Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~ У лютому 2023 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з [PERSON] на її користь 82\~295,11 грн. заподіяної шкоди внаслідок ушкодження здоров`я, з яких: 75\~000,00 грн. моральна шкода, 7\~295,11 грн. матеріальна шкода, а також стягнути судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 12 липня 2020 року біля будинку [ADDRESS] громадянин Республіки Вірменія [PERSON] завдав [PERSON] тілесні ушкодження, зокрема, він наніс їй декілька ударів у голову, принизив честь та гідність позивача, плював у обличчя, кричав на неї та ображав, а також пошкодив продукти, які позивач несла з магазину (перед цим пошкодивши автомобіль, який належить її родині). Того ж дня позивач звернулася до поліції та лікарні, де констатували забої м`яких тканин голови та прописали лікування. 13 липня 2020 року позивач полегшення не відчула, через що 14 липня 2020 року звернулася до невропатолога у поліклініці Державного закладу «Спеціалізована багатопрофільна лікарня № 1 МОЗ України», який прописав госпіталізацію. Того ж дня, 14 липня 2020 року, позивач була госпіталізована до Державного закладу «Спеціалізована багатопрофільна лікарня № 1 МОЗ України», де перебувала на стаціонарному лікуванні 10 днів по 24 липня 2020 року включно. Тривале лікування потягло за собою витрати на ліки та медичне обстеження, внаслідок чого позивачу завдано матеріальної шкоди у розмірі 6 895,21 грн. Проте, навіть тривале лікування на стаціонарі та вживання ліків не повернуло їй здоров`я до рівня, який був до побиття [PERSON] . Позивач і зараз вимушена проходити медичні обстеження та лікування. Зокрема, через побиття та приниження позивача [PERSON] у позивача підвищений артеріальний тиск. Також, з метою фіксації тілесних ушкоджень, позивач зверталася до КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР», висновок якого коштував 399,90 грн. Таким чином, загальний розмір матеріальної шкоди (реальних збитків), завданої позивачу неправомірними діями відповідача, становить 7\~295,11 грн. Крім того, позивачу було завдано також і моральну шкоду, яка виразилась не тільки у фізичному болі, яку позивач вимушена була відчути від побиття та протягом тривалого лікування, а й у приниженні її честі та гідності, адже відповідач у громадському місці, у присутності інших людей, у тому числі сусідів (із якими позивач постійно спілкується або просто пересікається у дворі) плював позивачу у обличчя, а також кричав на неї та ображав. Зазначені неправомірні дії відповідача також призвели до душевних страждань позивача, вплинули на її соціальні стосунки з сусідами та пересічними громадянами, адже позивач не почуває себе захищеною, впевненою. При цьому, відповідач свідомо ухиляється від притягнення його до кримінальної відповідальності, відмовляючись надавати дізнавачу свідчення. Але фактично, під час допиту відповідач не заперечував події, які відбулися між ним та позивачем 12 липня 2020 року. Позивач оцінює завдану їй моральну шкоду у розмірі 75\~000,00 грн. з огляду на цинічність дій відповідача, тривале ухиляння відповідача від компенсації завданої шкоди, відсутності вибачень, а також з огляду на те, що такий розмір компенсації має бути достатнім для того, щоб відповідач у майбутньому не допускав подібної поведінки по відношенню до будь-кого, тим паче тих, хто слабший за нього і не може фізично захиститися від побиття та приниження. Наведені вище обставини підтверджуються матеріалами кримінального провадження № 12020045640000231, внесеного в ЄДР 09 серпня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Вказане кримінальне провадження на теперішній час триває. Наведені обставини вказують на наявність вини відповідача у завданій позивачу шкоді, що покладає на відповідача обов`язок відшкодувати таку шкоду. Враховуючи викладене, [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, але надав суду клопотання, в якому просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 12 липня 2020 року [PERSON] звернулась до Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня № 16» Дніпровської міської ради зі скаргами на головний біль та забій голови, де їй було встановлено забій м`яких тканин голови та призначено лікування, що підтверджується довідкою № 9803 від 12 липня 2020 року (а.с. 74). Також, з 14 по 24 липня 2020 року [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у Державному закладі «Спеціалізована багатопрофільна лікарня № 1 МОЗ України» з діагнозом, зокрема, ЗЧМТ: струс головного мозку (12 липня 2020 року, травма хуліганська), що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 5482 (а.с. 66-67), а також листком непрацездатності серії АДЮ № 573512 (а.с. 70). З відповіді Відділення поліції № 7 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 43.7/4-6535 від 15 грудня 2022 року вбачається, що 08 серпня 2020 року до Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області надійшла заява від [PERSON] , [INFO] , про те, що 12 липня 2020 року близько 12.00 год. невстановлена особа, перебуваючи біля будинку [ADDRESS] , де на грунті раптово виниклих неприязних відносин спричинила легкі тілесні ушкодження [PERSON] , що спричинило короткочасний розлад здоров`я. В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що тілесні ушкодження [PERSON] спричинив в ході сварки її сусід з квартири [ADDRESS] громадянин [PERSON] , [INFO] (а.с. 37). Відомості за заявою [PERSON] про вчинення кримінального правопорушення 09 серпня 2020 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020045640000231, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Згідно з висновком спеціаліста судово-медичного експерта № 2106, складеним 04 серпня 2020 року судмедекспертом КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР Тимошенко Н.О., за даними медичної документації у [PERSON] виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, що спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів), можливо у термін, на який вказує обстежувана. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні (21 день) (а.с. 44-48). У висновку експерта № 3437е, складеному 10 грудня 2020 року судмедекспертом КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР Тимошенко Н.О., зазначено, що за даними медичної документації у [PERSON] виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку. Виявлені тілесні ушкодження могли утворитись від дії тупого твердого предмету (предметів). Ушкодження утворились за деякий час до надходження на стаціонарне лікування у ДЗ «СБЛ№1» МОЗ України, невиключно, що і в термін на який вказує обстежена та начальник сектору дізнання в постанові. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні (21 день) (а.с. 50-56). Аналогічні відомості містяться і у висновку № 293е, складеному 02 лютого 2022 року судмедекспертом КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР Тимошенко Н.О. (а.с. 57-61). Факт завдання позивачу [PERSON] відповідачем [PERSON] 12 липня 2020 року легких тілесних ушкоджень підтверджується також показаннями свідків [PERSON] (протокол допиту свідка від 15 березня 2021 року (а.с. 10-13)), [PERSON] (протокол допиту свідка від 10 лютого 2021 року (а.с. 14-16)), [PERSON] (протокол допиту свідка від 09 листопада 2021 року (а.с. 17-19)), [PERSON] (протокол допиту свідка від 24 липня 2022 року (а.с. 20-22)), [PERSON] (протокол допиту свідка від 26 грудня 2022 року (а.с. 23-26)), [PERSON] (протокол допиту свідка від 27 грудня 2022 року (а.с. 27-30)). Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені в частині 1 ст. 1166 ЦК України, згідно якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1997 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Згідно з ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди. Слід враховувати, що право потерпілого на відшкодування завданої йому шкоди за рахунок особи, яка її завдала, є абсолютним, і він вільний у виборі способу захисту цього права. Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. Відповідач не надав до суду будь-яких доказів на спростування своєї вини у спричиненні позивачу тілесних ушкоджень та завданні шкоди. Проаналізувавши всі\~долучені до\~матеріалів справи\~докази в\~їх сукупності,\~суд вважає,\~що у\~спричиненні позивачу\~матеріальної шкоди наявна вина відповідача та наявний безпосередній причинний зв`язок між діями відповідача та наслідками у вигляді спричиненої ушкодженням здоров`я шкоди. У зв`язку з отриманням 12 липня 2020 року легких тілесних ушкоджень позивач вимушена була понести витрати на лікування, а саме витрати на ліки та медичне обстеження, розмір яких в сукупності склав 6\~895,21 грн., що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями квитанцій та чеків (а.с. 62-64). Крім того, за змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками, серед іншого, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. За складання судмедекспертом КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР висновку спеціаліста судово-медичного експерта № 2106 від 04 серпня 2020 року позивачем [PERSON] було сплачено на користь КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР 399,90 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0.1790098740.1 від 04 серпня 2020 року (а.с. 49). Отже, загальний розмір спричиненої позивачу ушкодженням здоров`я матеріальної шкоди становить 7\~295,11 грн. (6\~895,21 грн. + 399,90 грн. = 7\~295,11 грн.). Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути матеріальну шкоду у розмірі 7\~295,11 грн., а отже позовні вимоги [PERSON] в цій частині підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 75\~000,00 грн. суд виходить з наступного. Відповідно до\~ст. 23 ЦК України\~особа має\~право на\~відшкодування моральної\~шкоди,\~завданої внаслідок\~порушення її\~прав.\~Моральна шкода\~полягає:\~у фізичному\~болю та\~стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~з каліцтвом\~або іншим\~ушкодженням здоров`я; у\~душевних стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~з протиправною\~поведінкою щодо\~неї самої,\~членів її\~сім`ї\~чи близьких\~родичів; у\~душевних стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~із знищенням\~чи пошкодженням\~її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Отже, суд вважає, що позивач [PERSON] як особа, якій неправомірними діями відповідача завдано шкоду, має право на відшкодування завданої їй моральної шкоди, яка виразилася у фізичному болі, хворобливих відчуттях, стражданнях у зв`язку з ушкодженням свого здоров`я, необхідності лікування, яке вимагало від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. При визначенні розміру відшкодування заподіяної позивачу моральної шкоди суд виходить з наступного. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру дій особи, яка спричинила шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Як зазначено у пункті 3\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до пункту 9 вказаної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У частині 1 статті 1168 ЦК України закріплено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Визначаючи розмір заподіяної позивачу моральної шкоди, суд враховує те, що внаслідок отримання ушкодження здоров`я позивач зазнала фізичний біль, хворобливі відчуття, а також страждання у зв`язку з ушкодженням свого здоров`я, лікування позивача вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Життя і здоров`я людини є найвищою соціальною цінністю. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, та відчуття спокою. За таких обставин, суд вважає доведеним факт душевних страждань позивача, реальність яких не викликає сумніву, а тому позивач має право на відшкодування заподіяної моральної шкоди. Позовні вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди суд визнає доведеними. Підсумовуючи наведене, виходячи з підстав пред`явлення позову, характеру правовідносин, які склалися між сторонами, суд вважає, що заявлена до стягнення позивачем сума моральної шкоди є завищеною, тому враховуючі вимоги розумності, виваженості та справедливості, враховуючи характер завданої позивачу шкоди, її тривалість та обсяг вимушених змін у її повсякденному житті, а також обсяг тих зусиль, які позивач доклала для відновлення попереднього стану здоров`я, суд визначає відшкодування моральної шкоди у розмірі 30\~000,00 грн. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути моральну шкоду у розмірі 30\~000,00 грн., а отже позовні вимоги [PERSON] в цій частині підлягають частковому задоволенню Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до\~висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Крім того, відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволенні частково, на загальну суму 37\~295,11 грн., а позивач на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» був звільнений від сплати судового збору, то з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1\~073,60 грн. (у мінімальному розмірі для позовних вимог майнового характеру). На підставі ст.ст. 15, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1168, 1195 ЦК України, та

Outcome: partial