Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-04 00:00:00

У січні 2023 року позивач [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Служба у справах дітей Топорівської сільської ради про встановлення факту перебування дитини на вихованні та визначення місця проживання дитини. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у період з 2004 року по початку 2021 року він спільно проживав з [PERSON] без реєстрації шлюбу. Від фактичних шлюбних відносин народився син [PERSON] [INFO] . Зазначає, що 01 липня 2022 року між ним було укладено нотаріально посвідчений договір про визначення місця проживання дитини [PERSON] , участі у його вихованні та утриманні, згідно п.5 якого дитина проживає окремо від матері. Місцем проживання дитини визначено місце проживання батька, який зобов`язується самостійно створити для дитини всі належні умови для проживання, виховання, утримання та розвитку. Пунктом 4 договору визначено, що на утримання дитини мати зобов`язується у добровільному порядку, щомісяця сплачувати батькові тверду грошову суму у розмірі 2000 гривень,у якості аліментів на утримання дитини, але не менше 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Однак, з моменту укладення вказаного договору, відповідачка аліменти на утримання дитини не сплачує, у зв`язку із чим їхній спільний син перебуває на його повному утриманні та вихованні. Вказує, що у нього виникла необхідність щодо вирішення питання юридичної фіксації факту самостійного виховання дитини, оскільки в подальшому виникають обставини у необхідності оформлення документів для допомоги на дитину, яка виховуюється тільки одним із батьків, а також постає питання щодо переміщення із дитиною без документального оформлення згоди від матері, яка не проживає з дитиною. Також зазначає, що в даному випадку не вирішується спір про визначення місця проживання дитини, так як за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення дитини проживати з матір`ю чи батьком одночасно з іншою вимогою, заявленою у цивільному процесі. На даний час він потребує юридичного закріплення у відповідному рішенні суду визначення місця проживання дитини із ним і таке питання може бути вирішене судом разом із іншою вимогою. Посилаючись на норми права, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, встановити факт, що [PERSON] [INFO] самостійно виховує неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] та він перебуває на його повному утриманні. Визначити місце проживання [PERSON] [INFO] разом із батьком що [PERSON] [INFO] . Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 03.04.2023 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 03 травня 2023 року. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 03.05.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду на 26 травня 2023 року. Ухвалою\~Хотинського районного\~суду Чернівецької\~області від\~29.06.2023\~року провадження\~у справі\~за позовною\~заявою [PERSON] до\~ [PERSON] ,\~третя особа,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог на\~предмет спору\~на стороні\~позивача -\~ Служба\~у справах\~дітей Топорівської\~сільської ради\~про встановлення\~факту перебування\~дитини на\~вихованні та\~визначення місця\~проживання дитини,\~в частині\~заявлених вимог\~про визначення\~місця проживання\~дитини слід\~закрито у\~відповідності до\~п.\~2\~ч.\~1\~ст.\~255\~ЦПК України. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Паланійчук В.П. в судове засідання не з`явилися, від представника позивача на адресу суду надійшла заяви, в якій він просить, розгляд справи здійснювати у їхній відсутності, підтримують заявлені позовні вимоги в повному обсязі . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про день час та місце розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомила. Представник третьої особи В.Тихенька, в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву в якій розгляд справи просить проводити у відсутності представника служби у справах дітей Топорівської сільської ради, а також зазначила, що звернень до Відділу-служби у справах дітей Топорівської сільської ради стосовно питання визначення місця проживання дитини не надходило. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, вважає заявлені\~вимоги \~про встановлення\~факту самостійного\~виховання неповнолітнього\~сина та\~встановлення що\~він перебуває\~на повному\~утриманні батька\~не обґрунтованими\~та такими,\~що не\~підлягають задоволенню\~з наступних\~підстав. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] перебував фактичних шлюбних відносинах з відповідачкою [PERSON] без реєстрації шлюбу. Від фактичних шлюбних відносин народився син [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14листопада 2017 року (а.с. 9). Довідкою виданої Колінковецьким старостинським округом Топорівської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області за №1264 від 04.10.2022 року, підтверджено що [PERSON] [INFO] знаходиться на утриманні батька [PERSON] ,\~які проживають\~разом (а.с.10). У відповідності до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з частинами 2, 8, 9, 10 статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У пункті 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції). Згідно статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Згідно зі статтею 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Як вбачається із матеріал справи позиваче долучено копію нотаріально посвідченого договору про визначення місця проживання дитини, участі у її вихованні та утримання дитини. Згідно п.1 договору вбачається, що сторони цього договору батько та мати домовилися, що їхня дитина син [PERSON] [INFO] буде постійно проживати з батьком [PERSON] за місцем реєстрації та фактичного проживання батька, який зобов`язується самостійно створити для дитини всі належні умови для проживання, виховання, утримання та розвитку. Пунктом 4 вказаного договору передбачено, що на утримання дитини мати зобов`язується у добровільному порядку, щомісяця до 10 числа поточного місяця, сплачувати батькові тверду грошову суму у розмірі 2000 гривень у якості аліментів на утримання дитини, але не менше ніж 50 % від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Тобто сторонами вже вирішено питання утримання та виховання малолітнього сина. Наявність у матеріалах справи довідки Колінковецького старостинського округу Топорівської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області за №1264 від 04.10.2022 року не доводить факт відсутності участі матері у вихованні та утриманні дитини.\~ \~ Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. На підтвердження заявлених вимог позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтвердили, що мати самоусунулася від участі у вихованні свого малолітнього сина, не утримує його чи не сплачує аліменти на його утримання, а також відсутні належні докази, які б підтвердили той факт, що малолітній син знаходиться на повному утриманні позивача та який самостійно його виховує. Відповідно до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1\~ст. 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У відповідності до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крі не доводять факт відсутності участі матері у вихованні дитини\~ м випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» вказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків. Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України» (заява № 2091/13), у якому йдеться визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Отже, будь-яких доказів, які б дали змогу суду визначити хто з батьків міг би забезпечити найкращі інтереси дитини, в матеріалах справи відсутні. Клопотань про витребування таких доказів позивач під час розгляду справи не заявляв, відтак у суду відсутня можливість встановити наявність належного батьківського потенціалу з виховання малолітнього сина та догляду за ними у кожного з батьків. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд вважає, що у задоволенні позовних вимоги позивача слід відмовити в повному обсязі. У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed