Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-27 00:00:00

У січні 2023 року [PERSON] звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позову зазначає, що 22.01.2022 року між ним та [PERSON] укладено договір позики №220122-3, за умовами якого він надав у борг грошові кошти у розмірі 68 348 грн. 70 коп. зі строком повернення до 22.07.2022 року. 06.06.2022 року укладено додаткову угоду до договору позики №220122-3 від 22.01.2022 року, згідно умов якої внесені зміни щодо суми позики та строку її надання, а саме сума позики збільшилась до 72 904 грн. 25 коп., а строк повернення встановлено до 24.10.2022 року, що додатково підтверджується розпискою. Оскільки станом на 19.01.2023 року [PERSON] належним чином не виконав свої зобов`язання, ухиляється від повернення коштів, [PERSON] просить суд стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість за договором позики у розмірі 58 746 грн. 50 коп. [PERSON] у судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом направлення повістки за зареєстрованим місцем проживання, тому відповідно до ст.ст. 128, 129 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. За таких обставин судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявній в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що 22.01.2022 року між сторонами укладено договір позики №К220122-3, відповідно до умов якого [PERSON] отримав у позивача в борг грошові кошти в розмірі 68 348 грн. 70 коп., що станом на дату укладення договору еквівалентно 2 394 долари США які зобов`язувався повернути за курсом АТ КБ «ПриватБанк» на дату здійснення платежу, не пізніше ніж через 6 місяців з моменту укладення даного договору (а.с. 9). 06.06.2022 року сторони уклали додаткову угоду до договору позики №К220122-3 від 22.01.2023 року, згідно якої внесено зміни до основного договору, зокрема, в частині суми позики шляхом її збільшення до 72 904 грн. 25 коп., що еквівалентно 2 045 доларів США та в частині строку повернення позики шляхом його зміни до 24.10.2022 року (а.с. 8). Як вбачається зі змісту розписки [PERSON] від 06.06.2022 року він підтверджує отримання від [PERSON] позики у сумі 72 904 грн. 25 коп., що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПриватБанк» на день укладення договору еквівалентно 2 045 доларів США і зобов`язується повернути цю суму в доларах США [PERSON] в строк до 24.10.2022 року включно (а.с. 7). З наданого позивачем розрахунку [PERSON] в рахунок погашення заборгованості сплатив 20 992 грн. 00 коп., що еквівалентно 580 доларів США. Залишок боргу за договором становить 1 465 доларів США, що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПриватБанк» на день розрахунку заборгованості еквівалентно 58 746 грн. 50 коп. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики, одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Враховуючи, що у судовому засіданні на підставі зібраних доказів установлено те, що [PERSON] не виконав взяте на себе зобов`язання за укладеним із [PERSON] договором позики та не повернув взяті у борг грошові кошти, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості за договором позики. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved