Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-11 00:00:00

У квітні 2021 року [PERSON] звернувся в суд з зазначеним позовом до ФОП [PERSON] про стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що 21 жовтня 2020 року між ним та ФОП [PERSON] було укладено договір поставки № 21/10-2020. Відповідно до п. 1.1. договору відповідач зобов`язався поставити та передати у його власність товар, а він в свою чергу зобов`язався прийняти та оплатити товар. На виконання вимог п. 1.2. договору була підготовлена специфікація. Відповідно до 3.2. договору оплата за товар здійснюється покупцем у формі 100 % попередньої оплати на протязі трьох банківських днів з моменту отримання рахунку-фактури на оплату. 21 жовтня 2020 року йому був виданий рахунок на оплату по замовленню від 21 жовтня 2020 року № 32583 на суму 16122 гривні 28 копійок, який був ним оплачений того ж дня, що підтверджується товарним чеком від 21 жовтня 2020 року № 32583. Відповідно до п. 2.3. договору постачальник зобов`язується поставити покупцеві товар на протязі 85-ти календарних днів з моменту отримання попередньої оплати на умовах, визначених п. 3.2. цього договору. Строк виконання зобов`язання з боку відповідача щодо поставки товару закінчився 14 січня 2021 року. Разом з тим, фактично товар прибув у точку видачі лише 16 березня 2021 року, який він отримав 17 березня 2021 року, що підтверджується видатковою накладною від 17 березня 2021 року № 964. Таким чином, відповідач прострочив виконання зобов`язання на 61 день. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ФОП [PERSON] на його користь пеню у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги) за кожний день прострочення в сумі 29503 гривні 61 копійки та компенсацію за завдану моральну шкоду в сумі 9150 гривень. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29 квітня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 21 жовтня 2020 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір поставки № 21/10-2020. Відповідно до п. 1.1. договору постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупцеві товар, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі. На виконання вимог п. 1.2. договору була підготовлена специфікація. Відповідно до 3.2. договору оплата за товар здійснюється покупцем у формі 100 % попередньої оплати на протязі трьох банківських днів з моменту отримання рахунку-фактури на оплату. 21 жовтня 2020 року позивачу був виданий рахунок на оплату по замовленню від 21 жовтня 2020 року № 32583 на суму 16122 гривні 28 копійок. Позивач здійснив оплату за договором поставки в сумі 16122 гривні 28 копійок, що підтверджується товарним чеком від 21 жовтня 2020 року № 32583. Відповідно до п. 2.3. договору постачальник зобов`язується поставити покупцеві товар на протязі 85-ти календарних днів з моменту отримання попередньої оплати на умовах, визначених п. 3.2. цього договору. Строк виконання зобов`язання з боку відповідача щодо поставки товару закінчився 14 січня 2021 року. З позову вбачається, що фактично товар прибув у точку видачі лише 16 березня 2021 року, який позивач отримав 17 березня 2021 року, що підтверджується видатковою накладною від 17 березня 2021 року № 964. З позову вбачається, що у порушення вимог договору поставки відповідач прострочив виконання своїх зобов`язань на 61 день. Суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1 ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Відповідно до ст. 873 ЦК України вартість робіт, виконаних за договором побутового підряду, визначається за погодженням сторін, якщо інше не передбачено у встановленому порядку прейскурантами (цінниками), тарифами тощо. Робота оплачується замовником після її остаточного передання підрядником. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач, не передавши у визначений строк майно, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі трьох відсотків вартості роботи у розмірі 29503 гривні 61 копійки. Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Термін прострочення складає 61 день. Отже, сума трьох відсотків вартості роботи за цей період складає 29503 гривні 61 копійки (16122,28 х 0,03 х 61 = 29503,61). Таким чином, стягненню з відповідача підлягає нарахована пеня у сумі 29503 гривні 61 копійки. Позивач також просить стягнути з відповідача компенсацію за завдану моральну шкоду в сумі 9150 гривень. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Вбачається, що законом передбачена можливість відшкодування моральної шкоди лише у випадку наявності недоліків продукції (дефекту в продукції). З позову вбачається, що [PERSON] товар отримав, що підтверджується видатковою накладною від 17 березня 2021 року № 964. З цієї накладної встановлено, що вона підписана позивачем та містить застереження про те, що [PERSON] претензій до кількості, комплектності і зовнішнього вигляду товару не має. За таких обставин, відсутня підстава для відшкодування моральної шкоди, оскільки недоліків товару встановлено не було. Таким чином, зазначена вимога позивача задоволенню не підлягає. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково. З урахуванням часткового задоволення позову та на підставі статті 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 908 гривень.

Outcome: partial