Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Королівської селищної ради Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В. про визнання права власності на земельну ділянку у в порядку спадкування за законом. Позов мотивовано тим, що позивач є спадкоємцем до майна померлої матері - [PERSON] , яка померла [INFO] . Рішенням Виноградівського районного суду від 07.05.2019 року у справі №299/556/19 та від 25.08.2022 року у справі № 2993876/22, у порядку спадкування за законом, за позивачем було визнано право власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] та права та обов`язки забудовника щодо незавершенного будівництвом об`єкту нерухомості в [ADDRESS] . В подальшому, позивач дізналася, що у свій час померла [PERSON] отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ЗК №0056257 що виданий на підставі рішення Виноградівської райдержадміністрації №66 від 11.02.1997 р. Отримати свідоцтво про право власності на земельну ділянку у передбачений законом порядок, позивач немає можливості позаяк, у нього відсутній оригінал правовстановлюючого документу, який посвідчує право власності спадкодавця на вказану земельну ділянку. Факт належності земельної ділянки [PERSON] підтверджується отриманою позивчкою копією сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЗК №0056257 що виданий на підставі рішення Виноградівської райдержадміністрації №66 від 11.02.1997 р. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З огляду на зазначене, позивач вказує, що має право успадкувати земельну ділянку, що належала за життя [PERSON] однак через відсутність оригіналу державного акту та відмову нотаріуса позбавлений можливості здійснити це в позасудовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явилися, однак до суду подано письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності. Третя особа в судове засіданння не з`явилася, причини неявки не повідомила. Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані ЦК України (2003 р.). В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] (а.с.6). Факт родинних відносин позивача та спадкодавця підтверджується копією свідоцтва про народження позивачки та копією паспрту громадянина України (а.с.4,5,7 ). Рішенням Виноградівського районного суду від 07.05.2019 року у справі №299/556/19 та від 25.08.2022 року у справі № 2993876/22, у порядку спадкування за законом, за позивачем було визнано право власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] та права та обов`язки забудовника щодо незавершенного будівництвом об`єкту нерухомості в [ADDRESS] . Також на момент смерті спадкодавцю належав сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЗК №0056257 що виданий на підставі рішення Виноградівської райдержадміністрації №66 від 11.02.1997 р. Отримати свідоцтво про право власності на земельну ділянку у передбачений законом порядок, позивач немає можливості позаяк, у нього відсутній оригінал правовстановлюючого документу, який посвідчує право власності спадкодавця на вказану земельну ділянку. В порядку цивільного законодавства позивач прийняв спадщину, дана обставина встановлена рішеннями Виноградівського районного суду від 07.05.2019 року у справі №299/556/19 та від 25.08.2022 року у справі № 2993876/22. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В ст.1217 ЦК України, зазначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини. Частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Відповідно до ч.2 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" у разі відсутності спадкоємців за заповітом та законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved