Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

У квітні 2023 року до Малиновського районного суду м.Одеси звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] , у якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 15 000,00 грн. щомісячно починаючи від дня пред`явлення позову та до досягнення сином повноліття, тобто до [INFO] , а також стягнути з відповідача аліменти на сина [PERSON] , [INFO] за минулий час, починаючи з 1 березня 2022 року по 31 березня 2023 року у загальному розмірі 195 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається та те, що з 06 вересня 2002 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2020 року вказаний шлюб було розірвано. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] . Син проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Також вказала, що починаючи з 01 березня 2022 року відповідач грошові кошти на утримання сина не надає та ухиляється від їх сплати. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 14.04.2023 року по справі було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження, та призначено справу до судового розгляду на 18.05.2023 року. 02 травня 2023 року від відповідача надійшов відзив, згідно якого позовні вимоги він визнає частково, а саме у стягненні аліментів на утримання дитини у розмірі 5000,00 гривень, в іншій частині позовних вимог просив відмовити, зазначивши, що дійсно його професія пов`язана із судноплавством, однак на сьогоднішній день він позбавлений можливості ходити у закордонні рейси, оскільки існує заборона перетинання кордону чоловікам призовного віку, а тому сплачувати визначену позивачем суму аліментів він не має матеріальної змоги. Відповідач також зазначив, що він не самоусунувся від утримання дитини, однак його матеріальне становище не дозволяє сплачувати ті суми, які б хотіла позивач. Від виконання свого батьківського обов`язку по утриманню дитини він жодним чином не ухиляється та по можливості надає допомогу, а тому вимоги щодо стягнення аліментів за минулий час є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. 17 травня 2023 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій наголошується, що відповідач є працездатною особою, працює моряком на закордонних судах, має добрий стан здоров`я та його матеріальне становище дозволяє сплачувати аліменти у визначеному у позовній заяві розмірі. Позивач та представник позивача до судового засідання не з`явились, однак від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач та його представник до судового засідання не з`явились. На електронну адресу Малиновського районного суду м. Одеси 13 липня 2023 року надійшла заява від імені [PERSON] про перенесення судового засідання, однак суд не приймає до уваги вказану заяву з наступних підстав. На виконання рішення Ради суддів України № 17 від 02.03.2018, яким було викладено в новій редакції Положення про автоматизовану систему документообігу суду, рішення Ради суддів України № 16 від 12.04.2018, наказу ДСА України від 22.12.2018 № 628 «Про проведення тестування підсистеми «Електронний суд» у місцевих та апеляційних судах» у місцевих та апеляційних судах розпочалась експлуатація підсистеми «Електронний суд» в тестовому режимі. Розділом XI Положення про автоматизованусистему документообігу суду визначено, що обмін електронними документами між судом, органи системи правосуддя (далі ОСП), фізичними особами та учасниками судового процесу забезпечується засобами підсистеми електронного суду. Учасники судового процесу за допомогою зареєстрованого електронного кабінету можуть надсилати копії електронних документів іншим учасникам судової справи, крім випадків, коли інший учасник не має зареєстрованого електронного кабінету, подавати позовні заяви та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, а також отримувати судові рішення та інші електронні документи (далі ЕД). Для ідентифікації та авторизації в системі Електронний суд необхідно використовувати власний кваліфікований електронний підпис/електронний цифровий підпис (далі КЕП/ЕЦП). Документи подаються за допомогою електронного кабінету в форматі ЕД та ЕКПД. Згідно з положеннямист. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Відповідно до п. 12, п. 23 ч. 1 ЗУ «Про електронні довірчі послуги» електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис; кваліфікований електронний підпис - удосконалений електронний підпис, який створюється з використанням засобу кваліфікованого електронного підпису і базується на кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа. Надсилання заяви про відкладення розгляду справи у електронному вигляді на офіційну електронну адресу (електронну поштову скриньку) суду не є належним способом звернення до суду, без електронно-цифрового підпису. Дана обставина унеможливлює ідентифікацію особи, як суб`єкта звернення з вказаною заявою. Графічне зображення підпису у поданій заяві не слугує належним підтвердженням для встановлення особи, яка подала заяву. Вказані обставини, за відсутності особистого підпису особи (в даному випадку ЕЦП) є перешкодою для розгляду даної заяви судом. Крім цього, як видно заява була надіслана від імені [PERSON], підтвердження повноважень [PERSON] діяти від імені [PERSON] у даній цивільній справі до суду не надано. У зв`язку з чим, заяву від імені [PERSON] від 13.07.2023 року про перенесення судового засідання суд не приймає до уваги. Згідно ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Частиною 2 ст. 279 ЦПК України встановлено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 06 вересня 2002 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2020 року вказаний шлюб було розірвано. Від спільного шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 852 від 10 жовтня 2006 року, виконаний Третім відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси. Сторонами не оспорюється, що на час розгляду справи дитина проживає разом з позивачкою. [PERSON] працював на закордонних судах на посаді моториста, у період з 8 березня 2016 року по 19 вересня 2016 року, з 12 листопада 2016 року по 17 травня 2017 року, з 20 вересня 2017 року по 22 квітня 2018 року, з 5 липня 2018 року по 11 лютого 2019 року, з 5 червня 2019 року по 11 березня 2020 року, з 22 червня 2020 року по 28 лютого 2021 року, з 13 травня 2021 року по 30 січня 2022 року. Станом на час звернення позивача з даним позовом, відповідач позбавлений можливості працювати за професією, оскільки, після оголошення Президентом України воєнного стану, чоловікам призовного віку заборонено виїзд за кордон, що у свою чергу значно погіршило матеріальний стан відповідача. Згідно відповіді з Головного центру обробки спеціальної інформації ДПСУ від 14.04.2023 року, останньою датою перетинання [PERSON] державного кордону України є 31.01.2022 року, напрямок «В`їзд». Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В контексті даної статті батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Матеріальне утримання дітей - це обов`язок батьків. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 182 СК України, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 Х11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Відповідно до частини 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1,2 статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Суд аналізуючи матеріали справи, вивчивши порядок утримання дитини спосіб її життя, при визначенні розміру аліментів враховує стан здоров`я, матеріальне становище сторін, потребу дитини в одержанні аліментів, стан здоров`я дитини, приймаючи до уваги обов`язок обох батьків утримувати дитину, вважає розмір аліментів, який заявлений позивачем, таким, що відповідає вимогам розумності та справедливості. Разом з тим, при визначенні розміру аліментів, суд прагне не до зрівняльного становища платника та одержувача аліментів, а й до того, щоб одержувач у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 201, ч.1 ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Враховуючи матеріальне становище сторін по справі, вік дитини, необхідність забезпечення її гармонійного розвитку, обов`язок обох батьків утримувати дитину, суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі 5000,00 грн. щомісячно, починаючи з 04.04.2023 року (дата звернення до суду) до досягнення дитиною повноліття ( [INFO] ). Що стосується вимог позивача про стягнення аліментів, починаючи з 01.03.2022 року, то суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 191 України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Питання стягнення аліментів за минулий час врегульовано ч.2 ст. 191 СК України. Відповідно до ч.2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. За змістом цієї норми права стягнення аліментів за час, що передує пред`явленню позову, є можливим у порядку виключення лише за наявності наступних умов: до моменту звернення з позовом до суду аліменти не стягувались; особа, яка вимагає аліментів, приймала заходи щодо одержання аліментів, але вони не були одержані у результаті ухилення особи, зобов`язаної сплачувати аліменти (відповідача), від їх сплати. Вказаних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 18 травня 2020 року (справа №215/5867/17). Ухилення може виражатися у тому, що зобов`язана особа - відповідач ухилявся від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховував своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи та інші подібні дії. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Присудження аліментів за минулий час являється правом, а не обов`язком суду, з позовом до якого звернувся позивач. Суд, виходячи із конкретних обставин справи, проаналізувавши усі надані докази, може присудити аліменти на утримання дитини за минулий час, у межах десятирічного строку, або відмовити у задоволенні таких позовних вимог. Матеріали справи не містять офіційного підтвердження звернення стягувача до платника аліментів. Крім цього, позивачем та її представником не надано доказів ухилення відповідача від їх сплати, тому підстави для стягнення аліментів за минулий час відсутні. За таких обставин, суд вважає правильним стягувати з відповідача аліменти на користь позивача з моменту звернення до суду із даним позовом - 04.04.2023 року. Таким чином, дослідивши обставини справи, перевіривши доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про часткове задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень чч.1, 2, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, за змістом яких судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ч.ч.1-2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частина 3 ст.141 ЦПК України визначає, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною 8 ст.141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Представник позивача звернувся з клопотанням про покладення на відповідача судових витрат, пов`язаних з оплатою послуг перекладача та отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, однак, суд відмовляє у стягненні витрат заявлених представником позивача на переклад документу в сумі 480,00 гривень, оскільки, згідно платіжної інструкції №33 від 09.06.2023 року отримувачем коштів у сумі 480,00 грн. зазначено ФОП [PERSON] , призначення платежу вказано «за послуги перекладу», однак перекладачем трудового договору моряка від 16.02.2023 року зазначено Рибчинську, будь якого підтвердження замовлення перекладу документа представником позивача та ФОП [PERSON] не надано. Щодо стягнення витрат пов`язаних з отриманням відомостей з державного реєстру речових прав в сумі 30,00 грн., суд також відмовляє у стягненні даної суми, оскільки вони не були предметом безпосереднього дослідження суду та не враховувались судом при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial