Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М., Приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Капітан М. В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позов обґрунтовано тим, що в червні 2023 року він дізнався про арешт своїх рахунків у банку на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Капітана М. В. у виконавчому провадженні № 66957854 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М. Ознайомившись з вказаним виконавчим провадженням, він дізнався, що 15 вересня 2021 року до приватного виконавця Капітана М. В. звернулось ТзОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М. Виконавчим написом запропоновано стягнути з нього на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованість за кредитним договором № CCNG-631250073 від 06 вересня 2019 року, укладеного між [PERSON] та АТ «Альфа Банк». Позивач зазначає, що він коштів за вказаним кредитним договором не отримував, кредитною лінією не користувався. Позивач вважає виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки він вчинений нотаріусом з порушенням вимог чинного законодавства. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вимоги ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Таким чином, оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом без перевірки безспірності вимоги. Крім того, позивач зазначає, що оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса був вчинений на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, тобто такий кредитний договір не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. На підставі наведеного позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є. М., реєстраційний номер виконавчого напису 125982 від 09 червня 2021 року про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» в розмірі 34 773,56 гривень. Крім того, позивач просить здійснити розподіл судових витрат. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 червня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) учасників справи. Станом на 13 липня 2023 року відзив на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надійшов. Позивач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, зокрема, шляхом отримання повідомлення у додаток Viber на номер телефону [NUMBER] , а також шляхом отримання судової повістки на електронну адресу [INFO] . Номер телефону та адреса електронної пошти вказані позивачем у позовній заяві. Представник відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. 23 червня 2023 року від представника відповідача до суду надійшла заява про визнання позову та здійснення розподілу судових витрат у відповідності до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М. у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України від 30 грудня 2021 року № 4722/5 свідоцтво про зайняття нотаріальною діяльністю приватного нотаріуса Остапенка Є. М. анульовано, а діяльність останнього припинена відповідно до Наказу Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) від 31 грудня 2021 року № 1920/6. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Капітан М. В. в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, з`ясувавши обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Суд установив, що 09 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 15982, про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованості за кредитним договором № CCNG-631250073 від 06 вересня 2019 року, укладеного між [PERSON] та АТ «Альфа Банк». (а. с. 7). Зі змісту вказаного виконавчого напису нотаріуса вбачається, що сума заборгованості [PERSON] за вищевказаним кредитним договором за період з 23 лютого 2021 року по 03 червня 2021 року становить 34 773,56 гривень, з яких: 28 704,99 гривень заборгованості за тілом кредиту; 6 018,57 гривень заборгованості за штрафними санкціями; 50,00 гривень - плата за вчинення виконавчого напису. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Капітана М. В. від 27 вересня 2021 року відкрито виконавче провадження № 66957854 щодо примусового виконання спірного виконавчого напису нотаріуса (а. с. 6). Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до частини першої статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат»). У частинах першій, другій статті 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц, провадження № 14-557цс19). Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів (далі по тексту - Перелік), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. 10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Одночасно суд зважує на ту обставину, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеної в силі ухвалою вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині: зокрема, пункт 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Такий висновок викладено в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17. Тож, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення спірного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався нотаріально посвідчених договорів. Суд ураховує, що в матеріалах справи наявна копія оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, що підтверджує укладення кредитного договору між [PERSON] та АТ «Альфа Банк» 06 вересня 2019 року. Однак, доказів нотаріального посвідчення вказаного кредитного договору в справі немає. Крім цього, з наданих суду документів неможливо встановити чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису позивач мав безспірну заборгованість перед відповідачем. У постанові від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17-ц (провадження № 61-17750св20) Верховний Суд зазначив, що чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Вказане також зазначено у постанові Верховного суду від 10 листопада 2021 року, справа №758/14854/20. Підсумовуючи наведене, беручи до уваги визнання позову відповідачем, визначившись з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі. Здійснюючи розподіл судових витрат, суд зазначає, що документально підтверджені судові витрати позивача у цій справі складаються зі сплати судового збору в розмірі 1073,60гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч. 1 ст. 142 ЦПК України). Враховуючи висновок суду про задоволення позову, беручи до уваги визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про наявність процесуальних підстав для стягнення з відповідача в користь позивача 50 % сплаченого судового збору, що становить 536,80 гривень, а також повернення позивачу з державного бюджету 536,80 гривень судового збору.

Outcome: approved