Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Заставнівського районного суду\~з позовом до [PERSON] про зменшення розміру стягуваних аліментів. В обґрунтування позову посилається на те, що перебував в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] із [INFO] по 11.01.2017. В шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 25.05.2022, збільшено розмір аліментів стягуваних із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі 4000 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Позивач посилається на те, що при ухваленні вказаного рішення судом не взято до уваги той факт, що на його утриманні є ще один син від іншого суду, на якого він сплачує аліменти в розмірі 1200 грн, згідно рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 07.03.2019. Вважає вказаний розмір аліментів в розмірі 4000 грн. для нього великою сумою, оскільки він має тимчасові заробітки і вказаних коштів не вистачає йому. У зв`язку із зазначеним просить зменшити розмір\~аліментів,\~що стягуються\~з [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] \~на утримання\~дитини-\~ [PERSON] .\~ [INFO] ,\~що стягуються\~на підставі\~рішення Заставнівського\~районного суду\~Чернівецької області\~від 25.05.2022\~справа №\~716/159/22\~з 4000\~гривень до\~1500\~гривень,\~але не\~менше ніж\~50\~%\~прожиткового мінімуму\~на дитину\~відповідного віку,\~щомісячно і\~до досягнення\~сином повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, в поданій до суду заяві просить справу розгядати у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Проте до суду надійшло пояснення представника відповідачки, із якого вбачається, що відповідачка просить відмовити у позові, оскільки позивачем не надано доказів зміни матеріального стану чи його погіршення. Відповідачці відомо, що позивач на даний час перебуває на заробітках за кордоном, участі у житті сина не приймає та неналежно сплачує аліменти. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Врахувавши заяву позивача та письмові пояснення представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. В шлюбі народився син- [PERSON] , [INFO] . Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 11.01.2017, яке набрало законної сили 07.02.2017 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 27.03.2018 Заставнівським районним судом Чернівецької області ухвалено заочне рішення, яким вирішено стягувати із [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі по 1000 грн. щомісячно і до досягнення його повноліття, починаючи з 31.01.2018. 24.05.2022 Заставнівським районним судом Чернівецької області ухвалено заочне рішення, яким збільшено розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] на підставі рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 27.03.2018 у справі №716/129/18. Вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 4000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Зазначене рішення набрало законної сили 30.06.2022. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст.150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями ч.ч.1-3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Згідно з п.23 зазначеної постанови Пленуму ВСУ, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів позивач посилався на те, що у нього відсутня можливість сплачувати аліменти в визначеному судом розмірі. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому, такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів, в той же час не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Крім того, відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України). Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи наведене, суд вважає, що позивач не надав суду достатніх доказів свого важкого матеріального становища та покращення такого у відповідачки, з якою проживає їх спільний син та на утриманні якої він перебуває. Той факт, що він не має постійного місця роботи, не є тією безумовною підставою для зменшення розміру аліментів і не звільняє його від визначеного судом розміру обов`язку утримувати дітей. Так, Верховний суд у постанові від 30.08.2021 року (справа №301/2160/20) звернув увагу на те, що зміна сімейного стану платника аліментів не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки існує принцип, за яким усі діти мають право на однакове утримання від батька. На підставі\~вищевикладеного,\~у зв`язку\~із тим,\~що позивач\~є особою\~працездатного віку,\~має задовільний\~стан здоров`я,\~відсутність будь-яких\~належних та\~допустимих доказів\~про погіршення\~його матеріального\~стану з\~моменту прийняття\~судового рішення\~про стягнення\~аліментів на\~утримання сина\~,\~а також\~ті обставини,\~які наводить\~позивач в\~обґрунтування та\~на підтвердження\~заявлених вимог,\~в розумінні\~вищезазначених норм\~матеріального закону\~(ст.\~192\~СК України)\~та позиції\~Верховного Суду\~України,\~на думку\~суду,\~не є\~істотними та\~достатніми для\~зменшення визначеного\~за судовим\~рішенням розміру\~аліментів,\~адже факт\~наявності у\~позивача іншої\~дитини,\~на \~яку він\~також сплачує\~аліменти,\~не може\~слугувати самостійною\~підставою для\~зменшення розміру\~стягуваних аліментів,\~а також\~те,\~що розмір\~цих аліментів\~за судовим\~рішенням не\~є завищеним\~та відповідає\~розміру,\~передбаченому нормами\~діючого Сімейного\~кодексу України,\~суд \~приходить до\~висновку про\~відсутність підстав\~для зменшення\~ розміру\~аліментів та\~відмову в\~задоволенні позовних\~вимог. Згідно ч.4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершено розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки в судовезасідання, призначене на 16:00 год. 10.07.2023 учасники справи не з`явилися, а повне судове рішення складено 12.07.2023 (в межах строку, встановленого ч.6 ст.259 ЦПК України), то датою ухвалення даного судового рішення є 12.07.2023.

Outcome: dismissed