Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-28 00:00:00

Позивач Департамент управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради звернулися до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої незаконним звільненням працівника. Просять суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , до міського бюджету м. Черкаси на користь департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради (юридична адреса: 18000, м. Черкаси, вул. Байди Вишневецького, 36, код ЄДРПОУ: 38764676) шкоду, завдану внаслідок незаконного звільнення працівника в розмірі 135 381,49 грн. Судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що рішенням Черкаської міської ради від 29.05.2003 № 3-336 «Про склад виконавчого комітету Черкаської міської ради та заступників міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради», [PERSON] затверджений заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради. Рішенням Черкаської міської ради від 15.09.2006 № 2-79, зокрема п.1 «Про утворення виконавчого комітету Черкаської міської ради та затвердження заступників міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради», його повноваження, як заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, були підтверджені та продовжені. Розпорядженням міського голови від 14.11.2008 № 309-р(к) «Про звільнення [PERSON] » [PERSON] був звільнений з посади заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради з 15.11.2008 у зв`язку із скороченням чисельності керівництва міської ради та її виконавчого комітету і припиненням повноважень на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Позивач вважає дії Черкаського міського голови неправомірними, у зв`язку з чим звернувся до суду. Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.09.2009 у справі № 2а-635/09, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.10.2010: позовні вимоги задоволено; визнано дії Черкаського міського голови [PERSON] щодо звільнення [PERSON] протиправними; визнано розпорядження міського голови м. Черкаси від 15.11.2008 року № 309-р(к) «Про звільнення [PERSON] » неправомірним та його скасовано; поновлено [PERSON] на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради; визнано п.6 рішення Черкаської міської ради «Про розпуск виконавчого комітету Черкаської міської ради та припинення повноважень заступників міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради» нечинним; стягнуто з виконавчого комітету Черкаської міської ради на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 104655, 92 грн.; стягнуто з виконавчого комітету Черкаської міської ради на користь держави судові витрати, які складаються з державного мита в сумі 1046,56 грн.; постанову в частині поновлення [PERSON] на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради та стягнення заробітної плати за один місяць в сумі 10317 грн. допущено до негайного виконання. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.10.2010 у справі № 2а-635/09/2316, апеляційну скаргу Черкаського міського голови - [PERSON] - залишено без задоволення, постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.09.2009 - залишено без змін. На виконання постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.09.2020 ВП № 63025882 за виконавчим листом № 2а-635/09, виданого 19.05.2014 Соснівським районним судом м. Черкаси про поновлення [PERSON] на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, Черкаською міською радою прийнято рішення № 2-30 від 24.12.2020 «Про доручення департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради стосовно здійснення виплат [PERSON] ». Вищезазначеним рішенням доручено департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради: виплатити на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 104 655, 92 грн. виплатити витрати виконавчого провадження та виконавчі збори за виконавчим листом № 2а-635/09, виданим 27.08.2013 за рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.09.2009 у справі № 2а-635/09, на користь відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Згідно платіжного доручення № 210 від 29.12.2020, кошти в сумі 104 655,92 гри. були перераховані, призначення платежу: стягнення на користь [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу по справі № 2а-635/09 згідно ВП № 63026284. Згідно платіжного доручення № 211 від 30.12.2020, кошти в сумі 30 725, 57 грн. також були перераховані, призначення платежу: стягнення виконавчого збору, витрат на виконавче провадження за позовом [PERSON] по справі № 2а-635/09 згідно ВП № 63026284. 15.01.2021 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 63026284 у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом - виконавчий лист № 2а-635/09, виданий 19.05.2014. Всього, департаментом управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради по справі № 2а-635/09 сплачено кошти в розмірі 135 381, 49 грн., що і стало підставою для звернення до суду із позовною заявою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного звільнення працівника. Відповідно до положення про департамент управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради, затвердженого рішенням Черкаської міської ради від 21.03.2019 № 2-4173, департамент є виконавчим органом Черкаської міської ради, підконтрольний та підзвітний Черкаській міській раді, підпорядкований її виконавчому комітету та міському голові м. Черкаси п.1.3 Положення визначено, що департамент є самостійною юридичною особою (самостійним структурним підрозділом Черкаської міської ради), зареєстрованою у встановленому порядку, має самостійний баланс, розрахунковий рахунок, круглу печатку із зображенням Державного Герба України, печатки, штампи та відповідні бланки із своїм найменуванням, рахунки спеціальних коштів та інші рахунки, передбачені чинним законодавством України, може бути позивачем і відповідачем у судах. Фінансування видатків департаменту здійснюється з міського та державного бюджетів згідно з кошторисом (п.6.1). Отже, враховуючи те, що виплати сум середнього заробітку за час вимушеного прогулу та виплата виконавчого збору, витрат виконавчого провадження були проведені за рахунок коштів міського бюджету, передбачених на фінансування діяльності департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради, чим фактично завдано шкоду департаменту, останній наділений права вимоги про відшкодування шкоди з [PERSON] , як колишнього міського голови, за розпорядженням якого було звільнено з посади [PERSON] , у зв`язку з чим вони звернулися до сууд з указаним позовом. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 грудня 2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено розгляд справи. Відповідачу [PERSON] було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. 02.02.2022 від представника відповідача адвоката Стратілатова Костянтина Геннадійовича надійшов до суду відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечує проти задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на те, що вимоги позивача, викладені в позовній заяві с безпідставними, а сама заява не підлягає до задоволення з огляду на наступне. Так, належним відповідачем у справі про оплату праці є та юридична особа, з якою укладено трудовий договір. Територіальна громада в особі міської ради не відповідає за заобовязаннями створеної нею юридичної особи, що узгоджується з нормами права та Статутом комунального підприємства. Отже, на неї не може бути покладена відповідальність за невиплату комунальним підприємством заробітної плати. В даному випадку, як вбачається із позовної заяви, шкода полягає у здійсненні виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу на користь [PERSON] . Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.09.2009 року у справі № 2а-635/09 було стягнуто з Виконавчого комітету Черкаської міської ради на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 104655,92 грн. Як встановлено вказаним рішенням суду на момент звільнення місцем роботи [PERSON] був Виконавчий комі Черкаської міської ради. Згідно постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 15.01.2021 року, боржником у виконавчому провадженні №63026284 з примусового виконання виконавчого листа Соснівського районного суду м. Черкаси у справі № 2а-635/09 про стягнення на користь [PERSON] середнього заробітку в сумі 104655,92 грн. є Виконавчий комітет Черкаської міської ради (код ЄДРПОУ 04061547). Тобто саме Виконавчий комітет Черкаської міської ради є особою, відповідальною за виплату [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В той же час цей середній заробіток виплачено Департаментом управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради (код ЄДРПОУ 38764676). В даному випадку єдиною особою, у якої існував обов`язок здійснити зайву грошову виплату (у вигляді середнього заробітку [PERSON] ) був Виконавчий комітет Черкаської міської ради. Однак Виконавчий комітет жодних зайвих виплат не здійснював і, відповідно, жодних збитків на даний час не поніс. Кошти сплатив позивач Департамент управління справами та юридичного забезпечення, однак жодного обов`язку, встановленого законом, сплачувати ці кошти у департаменту не було, і відповідно, ця виплата не може вважатися шкодою, заподіяною діями відповідача. Як убачається з реєстраційних даних, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Виконавчий комітет Черкаської міської ради (код ЄДРПОУ 04061547) та Департамент управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради (код СДРПОУ 38764676) є окремими юридичними особами, не є правонаступниками одне одного та не несуть обов`язку виконував зобов`язання одне одного. Що стосується позивача, то він не мав та не має обов`язку сплачувати на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу. Отже вимоги позивача про відшкодування шкоди не відповідають ст. 96, 176 ЦК України, ст. 134 КЗпП України, оскільки позивач не повинен був здійснити будь-якої зайвої (додаткової) виплати з вини відповідача, а єдина особа, яка мала сплачувати середній заробіток (Виконавчий комітет) коштів не сплачував та вимог до відповідача не заявляє. Позивач не був відповідачем у справі про стягнення середнього заробітку, не був боржником у виконавчому провадженні про стягнення середнього заробітку та за законом не мав обов`язку виплачувати цей середній заробіток. Виплата середнього заробітку була здійснена позивачем за дорученням Черкаської міської ради, яке викладено в рішенні від 24.12.2020 року № 2-30. За таких обставин вимагати повернення коштів може лише Черкаська міська рада, яка за законом може мати право зворотної вимоги (регресу) до посадової особи місцевого самоврядування, яка заподіяла шкоду територіальній громаді і за дорученням якої було здійснено виплату. А тому, вимоги позивача про відшкодування шкоди не відповідають ст. 24 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», оскільки позивач не мав обов`язку здійснювати виплату та не є особою, яка може набути право зворотної вимоги (регресу) до посадової особи місцевого самоврядування, яка заподіяла шкоду територіальній громаді. Крім того, зазначив, що вимоги позивача про відшкодування шкоди не відповідають ст. 132 КЗпП України ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки сплата позивачем виконавчого збору та витрат виконавчого провадження не є наслідком жодних дій або бездіяльності відповідача і жодної вини відповідача у здійсненні цієї виплати немає. Також просив врахувати, що як убачається із постанови про закінчення виконавчого провадження № 63026284 воно здійснювалось на підставі виконавчого листа № 2а-635/09. виданого 19.05.2014 року, тобто строк пред`явлення вказаного виконавчого листа закінчився не пізніше 19.05.2017 року.В той же час, згідно даних АСВП виконавче провадження № 63026284 було відкрито лише 14.09.2020 року, тобто на момент відкриття виконавчого провадження № 63026284 строк пред`явлення виконавчого листа № 2а-635/09 від 19.05.2014 року сплив і державний виконавець зобов`язаний був повернути виконавчий документ стягувану без прийняття і виконання. Виконавчий комітет Черкаської міської ради є стороною (боржником) у виконавчому провадженні № 63026284. У зв`язку з цим Виконавчий комітет Черкаської міської ради мав право оскаржити неправомірну постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, однак не скористався цим. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 08.02.2023 року від представника Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради Кирмана В. надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій посилається на те, що саме Департаментом управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради, за дорученням Черкаської міської ради були здійснені виплати [PERSON] . Відповідно до Положення про департамент управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради, затвердженого рішенням Черкаської міської ради від 09.06.2022 № 25-9, департамент є виконавчим органом Черкаської міської ради, підконтрольний та підзвітний Черкаській міській раді, підпорядкований її виконавчому комітету та міському голові. П.1.3 Положення визначено, що департамент є самостійною юридичною особою (самостійним виконавчим органом Черкаської міської ради), зареєстрованою у встановленому порядку, має самостійний баланс, розрахунковий рахунок, круглу печатку із зображенням Державного Герба України, печатки, штампи та відповідні бланки із своїм найменуванням, рахунки спеціальних коштів та інші рахунки, передбачені чинним законодавством України, може бути позивачем і відповідачем у судах. Фінансування видатків департаменту здійснюється з міського та державного бюджетів згідно з кошторисом (п.6.1). Отже, враховуючи те, що виплати сум на користь [PERSON] були проведені за рахунок коштів міського бюджету, передбачених на фінансування діяльності департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради, чим фактично завдано шкоду департаменту, останній наділений правом вимоги до [PERSON] , як колишнього міського голови, за розпорядженням якого було звільнено з посади [PERSON] . Відповідач зазначає, що департамент управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради не набув і не міг набути будь-яких прав регресу до [PERSON] , оскільки департаменту безпосередньої шкоди завдано не було. Проте такий аргумент суперечить самому поняттю «Регресу». Право регресу - право особи, що відшкодувала шкоду, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого завдано шкоди. Відповідач зазначає, що вимоги позивача про відшкодування шкоди не відповідають статті 132 КЗпП України, ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки сплата позивачем виконавчого збору та витрат виконавчого провадження не є наслідком жодних дій або бездіяльності відповідача і жодної вини відповідача у здійсненні цієї виплати немає. Згідно відзиву відповідача та матеріалів доданих до відзиву, з 25.11.2015 і до сьогодні відповідач - [PERSON] не є Черкаським міським головою. Так, постанова Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.09.2009 по справі № 2а-635/09 якою позовні вимоги [PERSON] задоволено повністю: визнано дії Черкаського міського голови Одарича С.О. щодо звільнення [PERSON] протиправними; визнано розпорядження міського голови м. Черкаси від 15.11.2008 № 309-р(к) «Про звільнення [PERSON] неправомірним та скасовано дане розпорядження; поновлено [PERSON] на посаді; стягнуто з виконавчого комітету Черкаської міської ради на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 104 655,92 грн., та судових витрат в сумі 1 046,56 грн. вступила в законну силу 19.10.2010 відповідно до ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 19.10.2010 по справі № 2-а- 635/09/2316, якою апеляційну скаргу відповідача Черкаського міського голови - [PERSON] - залишено без задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України (в редакції чинній на 19.10.2010, що є датою вступу в законну силу Постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.09.2009 по справі № 2а-635/09), судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. В даному випадку, [PERSON] , перебуваючи на посаді міського голови міста Черкаси, в порушення ч. 1 ст. 14 ЦПК України щодо обов`язку виконати судове рішення, достовірно знаючи про відмову 19.10.2010 Київським апеляційним адміністративним судом його апеляційної скарги на Постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.09.2009 по справі № 2а-635/09, та обов`язок визначений судом виплатити [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 104 655,92 грн., проявляючи службову недбалість та бездіяльність, протиправно в період з 19.10.2010 по 25.11.2015 (дата вступу [PERSON] на посаду міського голови), маючи достатні повноваження, достатньо часу на виконання судового рішення 5 років 1 місяць 6 днів, - свої зобов`язання як міський голова не виконав, та не виплатив [PERSON] кошти за вимушений прогул. Такі дії Відповідача щодо невиконання Постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.09.2009 у справі № 2а-635/09, якою [PERSON] поновлено на посаді заступника міського голови та допущено до негайного виконання, та з 19.10.2010 не була виконана, стали підставою для подачі останнім виконавчого листа до державної виконавчої служби, відкриття виконавчого провадження, та як наслідок сплату виконавчого збору. Таким чином відзив відповідача не ґрунтується на обставинах справи, письмових матеріалах, законі та складений на припущеннях. В судовому засіданні представник позивача Птуха В. підтримала викладені позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача - адвокат Стартілатов К.Г. заперечував проти задоволення позовних вимог з урахуванням поданого відзиву на позовну заяву. Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного. За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК). Відповідно до положень ч. 1, п.п. 1, 3, 7, 10 ч. 2 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Встановлено, що [PERSON] звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до Черкаського міського голови [PERSON], виконавчого комітету Черкаської міської ради, Черкаської міської ради про визнання дій Черкаського міського голови неправомірними, визнання нечинним розпорядження міського голови та поновлення на посаді, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що рішенням Черкаської міської ради від 29.05.2003 № 3-336 «Про склад виконавчого комітету Черкаської міської ради та заступників міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради», [PERSON] затверджений заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради. Рішенням Черкаської міської ради від 15.09.2006 № 2-79, зокрема п.1 «Про утворення виконавчого комітету Черкаської міської ради та затвердження заступників міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради», його повноваження, як заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, були підтверджені та продовжені. Розпорядженням міського голови від 14.11.2008 № 309-р(к) «Про звільнення [PERSON] » [PERSON] був звільнений з посади заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради з 15.11.2008 у зв`язку із скороченням чисельності керівництва міської ради та її виконавчого комітету і припиненням повноважень на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.09.2009 у справі № 2а-635/09, позовні вимоги [PERSON] до Черкаського міського голови [PERSON], виконавчого комітету Черкаської міської ради, Черкаської міської ради про визнання дій Черкаського міського голови неправомірними, визнання нечинним розпорядження міського голови, поновлення на посаді, стягнення коштів за час вимушеного прогулу задоволено. Визнано дії Черкаського міського голови [PERSON] щодо звільнення [PERSON] протиправними. Визнано розпорядження міського голови м. Черкаси від 15.11.2008 року № 309-р(к) «Про звільнення [PERSON] » неправомірним та скасовано дане розпорядження. Поновлено [PERSON] на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів виконавчого комітету Черкаської міської ради. Визнано п. 6 рішення Черкаської міської ради «Про розпуск виконавчого комітету Черкаської міської ради та припинення повноважень заступників міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради» нечинним. Стягнуто з виконавчого комітету Черкаської міської ради на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 104655, 92 грн. Стягнуто з виконавчого комітету Черкаської міської ради на користь держави судові витрати, які складаються з державного мита в сумі 1046,56 грн. Постанову в частині поновлення [PERSON] на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів Черкаської міської ради та стягнення заробітної плати за один місяць в сумі 10317 грн. допущено до негайного виконання. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2010 року постанову Соснівського районного суду міста Черкаси від 21 вересня 2009 року залишено без змін. Постановою органів державної виконавчої служби від 14.09.2020 відкрито виконавче провадження № 63025882 з примусового виконання виконавчого листа № 2а-635/09, виданого Соснівським районним судом м. Черкаси від 19.05.2014. На виконання постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.09.2020 ВП № 63025882 за виконавчим листом № 2а-635/09, виданого 19.05.2014 Соснівським районним судом м. Черкаси про поновлення [PERSON] на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, Черкаською міською радою прийнято рішення № 2-30 від 24.12.2020 «Про доручення департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради стосовно здійснення виплат [PERSON] ». Вищезазначеним рішенням доручено департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради: виплатити на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 104 655, 92 грн. виплатити витрати виконавчого провадження та виконавчі збори за виконавчим листом № 2а-635/09, виданим 27.08.2013 за рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.09.2009 у справі № 2а-635/09, на користь відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Згідно платіжного доручення № 210 від 29.12.2020, кошти в сумі 104 655,92 гри. були перераховані, призначення платежу: стягнення на користь [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу по справі № 2а-635/09 згідно ВП № 63026284. Згідно платіжного доручення № 211 від 30.12.2020, кошти в сумі 30 725, 57 грн. також були перераховані, призначення платежу: стягнення виконавчого збору, витрат на виконавче провадження за позовом [PERSON] по справі № 2а-635/09 згідно ВП № 63026284. Таким чином, департаментом управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради на виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.09.2009 у справі № 2а-635/09 та на витрати на ВП сплачено кошти в загальній сумі 135 381,49 грн. 15.01.2021 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Яжук С.С. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 63026284 у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом - виконавчий лист Соснівського районного суду м. Черкаси № 2а-635/09, виданий 19.05.2014. Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень, що набрали законної сили, для інших судів визначається законом. Аналогічна норма викладена в ч. 1 ст.18 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно положень ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановленні рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, є доведеним встановлений судом факт, що звільнення [PERSON] з посади заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради відбулось колишнім міським головою [PERSON] відбулось незаконно, з порушенням вимог трудового законодавства, що призвело до втрат коштів з міського бюджету, сплачених на користь [PERSON] . Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Статтею 130 КЗпП України визначено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. Згідно п. 8 ст. 134 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку, коли службова особа, винна у незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу. Статтею 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» регламентована норма, якою зазначено, що матеріальна шкода, завдана територіальній громаді незаконними рішеннями сільських, селищних, міських голів, голів районних у місті, районних та обласних рад, їх заступників, керівників управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів місцевого самоврядування, діями чи бездіяльністю посадових осіб місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується за рахунок місцевого бюджету в порядку, встановленому законом. Сільські, селищні, міські, районні у місті, районні та обласні ради, сільський, селищний, міський голова, голова районної у місті, районної та обласної ради мають право зворотної вимоги (регресу) до посадової особи місцевого самоврядування, яка заподіяла шкоду територіальній громаді, у розмірах і порядку, визначених законами України та статутами територіальних громад, прийнятими відповідно до законів України. Відповідно до ст. 237 КЗпП України, суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи. Такий обов`язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі. Згідно п.13 постанови Верховного Суду України від 29.12.1992 № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі п.8 ст.134 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якими затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини. Пунктом 33 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду трудових спорів» зазначено, що при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, невиконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію п.8 ст.134 та нової редакції ст. 237 КЗпП України (з 11.04.1992) настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб і обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону, а не лише явного, як передбачалось раніше. Згідно з п.8 ч. 1 ст.134 КЗпП України, суб`єктами повної матеріальної відповідальності є службові особи, за наказом чи розпорядженням яких працівника незаконно звільнено чи переведено на іншу роботу. Як вже було зазначено вище, постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.09.2009 у справі № 2а-635/09, визнано дії Черкаського міського голови [PERSON] щодо звільнення [PERSON] протиправними та визнано розпорядження міського голови м. Черкаси від 15.11.2008 року № 309-р(к) «Про звільнення [PERSON] » неправомірним та його скасовано. Згідно ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Частиною 3 ст. 233 КЗпП України встановлено, що для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявленої заподіяної працівником шкоди. Відповідно до п.20 постанови Верховного Суду України № 14 від 29.12.1992 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на пред`явлення регресного позову. З наведеного вбачається, що законодавець визначив право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування протягом одного року з часу здійснення виплат. У відзиві представник відповідача зазначив, що в силу статті 24 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» вимагати відшкодування шкоди, що заподіяна територіальній громаді міста Черкаси діями (бездіяльністю) колишнього міського голови [PERSON] мають право лише Черкаська міська рада. Однак суд не погоджується з вказаними доводами представника відповідача з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Дана норма, визначає право регресу, під яким розуміється право особи, що відшкодувала шкоду, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого завдано шкоди. При регресі, основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, що виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи. За загальним правилом, на боржника за регресною вимогою покладається обов`язок відшкодувати кредитору виплачене ним третій особі відшкодування в повному обсязі. Таким чином, чинним законодавством чітко визначено суб`єкта звернення до суду, ним є та особа, яка звертається з вимогою повернення виплаченого. В позовній заяві зазначено, що Черкаською міською радою прийнято рішення від 24.12.2020 № 2-30 «Про доручення департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради стосовно здійснення виплат [PERSON] », яким вирішено: 1. Доручити департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради: 1.1. виплатити на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 104 655,92 грн. 1.2. виплатити витрати виконавчого провадження та виконавчі збори за виконавчим листом № 2а-635/09, виданим 27.08.2013 за рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.09.2009 у справі № 2а-635/09 на користь відділу примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Таким чином, Департаментом управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради, за дорученням Черкаської міської ради були здійснені виплати [PERSON] , що підтверджується платіжними дорученнями: № 210 від 29.12.2020, згідно якого кошти в сумі 104 655,92 гри. були перераховані, призначення платежу: стягнення на користь [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу по справі № 2а-635/09 згідно ВП № 63026284; № 211 від 30.12.2020, кошти в сумі 30 725, 57 грн. також були перераховані, призначення платежу: стягнення виконавчого збору, витрат на виконавче провадження за позовом [PERSON] по справі № 2а-635/09 згідно ВП № 63026284. Відповідно до Положення про департамент управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради, затвердженого рішенням Черкаської міської ради від 09.06.2022 № 25-9, департамент є виконавчим органом Черкаської міської ради, підконтрольний та підзвітний Черкаській міській раді, підпорядкований її виконавчому комітету та міському голові. П.1.3 Положення визначено, що департамент є самостійною юридичною особою (самостійним виконавчим органом Черкаської міської ради), зареєстрованою у встановленому порядку, має самостійний баланс, розрахунковий рахунок, круглу печатку із зображенням Державного Герба України, печатки, штампи та відповідні бланки із своїм найменуванням, рахунки спеціальних коштів та інші рахунки, передбачені чинним законодавством України, може бути позивачем і відповідачем у судах. Фінансування видатків департаменту здійснюється з міського та державного бюджетів згідно з кошторисом (п.6.1). Отже, враховуючи те, що виплати сум на користь [PERSON] були проведені за рахунок коштів міського бюджету, передбачених на фінансування діяльності департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради, чим фактично завдано шкоду департаменту, останній наділений права вимоги до [PERSON] , як колишнього міського голови, за розпорядженням якого було звільнено з посади [PERSON] . Суд не бере до уваги посилання представника відповідача на те, що департамент управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради не набув і не міг набути будь-яких прав регресу до [PERSON] , оскільки департаменту безпосередньої шкоди завдано не було, оскільки такий аргумент суперечить самому поняттю «Регресу». Право регресу - право особи, що відшкодувала шкоду, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого завдано шкоди. Суд також не критично оцінює твердження представника відповідача про те, що вимоги позивача про відшкодування шкоди не відповідають статті 132 КЗпП України, ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки сплата позивачем виконавчого збору та витрат виконавчого провадження не є наслідком жодних дій або бездіяльності відповідача і жодної вини відповідача у здійсненні цієї виплати немає, виходячи з наступного. У відзиві представник відповідача зазначає, що з 25.11.2015 і до даного часу відповідач - [PERSON] не є Черкаським міським головою. Однак, постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.09.2009 по справі № 2а-635/09, позовні вимоги [PERSON] до Черкаського міського голови [PERSON], виконавчого комітету Черкаської міської ради, Черкаської міської ради про визнання дій Черкаського міського голови неправомірними, визнання нечинним розпорядження міського голови, поновлення на посаді, стягнення коштів за час вимушеного прогулу задоволено. Визнано дії Черкаського міського голови [PERSON] щодо звільнення [PERSON] протиправними. Визнано розпорядження міського голови м. Черкаси від 15.11.2008 року № 309-р(к) «Про звільнення [PERSON] » неправомірним та скасовано дане розпорядження. Поновлено [PERSON] на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів виконавчого комітету Черкаської міської ради. Визнано п. 6 рішення Черкаської міської ради «Про розпуск виконавчого комітету Черкаської міської ради та припинення повноважень заступників міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради» нечинним. Стягнуто з виконавчого комітету Черкаської міської ради на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 104655, 92 грн. Стягнуто з виконавчого комітету Черкаської міської ради на користь держави судові витрати, які складаються з державного мита в сумі 1046,56 грн. Постанову в частині поновлення [PERSON] на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів Черкаської міської ради та стягнення заробітної плати за один місяць в сумі 10317 грн. допущено до негайного виконання. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2010 року постанову Соснівського районного суду міста Черкаси від 21 вересня 2009 року залишено без змін. Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України (вредакції чинній на 19.10.2010, що є датою вступу в законну силу постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.09.2009 по справі № 2а-635/09), судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. В даному випадку, [PERSON] , перебуваючи на посаді міського голови міста Черкаси, в порушення ч. 1 ст. 14 ЦПК України щодо обов`язку виконати судове рішення, достовірно знаючи про відмову 19.10.2010 Київським апеляційним адміністративним судом його апеляційної скарги на постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.09.2009 по справі № 2а-635/09, та обов`язок визначений судом виплатити [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 104655,92 грн., протиправно в період з 19.10.2010 по 25.11.2015 (дата вступу [PERSON] на посаду міського голови), маючи достатні повноваження, достатньо часу на виконання судового рішення 5 років 1 місяць 6 днів, - свої зобов`язання як міський голова не виконав, та не виплатив [PERSON] кошти за вимушений прогул. Такі дії Відповідача щодо невиконання Постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.09.2009 у справі № 2а-635/09, якою [PERSON] поновлено на посаді заступника міського голови та допущено до негайного виконання, та з 19.10.2010 не була виконана, стали підставою для подачі останнім виконавчого листа до державної виконавчої служби, відкриття виконавчого провадження, та як наслідок сплату виконавчого збору. Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Згідно постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.09.2009 по справі № 2а-635/09 та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 19.10.2010 по справі № 2-а- 635/09/2316, якою апеляційну скаргу відповідача Черкаського міського голови - [PERSON] залишено без задоволення.- Визнано дії Черкаського міського голови [PERSON] щодо звільнення [PERSON] протиправними. Визнано розпорядження міського голови м. Черкаси від 15.11.2008 року № 309-р(к) «Про звільнення [PERSON] » неправомірним та скасовано дане розпорядження. Поновлено [PERSON] на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів виконавчого комітету Черкаської міської ради. Визнано п. 6 рішення Черкаської міської ради «Про розпуск виконавчого комітету Черкаської міської ради та припинення повноважень заступників міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради» нечинним. Стягнуто з виконавчого комітету Черкаської міської ради на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 104655, 92 грн. Стягнуто з виконавчого комітету Черкаської міської ради на користь держави судові витрати, які складаються з державного мита в сумі 1046,56 грн. Постанову в частині поновлення [PERSON] на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів Черкаської міської ради та стягнення заробітної плати за один місяць в сумі 10317 грн. допущено до негайного виконання. Вказані судові рішення відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України, носять преюдиційний характер та встановлюють протиправність дій та рішень [PERSON] , а відтак вказують на його вину у їх вчиненні, що призвело до завдання шкоди територіальній громаді міста Черкаси. Відповідно до ст. 80 Цивільного процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як визначено в ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Також, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати в сумі 2270 грн., понесені позивачем, що пыдтверджується платіжним дорученням № 82 від 11.10.2021.

Outcome: approved