Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки(пені) за прострочення сплати аліментів, з посиланням на ті обставини, що вона перебувала з відповідачем по справі у шлюбі, який було розірвано 10.01.2019 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . 04.07.2019року Лозівським міськрайоним судом Харківської області був виданий судовий наказ по справі №629/2828/19 про стягнення з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з стягнення з 21.06.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. У зв`язку з втратою вищевказаного судового наказу позивачка була змушена звернутися до суду за видачею дубліката наказу. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду харківської області від 07.03.2023р. Позивачці був виданий дублікат судового наказу від 04.07.2019р. по справі №629/2828/19. Після отримання вищевказаного дубліката судового наказу та не виконання відповідачем і добровільному порядку рішення суду, Позивачка звернулася до примусового виконання. Постановою головного державного виконавця Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кучеренко С.В. від 06.04.2023р., на підставі дублікату судового наказу №629/2828/19 від 04.07.2019р., відкрито виконавче провадження за №71488418 про стягнення [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з стягнення з 21.06.2019р. і до досягнення дитиною повноліття. Добровільно відповідач аліменти за судовим наказом не платить, жодного платежу починаючи з 2019 року ним не здійснено. Відповідно до довідки про наявність заборгованості зі сплаті аліментів та розрахунку заборгованості зі сплаті аліментів, станом на 30.04.2023р. за [PERSON] рахується заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] за період з 21.06.2019р по 30.04.2023р. у розмірі 115 669 грн. 50 коп. В зв`язку з чим просила стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 21.06.2019 року по 30.04.2023 року у розмірі 115669,50 грн. Ухвалою судді від 06 червня 2023 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, представник позивача надала до суду заяву в якій просила розглянути справу за відсутності позивача та її представника. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляд справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Згідно до положення ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на викладене, враховуючи, що сторони по справі належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, доказів про поважність неявки до суду не надали, відповідач також не подав відзив на позовну заяву тому у відповідності з вимогами ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін по справі, постановивши по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності судом було встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини. Відповідач [PERSON] являється рідним батьком неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7). Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10 січня 2019 року було розірвано шлюб між сторонами по справі (а.с. 8). 04.07.2019 року судовим наказом Лозівського міськрайонного суду Харківської області стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 21.06.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.(а.с.10). Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07.03.2023 року задоволено заяву представника [PERSON] та видано дублікат судового наказу №629/2828/19, виданого Лозівським міськрайонним судом Харківської області 04 липня 2019 року за заявою [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення аліментів з [PERSON] (а.с.11). 06.04.2023 року відкрито виконавче провадження ВП №71488418 стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 21.06.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.12). Відповідно до довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів, станом на 30.04.2023 наявна заборгованість зі сплати аліментів, що нарахована починаючи з 21.06.2019р. по 30.04.2023р. та становить 115 669 грн. 50 коп.(а.с.13) Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Суд вказує, що за загальним правилом, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У справі, що розглядається стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Аналіз норми статті 196СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. Тобто, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. При цьому перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів чітко законодавцем не визначений та може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих сторонами доказів. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. У зв`язку з викладеним Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду вважає за необхідне уточнити висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2018 року у справі № 572/1689/16-ц (провадження № 61-311 св 17), зазначивши, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками. Частиною 9 статті 7 СК України передбачено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. За правилами статей 12, 13, 78, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07.03.2023 року, якою було задоволено заяву представника [PERSON] та видано дублікат судового наказу №629/2828/19, вбачається, що оригінал судового наказу був втрачений. Докази про те, що відповідач [PERSON] , враховуючи специфіку розгляду заяви про видачу судового наказу, був обізнаний про видання судового наказу від 04.07.2019 року, яким з нього були стягнуті аліменти, до суду надані не були. Крім того, докази про те, що позивач після видання судового наказу від 04.07.2019 р. в період з 2019 по 2022, зверталась до органів державної виконавчої служби для примусового виконання судового наказу, до суду також надано не було. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась до органів виконавчої служби для примусового стягнення аліментів по судовому наказу від 04.07.2019 лише в квітні 2023 року, а заборгованість по аліментам була нарахована відповідно до ст. 194 СК України за минулий час, з дня видання судового наказу. З огляду на викладене, суд вважає, що вина [PERSON] у виникненні заборгованості по аліментам відсутня, а отже і відповідальність [PERSON] за прострочення сплати аліментів у виді неустойки (пені) відсутня, у зв`язку з чим, позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ст. 141 СК України.

Outcome: dismissed