Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-27 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] звернулася до Подільського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про виділ в натурі частки із майна спільної часткової власності, припинення права спільної часткової власності та визнання права власності на нерухоме майно. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 22 січня 2021 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 17 лютого 2021 року залучено до участі у справі правонаступників померлої [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] , а також залучено до участі у справі належного відповідача- [PERSON] . Позивач [PERSON] зазначає, що вона є власником 23/100 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд розташованих за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори 06 липня 2018 року за реєстровим № 10-348. Право власності позивача на 23/100 частини житлового будинку зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та вказана частина житлового будинку знаходиться у спільній частковій власності [PERSON] .. [PERSON] , [PERSON] . Згідно технічної документації, вказаний вище житловий будинок під літ. «А» має загальну площу 75, 3 кв.м, житлову- 47, 6 кв.м та господарські будівлі та споруди: сарай літ «Б», вбиральня - літ «В», гараж - літ. «Г», сарай - літ «Д», спорудження: «№1,2,4.5». 23/100 частини житлового будинку, які успадкував позивач, належали її батьку, [PERSON] .. На підставі рішення Подільського районного суду м. Києва від 14 жовтня 1997 року [PERSON] були виділені в користування наступні приміщення : 1-1 - сіни площею 3, 6 кв.м; 1-1а - сіни площею 5, 1 кв.м; 1-2 - веранда площею 8, 6 кв.м, що загалом становить 16, 5 кв.м, вартістю 2290 грн, що становить 23/100 частки всього житлового будинку. Позивач вказує, що при ухваленні вказаного вище рішення суду від 14 жовтня 1997 року, Подільським районним судом м. Києва були враховані рекомендації положень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» №7 від 04.10.1991 року в частині розподілу будинку і виділу на праві особистої власності [PERSON] підсобних будівель, сараю під літ «Д», оскільки його було збудовано в період з 1997 року , внаслідок чого його право спільної часткової власності не припинилося. Крім того, рішення Подільського районного суду м. Києва від 14.10.1997 року ухвалювалося на підставі Варіанту 1 судової будівельно-технічної експертизи, виконаної експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз 12 червня 1997 року, де у Варіанті 1 експертизи зазначено, що для приведення виділених частин будинку у відповідність до вимог нормативних документів необхідно за рахунок зведення прибудови збільшити розмір приміщення 1-2 до 16 кв.м або прибудувати кімнату площею не менше 8 кв.м. Розпорядженням Подільської районної у місті Києві державної адміністрації «Про затвердження прибудов та господарських будівель в садибі по [ADDRESS] від 18.05.2004 року, яке було зареєстроване у міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, затверджено в складі вказаного домоволодіння переобладнану жилу кімнату у квартирі [ADDRESS] площею 7, 8 кв.м , збудований в садибі сарай літ. «Д» та зобов`язано [PERSON] зареєструвати дане розпорядження у міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна для внесення відповідних змін у технічну документацію на будинок. Згідно інформаційної довідки КП «КМБТІ» щодо інформації про право власності на майно від 12.11.2019 р. № 062/14-15242 ( И-2019), за даними реєстрових книг КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації», об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності зареєстрований за: 46/100 частини житлового будинку за [PERSON] , яка в подальшому подарувала цю частину [PERSON] ; 23/100 частини житлового будинку за [PERSON] на підставі рішення Подільського районного суду м. Києва, спадкоємцем після смерті якого є [PERSON] , якій було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану вище частину житлового будинку; 1/4 частина житлового будинку за [PERSON] , право власності на яку за законом успадкувала дружина померлого - [PERSON] , після смерті якої право власності на 1/4 частину житлового будинку успадкували її дочка: [PERSON] та син- [PERSON] , де їм Чотирнадцятою київською державною нотаріальною конторою були видані Свідоцтва про право на спадщину - по 1/8 частині кожному. Право власності на вказані частки зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за кожним спадкоємцем. Позивач зазначає, в складі квартири [ADDRESS] за період з 1997 року до 2004 року два приміщення були об`єднані в одну кімнату та станом на 21.03.2018 року склад приміщень квартири [ADDRESS] не змінився. До квартири [ADDRESS] зводиться двоповерхова прибудова, яка незакінчена будівництвом. Згідно цієї прибудови, квартира [ADDRESS] відокремлена від інших частин будинку , має окремий вихід, кухню та житлову кімнату. Земельна ділянка, яка прилягає до квартири [ADDRESS] є огородженою від інших земельних ділянок, на ній розташований сарай «Д». Отже, існуюча квартира [ADDRESS] має в своєму складі два приміщення - житлову кімнату площею 7, 8 кв.м та кухню площею 8, 2 кв.м, тобто загальна площа 16, 0 кв.м , що згідно з нормами ДБН В.2.2-15:2019, які є чинними з 01.12.2019 року є недостатньою для влаштування однокімнатної квартири. Зважаючи на це, Актом № 2661 судової будівельно-технічної експертизи КНДІСЕ при розробці варіанту поділу будинку було запропоновано звести прибудову до частини 23/100 будинку та на теперішній час до квартири [ADDRESS] здійснюється зведення двоповерхової прибудови, яка на стадії завершення, виділ в натурі 23/100 частини житлового будинку є можливим. Враховуючи викладене вище, позивач просить виділити їй 23/100 частини будинку в натурі із спільної часткової власності; визнати право власності на окремі приміщення в житловому будинку літ. «А» загальною площею 75, 3 кв.м, житловою площею 47, 6 кв.м з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , а саме: 2-1 - кухню площею 8, 2 кв.м; 2-2 - житлову кімнату площею 7, 8 кв.м;, а також надвірні будівлі та споруди- сарай літ. «Д» та спорудження №5 та переоформити документи в окремий об`єкт нерухомого майна. Відповідачі: [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав, надав відзив на позовну заяву. У відзиві представник співвідповідача зазначив, що при проведення будівельно-технічної експертизи експертом не було оглянуто весь спірний будинок, оскільки позивач не попередила та не узгодила проведення експертизи з іншими співвласниками, а тому [PERSON] був позбавлений можливості надати свої пояснення та показати будинок в повному об`ємі. Що стосується виділення частки позивача в натурі з урахуванням незакінченої будівництвом двоповерхової споруди, то вказане будівництво не погоджувалося з іншими співвласниками будинку, є самочинним, здійснене з порушенням Державних будівельних норм та Цивільного кодексу України. На підставі викладеного, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником 23/100 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд розташованих за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину , виданого державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори 06 липня 2018 року за реєстровим 10-348. Згідно інформаційної довідки КП «КМБТІ» щодо інформації про право власності на майно від 12.11.2019 р. № 062/14-15242 ( И-2019), за даними реєстрових книг КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації», об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності також зареєстрований за: 46/100 частини житлового будинку за [PERSON] , яка в подальшому подарувала цю частину [PERSON] ; 1/4 частина житлового будинку (31/100 ) за [PERSON] , право власності на яку за законом успадкувала дружина померлого - [PERSON] , після смерті якої право власності на 1/4 частину житлового будинку успадкували її дочка: [PERSON] та син- [PERSON] , де їм Чотирнадцятою київською державною нотаріальною конторою були видані Свідоцтва про право на спадщину - по 1/8 частині кожному. Право власності на вказані частки зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за кожним спадкоємцем. Отже житловий будинок [ADDRESS] знаходиться у спільній частковій власності [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , [PERSON] . Згідно технічної документації, вказаний вище житловий будинок під літ. «А» має загальну площу 75, 3 кв.м, житлову- 47, 6 кв.м та господарські будівлі та споруди: сарай літ «Б», вбиральня - літ «В», гараж - літ. «Г», сарай - літ «Д», спорудження: «№1,2,4.5». На підставі рішення Подільського районного суду м. Києва від 14 жовтня 1997 року батьку позивача, [PERSON] були виділені в користування наступні приміщення : 1-1 - сіни площею 3, 6 кв.м; 1-1а - сіни площею 5, 1 кв.м; 1-2 - веранда площею 8, 6 кв.м, що загалом становить 16, 5 кв.м, вартістю 2290 грн, що становить 23/100 частки всього житлового будинку. Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] .. [PERSON] про виділ в натурі частки із майна спільної часткової власності, припинення права спільної часткової власності та визнання права власності на нерухоме майно, під час розгляду якої у справі була призначена судова будівельно-технічна експертиза на предмет можливого виділу в натурі частки позивача та відповідачів житлового будинку по [ADDRESS] . Відповідно до висновку судового експерта Галієвої О.М. від 12 травня 2021 року за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, виділ 23/100 частини житлового будинку [ADDRESS] в складі приміщень квартири [ADDRESS] , а саме приміщень: 2-1 кухня площею 8, 2 кв.м, 2-2 житлова кімната площею 7, 8 кв.м з урахуванням незакінченої будівництвом двоповерхової прибудови , разом з сараєм під літ. Д і хвірткою №5 з технічної точки зору є можливий. Частинами першою-третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. За змістом наведених норм можна дійти висновку, що виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частці в праві спільної власності та припинення права спільної часткової власності на відповідне майно. Шляхом виділу частки у майні припиняється спільна часткова власність і особа стає власником виокремленого майна. Юридичне значення виділу частки полягає у тому, що учасник отримує в натурі майно, яке відповідає його частці, як самостійний об`єкт. Отже, виділ частки передбачає виокремлення частини об`єкта у самостійний об`єкт. Частка майна, яка виділяється, повинна бути дійсно окремим об`єктом нерухомого майна. При цьому, частка, яка залишається у іншого власника (власників), має також бути окремим об`єктом нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України. Тобто, при будь-якому виділі частки з нерухомості, завжди відбувається поділ цієї нерухомості на два самостійних об`єкта. ЦК України у частині першій статті 376 ЦК України визначає поняття самочинного будівництва. Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (частина друга зазначеної статті). Інструкція щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна , затверджена наказом міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 № 55( із змінами, внесеними згідно з Наказом міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства №250 від 12.04.2014 року) визначає порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна, крім земельних ділянок, та застосовується суб`єктами господарювання, які здійснюють технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна. Згідно з пунктом 2.3 зазначеної Інструкції не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатися лише після визнання права власності на них відповідно. Висновок про те, що самочинно збудоване нерухоме майно не є об`єктом права власності, а тому не може бути предметом поділу зробив і Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду постановах: від 06 березня 2019 року у справі у справі № 361/4685/17 (провадження № 61-44133св18), від 15 квітня 2020 року у справі № 307/3957/14-ц (провадження № 61-43540св18), від 03 червня 2020 року у справі № 722/1882/16-ц (провадження № 61-39287св18), від 16 березня 2021 року у справі № 562/542/19 (провадження № 61-14468св20), від 15 листопада 2021 року у справі № 279/790/18 (провадження № 61-5368св20), від 17 листопада 2021 року у справі № 182/4522/19 (провадження № 61-19065св20), від 16 лютого 2022 року у справі № 495/6053/19 (провадження № 61-1694св21), від 09 березня 2023 року у справі № 127/28862/21 (провадження № 61-9283св22). Як убачається з матеріалів справи, позивачем здійснено двоповерхову добудову до 23/100 частини житлового будинку [ADDRESS] без дозволу відповідного органу на виконання будівельних робіт з будівництва чи реконструкції житлового будинку, що є порушенням ДБН. Крім того, самочинна прибудова до 23/100 частини житлового будинку по [ADDRESS] здійснена без згоди інших співвласників вказаного житлового будинку, що не відповідає положенням ст. 358 ЦК України. За таких підстав суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про виділ в натурі частки із майна спільної часткової власності та визнання права власності на нерухоме майно слід залишити без задоволення.

Outcome: dismissed