Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-05 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] , звернулась до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 14.09.2021 між нею та відповідачем укладено договір позики, відповідно до якого вона передала у власність відповідача грошові кошти у сумі 1161377грн., що є еквівалентом 5988 доларів США, які останній зобов`язувався повернути не пізніше ніж через 6 місяців, тобто, до 13.03.2022. Однак, відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, грошові кошти не повернув, у зв`язку з чим позивачка просить стягнути з відповідача, виходячи з курсу гривні до долара США станом на 02.03.2023, суму 232933,20грн. Також позивачка просить стягнути з відповідача пеню за несвоєчасне повернення позики у розмірі 214631,41грн. та відповідно до ст.625 ЦК України 196,67грн. 3% річних та 1169,70грн. інфляційних з простроченої суми. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.05.2023 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивачка не з`явилась, разом з тим її представник адвокат Гупал Р.М. подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити. Не заперечує проти постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку та вважається належно повідомленим про судовий розгляд на підставі п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України. Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем до суду не подано. Згідно з п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Згідно зі\~ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначеними родовими ознаками. Відповідно до ч. 2\~ст. 1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 202 ЦК України\~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.1, 2\~ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За своєю суттю розписка про отримання в борг коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Судом встановлено, що наявність між позивачем та відповідачем позикових відносин підтверджується договором позики від 14.09.2021 №Х140921-08 та розпискою від 14.09.2021, власноруч написаною та підписаною відповідачем. Відповідно до п.1 договору позикодавець (позивач) передає у власність позичальникові грошові кошти у розмірі 161377грн., що є еквівалентом 5988доларів США за курсом продажу доларів США 1 долар =26,950грн., в свою чергу позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк та згідно з визначеними цим договором умовами сторони домовились, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню у строки та порядку передбаченому цим Договором 5988 доларів США, за курсом продажу в АТ КБ «Приватбанк» на дату здійснення платежу, не пізніше 6 (шість) місяців з моменту укладення даного договору, тобто до 13.03.2022. За домовленістю сторін позика є безпроцентною. Сума позики, встановлена п.1 даного договору, отримана позичальником від позикодавця до моменту підписання даного договору (п.2 договору). Відповідно до п.5 договору позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві суму позики, визначену в п.1 договору відповідно до графіку повернення позичальником грошових коштів. З дослідженої судом розписки від 14 вересня 2021 року встановлено, що даною розпискою [PERSON] підтвердив, що ним від [PERSON] по договору позики від 14.09.2021 №Х140921-08 було отримано грошові кошти в сумі 161377грн., які він зобов`язався повернути в строк до 14 березня 2022 року. Тобто, даний документ повністю підтверджує як факт отримання відповідачем грошових коштів за договором позики, так і зобов`язання повернути ці кошти у визначений строк. Згідно з ч.ч.1, 3\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахуванням грошової суми, що позичалась, на його банківський рахунок. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). На підтвердження невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань по поверненню суми позики представник позивача надав суду оригінал розписки відповідача від 05.03.2020. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно зі ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.\~Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Частини 1-2 ст. 625 ЦК України передбачають, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Оскільки відповідач умови договору не виконав, грошові кошти не повернув, позивачка просить стягнути з останнього, виходячи з курсу гривні до долара США станом на 02.03.2023 38,90грн. за 1 долар США, суму 232933,20грн. (5988 доларів СШАх38,90грн.) Також відповідно до п.10 договору позивачка просить стягнути з відповідача за період прострочки платежу (14.10.2021-23.02.2023) неустойку в сумі 214631,41грн., 1169,70грн. інфляційних втрат та 196,67 грн. 3% річних. Згідно з ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте, відповідач не надав суду доказів, які б спростували твердження позивача щодо невиконання ним умов договору, наявність заборгованості за цим договором, а також її розмір. З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку, що відповідач не виконав зобов`язання за договором позики, а тому зобов`язаний повернути позивачу борг в сумі 232933,20грн., 1169,70грн. інфляційних втрат та 196,67 грн. 3% річних. Щодо стягнення 214631,41грн. пені, то суд вважає за необхідне її зменшити з огляду на таке. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Тому суд,

Outcome: partial