Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-13 00:00:00

29.03.2023 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , яка 12.07.2016 р. змінила прізвище на « [PERSON] », про припинення стягнення аліментів та звільнення від стягнення заборгованості зі сплати аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.05.2013 з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 600, 00 грн. щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 26.12.2012 року, і до досягнення донькою повноліття, а саме по [INFO] . Однак, з червня 2022 року донька проживає з позивачем, колишня дружина фінансово не приймає участі у вихованні доньки та проживає окремо, тому відсутні правові підстави стягувати з нього аліменти на утримання доньки. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду від 31.03.2023 року відкрито спрощене провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, його представник адвокат Давиденко К.В. подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, у зв`язку з чим зі згоди позивача та на підставі ч.1 ст.280, ст. 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. \~ \~ \~ \~ Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 06.11.2005 між [PERSON] \~та [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований Суворовською селищною радою Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис № 25. У шлюбі народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданий 10.09.2007 року виконавчим комітетом Нерушайської сільської ради Татарбунарського району Одеської області. Шлюб між [PERSON] \~та [PERSON] розірвано заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.10.2013 р. (справа №1510/8700/12). Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.05.2013 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 600, 00 грн. щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 26.12.2012 року, і до досягнення донькою повноліття, а саме по [INFO] . Згідно довідці Виконавчого комітету Татарбунарської міської ради Одеської області (Одеська область, Білгород-Дністровський район, м. Татарбунари) №59 від 21 лютого 2023 року [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ зареєстрована та проживає з червня 2022 р. по [ADDRESS] . Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно з ч. 3ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У підпункті 1 пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Отже, право на отримання аліментів на утримання дитини має той із батьків, з ким проживає дитина. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Згідно ч.2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Звертаючись до суду з позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів, позивач посилається на те, що з червня 2022 року дитина проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні. Отже, враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що дитина проживає з батьком, беручи до уваги загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за можливе захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення аліментів на користь відповідача та звільнення від сплати заборгованості по аліментам, що утворилась з 01.06.2022 р.

Outcome: approved