Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-09 00:00:00

Позивач [PERSON] спочатку звернулася до суду з позовом до Маріупольської міської ради про визнання право власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом. В подальшому, протягом проведення підготовчого провадження по даній цивільній справі, замінила відповідача за вищевказаним позовом на [PERSON] , який є син померлої [PERSON] та має право на обов`язкову частку у спадкуванні. В обґрунтування позову посилається на те, що [INFO] в м. Маріуполі загинула її бабуся [PERSON] , яка проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Факт смерті [PERSON] встановлений рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 15.09.2022 року по справі 756/7172/22, свідоцтво про смерть [PERSON] , серія [NUMBER] видане Оболонським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) 05.10.2022 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS] загальною площею 33,36 кв.м., житловою площею 21,7 кв.м., двокімнатна, що заповідана їй відповідно до заповіту [PERSON] , посвідченого державним нотаріусом Другої маріупольської державної нотаріальної контори Колеснік Л.В. 05.01.2018, зареєстрованого в реєстрі за № 3-1. 07.10.2022 року вона звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Забавської Н.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі чого була відкрита спадкова справа № 38/2022. 13.03.2022 року вона звернулась до вказаного вище приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. За результатами розгляду поданих документів нотаріусом було відмовлено Позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру, оскільки свідоцтво про право власності на житло не містить дати реєстрації квартири в Державному підприємстві «Жилищник», а також у спадкоємця відсутні документи, які б свідчили, що право власності на квартиру було зареєстровано згідно з вимогами чинного законодавства. У зв`язку із тим, що м.Маріуполь є тимчасово окупованою територією України, у нотаріуса відсутня можливість отримати інформацію для перевірки належної реєстрації права власності спадкодавця на квартиру. З метою реалізації свого права на спадщину вона вимушена звернутися до суду з вимогою про визнання права власності на вищевказану квартиру в порядку спадкування за заповітом своєї бабусі [PERSON] . Посилаючись на ст. ст. 316, 321, 328,392, 1216, 1268 ЦК України просила суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті її бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на квартиру [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] надав до суду відзив, в якому позовні вимоги визнав, просив позов задовольнити. В обґрунтування відзиву посилається на те, що його мати [PERSON] , яка загинула в м.Маріуполі [INFO] , любила його доньку [PERSON] , тому нею було прийнято рішення скласти заповіт на неї. Він свідомо не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. З позивачкою вони є єдиною родиною та знаходяться в близьких родинних відносинах, то, незважаючи на те, що він має право на обов`язкову частку у спадщині, що відкрилася після смерті його матері, він бажає, щоб була реалізована воля його матері, викладена у заповіті. Ухвалою суду від 22 березня 2023 року відкрито провадження по даній цивільній справі, визначено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 18 травня 2023 року за клопотанням позивача [PERSON] замінено у даній цивільній справі відповідача Маріупольську міську раду на відповідача [PERSON] . Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Забавська Н.В., будучи належним чином повідомлена про день, час і місце підготовчого судового засідання у судове засідання не з`явилася, тому суд розглянув справу без її участі. За ч.ч.\~3,\~4\~ст.\~200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206,\~207\~цього Кодексу. Відповідно до\~ч.\~6\~ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, вивчивши матеріали справи дійшов наступного. Судом встановлено, що [INFO] в м.Маріуполі загинула [PERSON] , бабуся позивача [PERSON] , яка проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Факт смерті [PERSON] встановлений рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 15.09.2022 року по справі 756/7172/22, свідоцтво про смерть [PERSON] , серія [NUMBER] видане Оболонським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) 05.10.2022 року. Відповідно до свідоцтва про народження від 11 липня 1960 року серії [NUMBER] на ім`я відповідача [PERSON] , [INFO] , його батьками є [PERSON] (рос) та [PERSON] (рос.), актовий запис № 156. Позивач [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] (рос). та [PERSON] , актовий запис № 897, що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 17 жовтня 1985 року Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS] загальною площею 33,36 кв.м., житловою площею 21,7 кв.м., двокімнатна. Відповідно до заповіту [PERSON] , яка померла [INFO] , посвідченого державним нотаріусом Другої маріупольської державної нотаріальної контори Колеснік Л.В. 05.01.2018 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3-1, дана квартира заповідана позивачу [PERSON] . Квартира [ADDRESS] загальною площею 33,36 кв.м., житловою площею 21,7 кв.м., двокімнатна, належала [PERSON] (рос.) на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 31 жовтня 1994 року. Відповідно до технічного паспорту на дану квартиру квартира належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 31 жовтня 1994 року. 07.10.2022 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Забавської Н.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі чого була відкрита спадкова справа № 38/2022. 13.03.2022 року позивач [PERSON] звернулась до цього приватного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. За результатами розгляду поданих позивачем документів нотаріусом було відмовлено Позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру, оскільки свідоцтво про право власності на житло не містить дати реєстрації квартири в Державному підприємстві «Жилищник», а також у спадкоємця відсутні документи, які б свідчили, що право власності на квартиру було зареєстровано згідно з вимогами чинного законодавства. У зв`язку із тим, що м.Маріуполь є тимчасово окупованою територією України, у нотаріуса відсутня можливість отримати інформацію для перевірки належної реєстрації права власності спадкодавця на квартиру. Право власності - право особи на річ (майно), яке вона реалізує відповідно до закону за своєї волі незалежно від будь-яких третіх осіб. Право власності регулюється Конституцією, Цивільним кодексом України та іншими законами і підзаконними актами. Відповідно до ст. 41 Конституції України: Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається в порядку визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватись об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом» Відповідно п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року\~у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.ст.321,\~328 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За ст.ст.\~1216,1217\~ЦК України\~ спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) . Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповітом, відповідно до ст. 1233 ЦК України, є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.(1 ст. 1235 ЦК України). За ч.ч.1, 2 ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Право на обов`язкову частку у спадщині, передбачене ст.1241 ЦК України, відповідно до якої малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст.1268,\~ч.1 ст. 1269 ЦК України\~ спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідач [PERSON] на момент смерті матері [PERSON] досяг пенсійного віку, відповідно має право на обов`язкову долю у спадщині за ст.1241 ЦК\~Україні, проте не звернувся в установлений законом строки із заявою про прийняття спадщини, не бажає приймати спадщину, про що заявив у відзиві, погодився з волевиявленням своєї матері щодо заповіту на ім`я його доньки позивача [PERSON] , яким заповідана їй вищевказана квартира, позов останньої визнав в повному обсязі. З урахуванням вищенаведених норм права суд дійшов висновку, що позивач [PERSON] є особою що прийняла спадщину за заповітом, після смерті бабусі [PERSON] , померлої [INFO] , оскільки звернулася до нотаріальної контори у встановлений законом строк. Відповідно до п.3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05. 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до\~ст. 67 Закону України «Про нотаріат»\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до ч. 1\~ст. 1298 ЦК\~свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення\~ та на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Тобто, права, зареєстровані до 1 січня 2013 року, залишаються дійсними. До 2013 року реєстрація права власності на квартири, житлові будинки, нежитлові приміщення та інше нерухоме майно, проводилася Бюро технічної інвентаризації (надалі БТІ), із видачою про це документів (Витягів) або проставленням відповідних штампів (відміток) на самому документі. Квартира [ADDRESS] загальною площею 33,36 кв.м., житловою площею 21,7 кв.м., двокімнатна, належала [PERSON] (рос.) на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 31 жовтня 1994 року. В даному свідоцтві міститься печатка Маріупольського міського бюро технічної інвентаризації, що свідчить про реєстрацію даної квартири в цьому БТІ. Таким чином суд дійшов висновку, що квартира [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 31 жовтня 1994 року, яке є правовстановлюючим документом про право власності на дану квартиру, відповідно остання при житті за своєю волею реалізувала своє право власності на дану квартиру шляхом заповідання цієї квартири позивачу [PERSON] . З урахуванням керівних роз`яснень Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, вищевикладених норм права, матеріалів справи, та з урахуванням того, що позивач [PERSON] \~звернулася в установленому законом порядку до нотаріальної контори для прийняття спадщини за заповітом після смерті бабусі [PERSON] , але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину внаслідок відсутності документів про право власності на спадкове майно, в матеріалах справи маються усі правовстановлюючі документи на спадкове майно, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог, внаслідок чого задовольняє позов [PERSON] та визнає за останньою право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті її бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] , на квартиру [ADDRESS] , двокімнатну, загальною площею 33,36 кв.м., житловою площею 21.7 кв.м. Оскільки відповідач\~ [PERSON] \~позов визнав\~повністю,\~та таке\~визнання не\~суперечить закону,\~не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд, відповідно до ст. 200, 206 ЦПК України, ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження.

Outcome: approved