Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-16 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Щербачов А.П. (договір від 28 квітня 2023 року, ордер №1059773) звернувся в суд з вищевказаною позовною заявою, зазначає, що у квітні 2023 року позивач дізнався про відкриття виконавчого провадження ВП [NUMBER] приватним виконавцем Шаган О.А. про стягнення з нього боргу у розмірі 26156,18 грн. Підставою для відкриття виконавчого провадження є виконавчий напис №1239 від 22.09.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Золотих О.О. Представник позивача - адвокат Щербачов А.П. вважає, що вказаний виконавчий напис вчинено за відсутності правових підстав та з порушенням процедури його вчинення, оскільки відповідачем було надано нотаріусу для вчинення виконавчого напису розрахунок, що перевищує максимально можливу заборгованість. Крім того, нотаріус міг вчинити виконавчий напис тільки на підставі документів, що підтверджують безспірність заборгованості. З розміром заборгованості позивач категорично не згодний. Відповідачем для вчинення виконавчого напису було надано розрахунок, що носить спірний характер. Просить визнати вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, та стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3150,00 грн. В судове засідання сторони не викликались. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 травня 2023 року прийнято до розгляду дану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Постановлено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» суду надано клопотання про зменшення розміру судових витрат і витрат на правову допомогу, інших заперечень проти позовних вимог та докази, що спростовують викладені обставини позивачем, до суду не надійшло. Дослідив письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини. У провадженні приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шагана О.А. перебуває виконавче провадження ВП [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису №1239, вчиненного 22.09.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. про стягнення з боржника, яким є [PERSON] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП», заборгованості в розмірі 26156,18 грн. (а.с.8 - постанова про відкриття виконавчого провадження). Відповідно до виконавчого напису №1239 від 22 вересня 2021 року приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. з [PERSON] , [INFO] , адреса: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] , який є боржником за Кредитним договором №010/0174/82/0182975 від 25.09.2018 року, укладеним з Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником права вимоги за яким перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» на підставі договору відступлення прав вимоги № 114/2-31-F від 09.04.2020 року, укладеного між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «ФК«ЕЛ.ЕН.ГРУП», ідентифікаційний код юридичної особи 41240530, стягнута заборгованість за період з 17.12.2020 року по 15.08.2021 року в сумі 25506,18 грн., загальна сума, яка підлягає стягненю з боржника на користь стягувача, становить 26156,18 грн. (а.с.7 - копія виконавчого напису). Встановленим обставинам відповідають правовідносини, які виникли з приводу законності вчинення виконавчого напису нотаріуса. Згідно зі ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів. Статтею 88 цього ж Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, згідно яких нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічний порядок вчинення нотаріальних дій передбачений пунктами 1,3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому, цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно з пунктом 1 вказаної постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, стягнення заборгованості здійснюється за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Виходячи з правового аналізу вказаних норм можна стверджувати, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повина існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10 жовтня 2018 року у справі № 405/1015/17. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус отримував від Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником права вимоги за яким перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП», первинні бухгалтерські документи щодо видачі позивачу кредиту та його невиконання, або здійснення позичальником його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). Таким чином, доказів наявності заборгованості позивача за договором жодним документом не підтверджено. Відповідно до пункту 2.3 глави 16 розділу II Порядку №296/5 передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору, здійснюється нотаріусом після спливу 30 днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на адресу позивача. Із наданих суду письмових матеріалів не видно, що боржнику направлялось відповідачем повідомлення - письмова вимога про усунення порушень. Отже, не підтверджено обізнаність позивача про розмір заборгованості до вчинення виконавчого напису нотаріусом. 26.11.2014 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 було відмовлено в задоволенні заяви ГТАТ «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017. Тобто, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Отже, починаючи з 22.02.2017 року нотаріуси позбавлені можливості вчиняти виконавчі написи про стягнення заборгованості, що випливають з кредитних відносин. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 22.09.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14. Кредитний договір №010/0174/82/0182975 від 25.09.2018 року, укладений [PERSON] з Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником права вимоги за яким перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП», який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Окрім того, Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року, у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів, до того ж заборгованість не є безспірною. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Оскільки відповідач не скористався правом на подання відзиву, не надав суду копії документів, з якими він звертався до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, не довів безспірність суми заборгованості, третіми особами також суду не були надані документи на спростування викладених в позові обставин, суд вважає доведеним твердження позивача, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений в порушення вимог законодавства, а тому не підлягає виконанню. Відповідно до ст.50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи, відповідно до ст.89 ЦПК України, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, у зв?язку з чим підлягають задоволенню. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 1073, 60 грн. Згідно положень ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази, а саме: ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АЕ № 1059773, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ДП №2810, договір про надання правової допомоги від 28 квітня 2023 року, Додаткова угода до договору, квитанцію №119716 серії 06-ААК від 28 квітня 2023 року на суму 3150 грн.(а.с. 9-12,13). Сплата узгодженої сторонами суми гонорару (послуг) здійснюється клієнтом готівковою з видачею квитанції про сплату або у безготівковій формі на рахунок адвоката, зазначеного в реквізитах даної угоди. Однак, винагорода за надання послуги у вигляді участі в судових засіданнях, ознайомлення з матеріалами справи, що включена до пункту «супровід справи в суді першої інстанції» є безпідставною, оскільки справа розглядалась за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про задоволення вимог щодо сплати витрат на професійну правничу допомогу частково, а саме в розмірі 2000 грн.

Outcome: partial