PERSON] при цьому називала батьком. Відповідно до\~статті 121 СК України\~права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями\~122\~та\~125\~цього\~Кодексу. Відповідно до частини другої\~статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно із частинами першою, другою\~статті 128 СК України\~за відсутності заяви, право на подання якої встановлено\~статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~ЦПК України. Статтею 130 СК України\~передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої\~статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій\~статті 128 цього Кодексу. Згідно із частиною першою\~статі 135 СК України\~при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Тобто, передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері. Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень\~ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 (провадження №61-16732св19) зроблено висновок щодо застосування\~статті 130 СК України\~та вказано, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог\~ЦПК України. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги. Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі №543/738/16-ц (провадження №61-4163св18), від 29 серпня 2018 року у справі №641/9147/15-ц (провадження №61-26210св18), від 21 листопада 2018 року у справі №225/6301/15-ц (провадження №61-30047св18). Згідно\~ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до\~ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. У відповідності до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги\~докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст.ст.79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є\~докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно до ч.1, 5, 6\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом.\~Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються\~учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в\~заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх\~представників. Згідно із ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що у Свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] , виданого 31 серпня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції у Київській області, у графі «Батько» вказаний\~« [PERSON] », у графі «Мати» - « [PERSON] ». Натомість збіг імені та по батькові, вказаного у свідоцтві про народження в відомостях про батька, із ім`ям та по батькові [PERSON] не є доказом батьківства останнього, як стверджував в судовому засіданні представник позивача. При цьому, стороною позивача не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження проведення реєстрації народження дитини відповідно до ч.1 ст.135 СК України, клопотання про їх витребування судом також не було заявлено. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та визнається сторонами, при народженні дитини [PERSON] , його мати [PERSON] , у шлюбі не перебувала, спільної заяви з [PERSON] щодо внесення відомостей про нього, як про батька, не подавали. Таким чином, запис про батька [PERSON] у книзі записів народжень було проведено за прізвищем матері, а ім`я, по батькові та національність батька дитини, були записані за вказівкою її матері\~ [PERSON] , в порядку\~ст.135 СК України, що не може свідчити про те, що батьком [PERSON] є саме [PERSON] .. Тобто відомості про батька дитини записано «зі слів матері». При розгляді справи представник позивача також стверджував, що померла [PERSON] ( [PERSON] ) проживала однією сім`єю разом з померлим [PERSON] з грудня 2005 року по день смерті останнього [INFO] . Разом з тим, на підтвердження спільного проживання [PERSON] та [PERSON] з 2005 року по день смерті останнього не надано належних, допустимих та достатніх доказів. З долучених до матеріалів справи письмових доказів та отриманих пояснень свідків неможливо встановити факт ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, які б вказували на те, що між [PERSON] та [PERSON] склались та мали місце протягом вказаного періоду часу (з 2005 року по 2019 рік, в тому числі на час народження дитини), усталені відносини, які притаманні подружжю. Показання допитаних в судовому засіданні свідків не підтверджують спільне проживання [PERSON] та [PERSON] як подружжя, з їх показань неможливо встановити яким чином був налагоджений побут, чи був спільний бюджет, чи були спільні значні витрати чи набуття майна у власність, тобто їх показання не містять будь-яких конкретних обставин життя як сім`ї в період як до народження дитини, так і після цього. Зі змісту акту депутата Ірпінської міської ради вбачається, що [PERSON] проживала без реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] , разом з [PERSON] , вела спільне господарство та разом виховували [PERSON] , [INFO] , до смерті [PERSON] .. При цьому в даному акті не зазначено періоду, щодо якого він складений, акт складений 20 вересня 2020 року, тобто після смерті [PERSON] , та не підтверджує факт спільного проживання [PERSON] з [PERSON] та спільного виховання дитини [PERSON] саме в період з 2005 року та до смерті [PERSON] в 2019 році. Декларація про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, щодо пацієнта [PERSON] , в якій зазначено адресу фактичного проживання: [ADDRESS] та законним представником дитини [PERSON] , містить дані станом на 28.09.2016 року, отже, також не підтверджує факт спільного проживання [PERSON] з [PERSON] та спільного виховання дитини [PERSON] саме в період з 2005 року та до смерті [PERSON] в 2019 році. Судом також не приймається в якості належного та допустимого доказу спільного проживання [PERSON] і [PERSON] в період з грудня 2005 року по 25.03.2019 року довідка Ірпінської центральної міської лікарні протитуберкульозного відділення від 14.02.2020 року №61, відповідно до якої [PERSON] , перебувала на «Д» обліку в протитуберкульозному відділенні з квітня 2019 року по 19.10.2019 року, та яка, як стверджував представник позивача в судовому засіданні є доказом спільного проживання [PERSON] із [PERSON] , оскільки останній також хворів на туберкульоз. Долучене представником позивача фото на підтвердження факту батьківства суд до уваги не приймає, оскільки подано копію лише одного фото, подана фотокартка не вказує, що померлий [PERSON] та його [PERSON] можливо проводили разом певний час. Разом з тим, не надано жодних інших фото спільного побуту, проживання, відпочинку, коли дитину забирали з полового будинку, зі святкування її днів народження, інших свят, проводження звичайних сімейних буднів, тощо. Також не надано доказів на підтвердження обставин надання [PERSON] матеріальної допомоги (надання коштів, придбання речей, одягу, здійснення оплати за відвідування садочка тощо) на утримання дитини [PERSON] . Стороною позивача також не надано жодних належних та допустимих письмових доказів (листів, анкет, документів), які б свідчили про визнання за життя [PERSON] свого батьківства щодо [PERSON] .. Отже, надані докази достовірно не доводять, що [PERSON] визнавав себе батьком дитини [PERSON] .. За життя ним не було подано спільну заяву з [PERSON] про визнання ним батьківства, а у свідоцтві про народження дитини, батько записаний зі слів матері. Беручи до уваги, що на момент смерті [PERSON] ( [INFO] ), з моменту народження дитини пройшло 7 повних років, та враховуючи такий тривалий проміжок часу, останній міг звернутися до органів ДРАЦС з заявою про визнання батьківства. У постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №310/3095/17 (провадження №61-7887св19) Верховний Суд констатував, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини, його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства. При цьому стороною позивача не було заявлено клопотання про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи. Суд вважає, що встановлення факту батьківства померлого\~\~ [PERSON] відносно [PERSON] без проведення відповідної судової молекулярно-генетичної експертизи лише на підставі наданих доказів, як-то показань свідків, які є суперечливими, однієї фотокартки, інших письмових доказів, із яких не вбачається спільне проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] в період з грудня 2015 року по 25.03.2019 року, визнання ним батьківства, неможливе. Дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд встановив, що стороною позивача не надано належних та допустимих доказів, які б із достовірністю підтверджували факт батьківства [PERSON] щодо [PERSON] [INFO] , того, що [PERSON] та [PERSON] спільно проживали й вели спільне господарство до народження дитини [PERSON] (у тому числі, в період з грудня 2005 року по 25.03.2019 року), спільно виховували та утримували дитину, а також того, що померлий за життя визнавав її своєю дочкою, а тому в задоволенні позову відмовляє.

Outcome: dismissed