Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-11 00:00:00

В провадженні суду перебувала справа № 752/14163/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення. В червні 2023 року від представника позивача до суду надійшла заява про ухвалення у справі додаткового рішення та стягнення із відповідачів на користь позивача витрат на правову допомогу в сумі 16500,00 грн. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14.06.2023 року, у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення, було відмовлено. З матеріалів справи вбачається, що стороною позивача до ухвалення у справі судового рішення було заявлено про понесення позивачем витрат на правову допомогу, а також після ухвалення у справі судового рішення стороною позивача було подано до суду докази на підтвердження розміру понесених позивачем витрат. За результатами розгляду справи в задоволенні позову було відмовлено, однак, судом не було вирішення питання щодо розподілу судових витрат, в т.ч. позивача, в зв`язку із отриманням правової допомоги. Перевіряючи обґрунтованість вимог заяви, суд приймає до уваги те, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За змістом ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що рішенням суду, ухваленим 14.06.2023 року, в задоволенні позову [PERSON] було відмовлено, у зв`язку з чим, відповідно до вимог до ч. 3 ст. 133, ч.ч. 1, 2 ст. 137, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, витрати позивача на правничу допомогу покладаються на позивача та не підлягають стягненню на його користь з відповідачів. Будь-яких правових підстав для покладення на відповідачів витрат позивача, у разі відмови в задоволенні позову, процесуальне законодавство не передбачає. Враховуючи викладене, а також з огляду на те, що судове рішення не містить вказівки на розподіл витрат, в т.ч. витрат позивача понесених, в зв`язку із отриманням професійної правової допомоги, а відтак суд вважає, що заява сторони позивача в частині наявності підстав для ухвалення у справі додаткового рішення є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Поруч із цим, з огляду на те, що рішенням суду у даній справі в задоволенні позовних вимог було відмовлено, а тому за вимогами закону відсутні підстави для стягнення із відповідачів на користь позивача витрат на правову допомогу в сумі 16500,00 грн., та, останні, слід залишити за позивачем по фактично понесеним, в зв`язку з чим заява в цій частині вимог задоволенню не підлягає. На підставі викладеного, та

Outcome: partial