Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-02 00:00:00

Київський зоологічний парк загальнодержавного значення звернулися до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди завданої кримінальним правопорушенням. У своїй позовній заяві просили суд: стягнути з [PERSON] на користь Київського зоологічного парку загальнодержавного значення майнову шкоду в розмірі 45 800.00 грн. (сорок п?ять тисяч вісімсот гривень 00 копійок). Позовні вимоги обґрунтовують тим, що у провадженні Шевченківського районного суду м. Києва знаходилася справа за № 761/37423/17 за обвинуваченням [PERSON] (далі - Відповідач) у вчиненні кримінального правопорушення. передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України. Вироком Шевченківського районного суду м. Києва по справі за № 761/37423/17 від 27.03.2019 визнано: [PERSON] винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років та 6 (шести) місяців позбавлення волі; речові докази: ноутбук марки «НР». два плеєри марки «Apple iPod», які зберігаються у [PERSON] - передати за належністю Київському зоологічному парку загальнодержавного значення; ноутбук марки «Lenovo». який зберігається у [PERSON] - передати за належністю [PERSON] . Отже, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України (крадіжка, поєднана з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище або що завдала значної шкоди потерпілому) [PERSON] було нанесено майнових збитків Київському зоопарку на загальну суму 69 160,00 грн. Таким чином, унаслідок завдання неправомірним діями Відповідача майнової шкоди Позивачу у Відповідача виникли обов`язки (зобов`язання) з її відшкодування. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 квітня 2023 року було відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторони у судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України). Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86). Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»). За таких підстав судом визнано за можливе розглядати справу на підставі доказів, наявних у матеріалах справі, та за погодженням сторін, третіх осіб й згідно поданих ними заяв. Дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору суд по суті встановив. За змістом ч.ч.1, 2, 3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. Дослідивши матеріали справи, судом було встановлено наступне. Судом встановлено, що у провадженні Шевченківського районного суду м. Києва знаходилася справа за № 761/37423/17 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення. передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України. Вироком Шевченківського районного суду м. Києва по справі за № 761/37423/17 від 27.03.2019 визнано: - [PERSON] винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років та 6 (шести) місяців позбавлення волі; - речові докази: ноутбук марки «НР». два плеєри марки «Apple iPod», які зберігаються у [PERSON] - передати за належністю Київському зоологічному парку загальнодержавного значення; ноутбук марки «Lenovo». який зберігається у [PERSON] - передати за належністю [PERSON] . Як вбачається з фабули справи, в 2015р. [PERSON] разом із невстановленою особою розробили злочинний план направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь. Так. в листопаді 2015р. [PERSON] разом із невстановленою особою викрали з приміщення каси Київського зоологічного парку загальнодержавного значення (далі - Позивач. Київський зоопарк) три ноутбуки марки НР 15-G070, вартістю 8 653 гривні за кожен, загальною вартістю 25 960 гривень, три Мр-3 плеєри «Apple iPod Touch 5 Gel». вартістю 5 200 гривень за кожен, загальною вартістю 15 600 гривень, три сканери «Mobilogies IPOD», вартістю 9 200 гривень за кожен, загальною вартістю 27 600 гривень, що належать Київському зоопарку, чим було завдано Київському зоопарку майнової шкоди на суму 69 160 грн. У Вироці Шевченківського районного суду м. Києва по справі № 761/37423/17 (абз. 7 стр. 5 та абз. 1, 2 стр. 6) зазначено, за результатами проведення інвентаризації основних засобів в Центральній касі Київського зоопарку виявлена нестача матеріальних цінностей: три Мр-3 плеєри «Apple iPod Touch 5 Gel», вартістю 5 200 грн. за кожен, чотири ноутбуки марки НР 15-G070. три сканери «Mobilogies IPOD», вартістю 9 200 гривень за кожен, а усього на загальну суму 69 160 гривень, копіях документів на викрадене майно, товарних чеках № 25 та № 64. на підтвердження вартості викраденого майна. згідно до яких вартість ноутбука марки НР моделі 15-G070 становить 8 653 грн., вартість Мр-3 плеєра «Apple iPod Touch 5 Gel» становить 5 200 грн., вартість сканера «Mobilogics IPOD» становить 9 200 грн. Даними, які містяться в розписці [PERSON] про отримання на зберігання вилучених в ході оглядів місця події 14 грудня 2015 року речей, а саме: ноутбук марки «Lenovo». ноутбук марки НР. двох iPod. Таким чином, сума завданої майнової шкоди Київському зоопарку неправомірними діями Відповідача становить: 45 800,00 грн., а саме: 2 (два) плеєри марки НР 15-G070. вартістю 6 500.00 грн. за кожен, загальною вартістю 13 000.00 грн., 1 (один) Мр-3 плеєр «Apple iPod Touch 5 Gen», вартістю 5 200.00 грн.. три сканери «Mobilogics IPOT», вартістю 9 200,00 грн. за кожен, загальною вартістю 27 600.00 грн. Сума завданої майнової шкоди та вартість придбаних Київським зоопарком зазначеної вище комп?ютерної техніки підтверджується: накладною № 78 від 16.04.2015 та видатковою накладною № 66 від 16.04.2015. Щодо позовних вимог, суд дійшов наступних висновків. Частиною 6 ст. 82 ЦПК України встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала. Положеннями ст. 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, унаслідок завдання неправомірним діями Відповідача майнової шкоди Позивачу у Відповідача виникли обов`язки (зобов`язання) з її відшкодування у повному обсязі. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Інші доводи сторін, які наведені у позові, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що неправомірні дії Відповідача, що виражені у таємному викрадені майна поєднаного з проникненням призвели до заподіяння Позивачу матеріальної шкоди у сумі 45 800.00 грн., суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст. 141 ЦПК України). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України). Позивач відповідно до п.6 ч. 1 ст. 5 закону України «Про судовий збір» був звільнений від сплати судового збору, а саме від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Таким чином,

Outcome: approved