Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-03 00:00:00

В червні 2023 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документу, визнання права на спадщину та визнання права власності на нерухоме майно, посилаючись на те, що з 2002 року по 12 вересня 2017 року вона проживала однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу з [PERSON] , під час чого на отриманій земельній ділянці вони разом за спільні кошти побудували домоволодіння по [ADDRESS] . 12 вересня 2017 року вони уклали офіційний шлюб, а [INFO] [PERSON] помер. За життя спадкодавець склав на її ім`я заповіт, в якому була допущена помилка у написанні її прізвища. Після смерті чоловіка відкрилася спадщина на 1/2 частку домоволодіння по [ADDRESS] частку земельної ділянки, що знаходиться по [ADDRESS] , кадастровий номер 7323088300:01:005:0186 із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,25га та право на завершення приватизації на земельну ділянку загальною площею 1,0000 га для ведення особистого селянського господарства за межами с. Тарасівці Чернівецького району в адміністративних межах Ванчиковецької сільської ради Чернівецького району наданої [PERSON] щодо відведення у власність відповідно до рішення VII сесії Ванчиковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області VIII скликання від 26 жовтня 2021 року № 14-12/21 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність». Оскільки, через відсутність підтвердження проживання однією сім`єю та помилки у заповіті не визнається її право власності щодо нерухомого майна, просила встановити факт проживання однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу [PERSON] в період часу з 01 січня 2004 року до 12 вересня 2017 року, встановити факт належності їй заповіту, складеного 26 червня 2013 року заповідачем [PERSON] , визнати домоволодіння по [ADDRESS] об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] , визнати за нею право власності на вказане домоволодіння, в тому числі на 1/2 частку в порядку набуття як спільної сумісної власності подружжя та на 1/2 частку в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , визнати за нею право власності на земельну ділянку, що знаходиться по [ADDRESS] , кадастровий номер 7323088300:01:005:0186 із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,25га, в тому числі на 1/2 частку в порядку набуття як спільної сумісної власності подружжя та на 1/2 частку в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , визнати за нею право на завершення приватизації та право на одержання на її ім`я свідоцтва про право власності на земельну ділянку загальною площею 1,0000 га для ведення особистого селянського господарства за межами с. Тарасівці Чернівецького району в адміністративних межах Ванчиковецької сільської ради наданої [PERSON] щодо відведення у власність відповідно до рішення VII сесії Ванчиковецької сільської ради VIII скликання від 26 жовтня 2021 року № 14-12/21 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність», в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] .. Представник позивачки в судове засідання не з`явився, направивши до суду заяву, в якій позов підтримав та просив розглянути справу у його відсутності. Представник Ванчиковецької сільської ради в судове засідання не з`явився, направивши до суду заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу у його відсутності. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи та враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить встановленим обставинам по справі та не порушує права та інтереси інших осіб, дійшов висновку про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні та задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що з 01 січня 2004 року по 12 вересня 2017 року [PERSON] проживала однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу з [PERSON] .. Вирішуючи вимогу про встановлення даного юридичного факту суд виходить з того, що відповідно до роз`яснень, викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Згідно до положень ст. 315 ЦПК України юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, встановлюються у судовому порядку, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Юридичний факт проживання однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу має бути встановлений винятково рішенням суду. Нотаріус не має можливостей для того, щоб безспірно встановити зазначені обставини. Слід зазначити, що факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу можна встановити лише після 1 січня 2004 року (після набуття чинності СК), оскільки інститут спільного проживання осіб як чоловіка і жінки було введено в національне законодавство\~СК, який набрав чинності одночасно з набранням чинності\~ЦК.\~Кодекс про шлюб та сім`ю Української РСР, який діяв до 1 січня 2004 року, таких положень не містив. Тому вказаний факт може бути встановлений лише з 1 січня 2004 року. Відповідні положення містяться у\~постанові КЦС ВС від 24 січня 2020 року у справі № 546/912/16-ц. Варто звернути увагу на ту обставину,\~що при вирішенні даного спору необхідно враховувати правила частини другої статті 3\~Сімейного кодексу України\~про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Задоволення вимог щодо встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу має юридичне значення для заявника. У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених позивачкою та підтверджених документами. За таких обставин, суд вважає обґрунтованими заявлені вимоги щодо встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу [PERSON] з [PERSON] з 01 січня 2004 року по 12 вересня 2017 року, у зв`язку із чим позов в цій частині слід задовольнити. Під час спільного проживання без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] за спільні сімейні кошти та спільною працею за земельній ділянці кадастровий номер 7323088300:01:005:0186 із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,25 га, яка розташована по [ADDRESS] було побудовано домоволодіння, яка складається з житлового будинку літ. «А», житлового будинку літ.«Б», вбиральня літ.«В», сараю літ.«Г», колодязя літ. «№ 1», вигрібної ями літ. «№ 2», огорожі літ.«№ 3-5». Право власності на вказане нерухоме майно було зареєстровано за [PERSON] , що підтверджується технічним паспортом вказаного домоволодіння, з якого вбачається що воно було побудовано в 2005-2012 роках, а також свідоцтвом про право власності на земельні ділянку № [NUMBER] від 17 грудня 2014 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку № 31163261 від 17 грудня 2014 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на домоволодіння № 222077384 від 31 серпня 2020 року. У відповідності до вимог Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності і у разі його поділу частки дружини та чоловіка є рівними. Так, відповідно до частини 1\~статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення\~глави 8 цього Кодексу. Пленум Верховного Суду України в п. 20\~постанови № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя"\~вказав, що при застосуванні\~статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Крім того, для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року (справа № 6-148цс 12). Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Відтак, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1026цс15, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до частини першої\~статті 70 СК України\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. У пунктах 22-24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня\~\~\~\~2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~судам роз`яснено, що\~вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими\~статтями 69-72 СК України\~\~та\~статтею 372 ЦК України. Частиною\~третьою статті 372\~ЦК України\~встановлено, що у разі поділу майна між співвласниками, право спільної сумісної власності на нього припиняється. Крім того, за загальним правилом застосування\~презумпції спільності майна подружжя, згідно зі\~статтею 60 СК України, майно,\~набуте подружжям за час шлюбу,\~є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17. Статтею\~1 Першого протоколу\~до\~Конвенції\~про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої\~Законом України\~від 17 липня 1997\~року\~№ 475/97-ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.\~\~ Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.\~ Згідно з нормою статті\~319\~цього Кодексу\~власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: approved