Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-10 00:00:00

12.06.2023 року заявник [PERSON] звернулась до Київського районного суду м.Одеси з заявою, в якій просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме розірвання шлюбу між [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , який було зареєстровано 04.08.2018 року Станично-Луганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Щастинському району Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харьків), актовий запис 243. Відповідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.06.2023 року вказану справу передано судді Гниличенко М.В. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 14.06.2023 року провадження по справі відкрито та призначено судове засідання. У судове засідання заявник [PERSON] та її представник адвокат Троян О.С. не з`явились, належним чином повідомлялись, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Представник - Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся, причини неявки суду невідомі. Суд вважає надані докази повними та достатніми для розгляду справи по суті за відсутності учасників процессу, належних чином повідомлених. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У постанові у справі № 759/1443/22 від 16 листопада 2022 року КЦС ВС роз`яснив підстави розгляду судами заяв про встановлення факту реєстрації шлюбу на тимчасово окупованій території. Частиною 3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (у редакції, чинній на час звернення заявника до суду) визначено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами на тимчасово окупованій території, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені в порядку, не передбаченому законом, є недійсним і не створює правових наслідків. 7 травня 2022 року набрали чинності зміни до вказаної норми, а саме її доповнено словами «крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території…». Міжнародний суд ООН у своїй практиці щодо окупованих територій сформулював «Намібійські винятки», відповідно до яких документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання призведе до серйозних порушень або обмежень прав громадян. Цей принцип розвинений у практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, ЄСПЛ у низці рішень вказав, що зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] є далеким від абсолютного, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Розгляд державними органами документів, виданих окупаційною владою, не означає автоматичного визнання такої влади. Водночас держава має вживати заходів щодо ефективного захисту прав громадян на своїй території, навіть якщо частина цієї території перебуває під ефективним контролем іншої держави. Документи, видані органами та установами (зокрема, закладами реєстрації актів цивільного стану), що розташовані на тимчасово окупованій території України, як виняток можуть братись до уваги судом і оцінюватися разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, зокрема, під час розгляду справ у порядку ст. 315 ЦПК України. На час звернення заявника до компетентного органу на підконтрольній Україні території (грудень 2022 року) ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачала недійсність виданих окупаційною владою документів про реєстрацію шлюбу. Тому в заявника не було іншої можливості підтвердити факт реєстрації шлюбу, аніж звернутися до суду. Крім того, з огляду на те, що невизначеність норм процесуального права не може тлумачитись проти заявника і обмежувати його право на судовий захист, у тому числі в справах окремого провадження, оскільки в Україні юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення визначено в ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України. За нормою ч. 2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.4 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, змінена імені, смерть. Реєстрацію актів цивільного стану проводять відповідно до закону. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] /до шлюбу - « [PERSON] »/ 04.08.2018 року уклали шлюб, який зареєстрований Станично-Луганським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 243 , що вбачається із свідоцтва про шлюб, яке видано повторно, серії [NUMBER] . /а.с.4/. Судом встановлено, що за час шлюбу у сторін народилася дитина - [PERSON] , [INFO] , що вбачається із свідоцтва про народження, яке видане 19.09.2020 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Перевальському та Станично-Луганському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), серія [NUMBER] , батьками в якому вказані [PERSON] та [PERSON] . /а.с.7/. Рішенням Каменнобродського районного суду м.Луганська від 28.11.2022 року по справі № 2/6/297/2022 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, було постановлено рішення, яким шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. / а.с. 5-6/. Вказане рішення було видано іменем Російської Федерації у м.Луганськ, тобто судом, який знаходиться на тимчасово окупованій території України. На даний час заявник проживає у м.Одесі, як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідкою від 16.01.2023 року № 5106-5002509450 (а.с.10). Як вбачається з матеріалів справи, заявниця звернулась до Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), з рішенням суду про розірвання шлюбу видане іменем Російської Федерації у м.Луганськ від 28.11.2022 року № 2/6/297/2022 для проставлення відмітки до актового запису про шлюб № 243 від 04.08.2018 року, складеного Станично-Луганським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області. 10.05.2023 року за № 1673/24.30-108 виконуючим обов`язки начальника відділу А.Заїченко заявнику було письмово відмовлено у проведенні державної реєстрації, з посиланням на те, що аналіз документів пред`явлених заявницею, свідчить про те , що рішення суду про розірвання шлюбу від 28.11.2022 року видане іменем Російської Федерації м.Луганськ № 2/6/297/2022, не відповідає нормам діючого законодавства України та не створює правових наслідків, оскільки видане на тимчасово окупованій території України. Відповідно до статті 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків». Відповідно до частини другої, частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»: «2. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. 3. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків». / а.с. 11-12/. Тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території (ст. ст. 1; 4 ч.2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). Згідно з п.3 ч.2 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими Російською Федерацією (у тому числі окупаційною адміністрацією Російської Федерації) починаючи з 7 квітня 2014 року. Межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях з цієї дати, визначено Президентом України за поданням Міністерства оборони України, підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України. Розірвання шлюбу, здійснене судом до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підлягає державній реєстрації в органі державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно зі статтею 18 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до частини другої статті 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. За заявами громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території України або переселилися з неї, державну реєстрацію актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання здійснюють відділи державної реєстрації актів цивільного стану за місцем звернення заявника (абзац другий пункту 3 розділу І Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5). Оскільки на тимчасово окупованій території фактично діє юрисдикція та застосовується законодавство окупаційної влади, документи про розірвання шлюбу видані такою владою не можуть бути прийняті органами державної влади на іншій території України. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд розглядає справи про встановлення факту розірвання шлюбу. В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення (пункт 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення"). Відповідно до пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" із заявами про встановлення факту реєстрації шлюбу може звернутись подружжя або кожен з них. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту розірвання шлюбу, встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє йому провести державну реєстрацію факту розірвання шлюбу, оскільки свідоцтво про розірвання шлюбу, яке видане на території тимчасово не підконтрольній Україні не створює правових наслідків. В зв`язку з чим, заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки засновані на законі, знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

Outcome: approved