Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-28 00:00:00

17 травня 2023 року позивач [PERSON] ( далі- Позивач, [PERSON] ) звернувся до суду з позовом до відповідача Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі Відповідач, АТ «КЗРК») про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з ушкодженням здоров`я на виробництві в сумі 320 000 гривень без утримання податків з доходу фізичних осіб та інших податкових платежів. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що в період з 10.11.2004 по 01.06.2007 перебував у трудових відносинах з відповідачем, і працював підземним машиністом бурової установки на шахті ім. Леніна з повним робочим днем. Зазначив, що 01 червня 2007 року він звільнився з підприємства відповідача за власним бажанням. Вказав, що рішенням МСЕК від 11 травня 2023 року йому встановлено 65% втрати працездатності у зв`язку з професійним захворюванням. Вказав, що у зв`язку із отриманим професійним захворюванням порушено та порушуються його нормальні життєві зв`язки, його постійно турбують стійкі болі, які обмежують рухи у шийному та поперековому відділах хребта з іррадіацією в верхні та нижні кінцівки, та від шиї в потилицю. Також турбують судоми в литкових м`язах та м`язах передпліч, особливо в нічний час. Від вказаних болів в нього порушується хода. Також його турбує біль в плечових, колінних та ліктьових суглобах. Крім того він відчуває оніміння кінцівок, запаморочення при зміні положення тіла, а також частий вранішній кашель з мокротинням та задишку, навіть при незначному фізичному навантаженні. Він постійно відчуває загальну слабкість, швидку втому та головний біль. Тривалий процес лікування позбавляє позивача можливості вести повноцінний спосіб життя у віці 47 років, позивач постійно відчуває себе слабким, немічним, безпорадним. Негативні зміни в його житті є незворотними, що завдає позивачу душевного болю та страждань. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 травня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Ухвалою суду від 12 червня 2023 року задоволено клопотання представника відповідача, розгляд справи призначено в судовому засіданні з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, при зверненні до суду із позовом подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З огляду на вищевикладене, суд розглядає справу в порядку статті 211 ЦПК України за відсутності сторони позивача. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково у розмірі 11976,25 гривень, відповідно до поданої заяви про часткове визнання позовних вимог, не заперечувала проти часткового задоволення позову, з підстав викладених у відзиві на позов поданому до суду 08 червня 2023 року, та заяві про часткове визнання позовних вимог, в яких зазначила, що внаслідок професійного захворювання позивачу встановлено 55% втрати професійної працездатності та 3 групу інвалідності. При цьому причиною втрати 10% працездатності є трудове каліцтво позивача, до якого відповідач не має жодного відношення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди просила врахувати роботу позивача в шкідливих умовах на декількох підприємствах, і відтак відповідач повинен нести відповідальність пропорційно часу роботи у шкідливих умовах на підприємстві відповідача. Вказала, що загальний стаж роботи [PERSON] в шкідливих умовах на підприємстві відповідача складає 2 роки 7 місяців, а загальний стаж роботи позивача в шкідливих умовах складає 18 років 5 місяців, тому тривалість дії шкідливих виробничих факторів на позивача є значно більшою саме на іншому підприємстві, ніж на підприємстві відповідача, стаж роботи на якому складає лише 12% від загального стажу роботи позивача у шкідливих умовах. Просила, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди врахувати наявність у позивача права отримати додаткову компенсацію моральної шкоди від АТ «Суха Балка» де позивач пропрацював у шкідливих умовах майже 16 років. При цьому позивач працював на АТ «Суха Балка» понад 12 років вже після звільнення з роботи у відповідача а відтак відповідач не повинен нести відповідальність за негативні наслідки роботи позивача для його здоров`я на інших підприємствах. Вказала, що з урахуванням всіх обставин настання у [PERSON] втрати професійної працездатності, загального стажу роботи на підприємстві саме у відповідача в умовах впливу шкідливих факторів, протягом 2 років 7 місяців, розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня календарного року у 6700 грн., а також ступінь втрати професійної працездатності внаслідок професійного захворювання, сума моральної шкоди, яку визнає відповідач становить 11\~976,25 гривень. Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] з 10 листопада 2004 року по 01 червня 2007 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, і працював на підприємстві відповідача, з повним робочим днем у підземних умовах, на посаді підземного машиніста бурової установки шахти імені Леніна, і був звільнений з підприємства відповідача 01 червня 2007 року за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки на ім`я [PERSON] (а.с. 9-12). Згідно копії Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 15 лютого 2023 року, складеного на підприємстві ПрАТ «Суха Балка» встановлено наявність у [PERSON] професійного захворювання радикулопатія попереково-крижова L4, L5, S1 і шийна С6, С7 з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, периферичним нейросудинним синдромом, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді: двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових та колінних суглобів (ПФ другого ступеня); хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В. Легенева недостатність першого-другого ступеня (а.с. 5-7). Відповідно до п.17 вказаного Акту зазначено, що хронічне професійне захворювання (отруєння) виникло за таких обставин: працюючи на шахті ім. Фрунзе підземним машиністом бурової установки з 28.01.2011 по 27.08.2020, здійснював виконання робіт з приведення робочого місця в безпечний стан, буріння глибоких свердловин, доставку інструментів та механізмів до місця проведення робіт вручну та за допомогою пристроїв. В підземних умовах шахти не завжди була можливість використовувати транспортувальні засоби та засоби малої механізації для переміщення вантажів з причин технологічного обмеження робочого простору, перешкоджаючого їх застосуванню, внаслідок чого умови праці характеризувалися фізичним перенавантаженням. Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування підпадав під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони. Згідно з медичним висновком лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 10.01.2023 №40 підставою для встановлення професійних захворювань, також послужив профмаршрут: 28.12.1999-01.03.2000 підземний машиніст бурової установки, ш. «Ювілейна» АТ «Суха Балка»; 01.03.2000 - 26.06.2003 підземний кріпильник ш. «Ювілейна» АТ «Суха Балка»; 10.11.2004-01.06.2007 підземний машиніст бурової установки, ш. ім. Леніна ВАТ «Кривбасзалізрудком»; 21.01.2008- 11.11.2008 підземний машиніст електровоза, ШБУ ВАТ «Суха Балка». Згідно п. 18 зазначеного Акту причиною виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) є: важкість праці, пил переважно фіброгенної дії. Відповідно до п. 20 вказаного Акту зазначено, що враховуючи роботу [PERSON] впродовж 18 років 05 місяців в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, неодноразову зміну підприємств та керівництва, конкретних посадових осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти та нормативно-правові акти встановити неможливо. 11 травня 2023 року [PERSON] пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), де йому при повторному огляді встановлено всього 65% втрати професійної працездатності, з яких 40% по радикулопатії, 15% по ХОЗЛ, та повторно 10% по трудовому каліцтву 2019 року з 17 квітня 2023 року до 01 травня 2024 року, з переоглядом 10 квітня 2024 року. Визначено потреби у медичній та соціальній допомозі: санаторно-курортне лікування, медикаментозне лікування, забезпечення виробами медичного призначення, що підтверджується копією довідки МСЕК серії 12 ААА №127185 (а.с. 8). Також, згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААВ №130921 (а.с.8) встановлено, що [PERSON] при первинному огляді встановлено третю групу інвалідності з 17 квітня 2023 року, у зв`язку з професійним захворюванням, на строк до 01 травня 2024 року, з переоглядом 10 квітня 2024 року. Також протипоказана важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, переохолодження, в умовах виробничого пилу. У зв`язку з отриманим професійним захворюванням позивач перебував на лікуванні у медичних закладах, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками-епікризами з медичної картки стаціонарного хворого [PERSON] (а.с.17-18, 19-20). Статтею 3 Конституції України\~передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті\~43, частина 1 статті\~46 Конституції України\~передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. \~Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.\~ Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності.\~ Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до\~статті 153 КЗпП України\~забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до вимог ст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Статтею 237-1 КЗпП України\~передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень\~ст. 237-1 КЗпП України\~відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Судом встановлено, що у зв`язку з отриманням професійного захворювання та встановленням стійкої втрати працездатності первинно у розмірі 55% , та встановлення третьої групи інвалідності, позивачу заподіяно моральну шкоду. Внаслідок отриманого професійного захворювання у позивача змінилися умови життя, він постійно відчуває біль турбують стійкі болі, які обмежують рухи у шийному та поперековому відділах хребта з іррадіацією в верхні та нижні кінцівки, та від шиї в потилицю. Також позивача турбують судоми в литкових м`язах та м`язах передпліч, особливо в нічний час. Крім того позивача турбує біль в плечових, колінних та ліктьових суглобах. Також він відчуває оніміння кінцівок, запаморочення при зміні положення тіла, а також частий вранішній кашель з мокротинням та задишку при незначному фізичному навантаженні. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд враховує період роботи позивача саме на підприємстві відповідача в шкідливих умовах 2 років 07 місяців, що становить 12% від загального стажу роботи позивача в шкідливих умовах 18 років 05 місяців, характер та тривалість отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, що\~позивачу встановлено 55% втрати професійної працездатності, у зв`язку з професійним захворюванням, із встановленням третьої групи інвалідності, з переоглядом, і, виходячи з цих обставин, суд, вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди 40 000 гривень, задовольнивши частково позовні вимоги. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 1 073 гривні.

Outcome: partial