Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-10 00:00:00

ПАТ «Запоріжжяобленерго» звернулося до Хортицького районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] , який мотивує тим, що на підставі договору про користування електричною енергією від 13.12.2013 року, та відкритого особового рахунку № [NUMBER] позивач здійснював постачання електроенергії відповідачу за адресою: [ADDRESS] . Відповідач не виконує у повному обсязі обов`язків по сплаті за використану електроенергію, у зв`язку з чим виникла заборгованість по сплаті за спожиту електроенергію на суму в 1620 грн. за період з 25.06.2018 року по 01.01.2019 року. Просить стягнути з відповідача суму заборгованості, та понесені судові витрати по сплаті судового збору. Ухвалою від 15.06.2023 року відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду в спрощеному провадженні з повідомленням сторін. Відповідач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, борг у розмірі 1620 грн. визнає, також просить стягнути половину судового збору у розмірі 1342 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, заяв не надав. За відсутності підстав для відкладення або оголошення перерви в судовому засіданні, передбачених ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, за наявними у матеріалах справи доказами. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 ЦК України, ст. 24-27 Закону України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, та Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України № 562 від 4 травня 2006 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 4 липня 2006 року за № 782/12656. Пунктом 42 Правил користування електричної енергії для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 25.07.1999 р., закріплений обов`язок споживача сплачувати спожиту електричну енергію. Пунктом 42 Правил користування електричної енергії для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 25.07.1999 р., обумовлено, що розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про електричну енергію» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та Правил згідно із законодавством України. Відповідно до ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п. 20 Правил користування електричної енергії для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 25.07.1999 р., розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця. 13.12.2013 року, між ВАТ «Запоріжжяобленерго» і [PERSON] укладено договір №85000193 про користування електричною енергією за адресою [ADDRESS] , за п.1 якого енергопостачальник взяв на себе зобов`язання постачати споживачу електричну енергію, а споживач згідно п. 9.5 зобов`язався оплачувати спожиту електричну енергію. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до розрахунку за спожиту електроенергію, за період з 25.06.2018 року по 01.01.2019 року, відповідачем за спожиту електричну енергію, оплата проводилась частково, та не сплаченою залишилась сума в 1620 грн. Згідно зі ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, враховуючи та аналізуючи усі надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позову. Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, установленному законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на вищевказані положення Закону, суд доходить до висновку, що позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а інші 50 відсотків сплаченого судового збору підлягають стягненню з відповідачів.

Outcome: approved