Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-11 00:00:00

У березні 2023 [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що у період з 10.05.2020 року по 05.03.2022 року позивач проживала спільно з відповідачем у квартирі позивача у м. Києві. [INFO] у позивача та відповідача народилася спільна дитина - донька [PERSON] . Для повноцінного розвитку дитини, їй повинен бути забезпечений належний рівень життя, який є необхідним для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Такий належний рівень життя для дитини позивач самостійно забезпечити не має можливості, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3трирічного віку та 05.03.2022 року (у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України) виїхала до Федеративної Республіки Німеччина (далі - ФРН), де й перебуває на сьогоднішній день, а тому відповідач, який є здоровим та працездатним, зобов`язаний брати участь у виховані та утримані дитини. Позивачу відомо, що відповідач офіційно не працевлаштований, але з осені 2022 року й по теперішній час працює (не офіційно, без оформлення трудових правовідносин) водієм у службі таксі, а його дохід складає приблизно 20 000 гривень. З моменту народження дитини відповідач не бере участі в утримані дитини (не купує речі, іжу та не надає грошових коштів на утримання дитини). З моменту перебування позивача з дитиною у ФРН відповідач не цікавиться дитиною, не спілкується з нею, будь-якої участі в її утримані не приймає. З урахуванням того, що дитині півтори роки, вона активно росте, потребує, як і всі діти, збалансованого харчування, що включає в себе фрукти, овочі, м`ясо, тощо, а також фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку, тому позивач очікує, що її середньомісячні витрати на дитину з урахуванням актуальних цін на продукти, одяг, тощо, складуть в середньому 16 000 грн. У зв`язку з цим, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі на утримання [PERSON] у розмірі 8 000 грн. 18.05.2023 року Ухвалою Подільського районного суду міста Києва у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 30.06.2023 року до суду надійшов відзив, в якому відповідач зазначив, що вони з позивачем дійсно певний час проживали разом та мають спільну доньку, [PERSON] , [INFO] . Крім того, відповідач не заперечує, що через військову агресію російської федерації проти України 05.03.2022 позивач виїхала разом зі спільною малолітньою донькою до Федеративної Республіки Німеччниа та на теперішній час перебуває там з донькою. Однак, відповідач систематично бере участь в матеріальному забезпеченні дитини. Зазначає, що постійно, надавав кошти як на дитину, так і безпосередньо позивачці, забезпечував їх продуктами харчування, іншими необхідними речами. Вимоги та твердження позивачки про те, що відповідач, як батько не приймає участі в утриманні дитини, не цікавиться нею та не спілкується, є безпідставними та не відповідають фактичним обставинам. Відповідач регулярно перераховував позивачу кошти до ФРН протягом 2022 - 2023 років, шо підтверджується квитанціями. Вважає, що розмір, в якому позивач просить стягнути аліменти, є необґрунтованим, не відповідає фінансовому стану відповідача та його можливостям, а твердження позивача про те, що я нібито маю постійний щомісячний дохід в розмірі 20 000-30 000 грн, не підтверджуються належними і допустимими доказами, є безпідставними, не відповідають дійсності, а також нормам чинного законодавства. Наразі відповідач безробітний через війну в країні та не може знайти постійне місце роботи, тому має нестабільний, мінливий та нерегулярний дохід. 11.07.2023 року представником позивача подано відповідь на відзив, у якому зазначено, що відповідач безвідповідально ставиться до своїх обов`язків з утримання дитини.. Зазначає, що відповідач проживає у орендованій квартирі та утримує батьків, а тому має змогу утримувати дитину. 11.07.2023 відповідачем подані заперечення на відповідь на відзив, у яких посилався на те, що розмір аліментів є завищеним та не підтверджений належними та допустимими доказами. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом, з 10.05.2020 року по 05.03.2022 року позивач проживала спільно з відповідачем у квартирі позивача у м. Києві. [INFO] у позивача та відповідача народилася спільна дитина - донька [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] від 20 липня 2021 року, виданого Тернівським районним у місті Кривому Розі відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с.11). Дані обставини сторонами не заперечувались. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Як передбачено ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 180 СК України). Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст.182 СК України. Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України- за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» у 2023 році встановлені наступні розміри прожиткового мінімуму на одну особу для дітей віком до 6 років в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня становить 2 272 грн. Виходячи з системного тлумачення зазначених норм права, вибір способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина, і який є позивачем у справі про стягнення аліментів. Тобто, саме позивачу належить право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку платника аліментів). При цьому, відповідачем не було надано до суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про неможливість сплати ним аліментів на утримання дітей саме у твердій грошовій сумі. При визначенні способу стягнення аліментів, суд погоджується з обраним позивачем способом стягнення аліментів та вважає, що він повинен бути визначений у твердій грошовій сумі за вибором позивача, з якою проживає неповнолітня донька, в силу вимог ч. 3 ст. 181 СК України. При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що відповідач має обов`язок брати участь в утриманні своєї неповнолітньої дитини, а також те, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини. При цьому, вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 8 000 грн. щомісячно суд вважає завищеними, оскільки позивачем, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, не доведено належними та допустимими доказами необхідність саме такого розміру аліментів, а також відсутні дані про дохід відповідача та його матеріальний стан. Враховуючи, вказані обставини справи, надані позивачем докази, враховуючи розмір прожиткового мінімуму та судову практику, що склалася суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та необхідності стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої доньки, у розмірі 4 000 грн. з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше встановленого законом мінімуму і до досягнення донькою повноліття, з індексацією відповідно до закону. Даний розмір аліментів суд вважає, достатнім, обґрунтованим та законним. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави.

Outcome: partial