Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Юр`ївської об`єднаної територіальної громади в особі Юр`ївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що [INFO] помер її чоловік, [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді належного спадкодавцю житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Окрім позивачки інших спадкоємців за законом після смерті [PERSON] немає. У встановленому законом порядку [PERSON] прийняла спадщину, а згодом звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, однак постановою державного нотаріуса Юр`ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 02.05.2023 їй відмовлено у вчиненні зазначеної нотаріальної дії в зв`язку з відсутністю документа, що посвідчує право власності спадкодавця на майно, а також відсутністю державної реєстрації речового права. На підставі викладеного, позивачка звернулася до суду та просить визнати за нею право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] 06.06.2023 у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. В підготовчому провадженні від органів нотаріату витребувано копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] 24.06.2023 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. Позивачка в судове засідання не з`явилась, у відповідній заяві просила розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача Юр`ївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності та проти задоволення позову не заперечував. Суд, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в позовній заяві, вважає вимоги позивачки обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Вербуватівської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області 11.07.2016 (а.с.\~10). Відповідно до частин 1 та 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтями 1216 та 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,7 га, розташованої на території Вербуватівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, та житлового будинку загальною площею 58,2 кв. м., розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с. 19, 76). Згідно зі ст.ст. 1217, 1258, 1261 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За положеннями ст.ст.\~1268,\~1269 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За життя\~ [PERSON] склав заповіт, посвідчений 14.12.2010 головою виконавчого комітету Вербуватівської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області, за яким належну йому на день смерті земельну ділянку площею 6,7\~га,\~розташовану на\~території Вербуватівської\~сільської ради\~Павлоградського району\~Дніпропетровської області, заповідав онуці [PERSON] , яка в свою чергу прийняла спадщину за заповітом, а [PERSON] шляхом подання заяви до Юр`ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області відмовилась тільки від прийняття обов`язкової частки у спадщині (а.с. 15,40, 44-46, 84-85). Як виходить зі свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 13.05.1967 Варварівським сільським ЗАГС Павлоградського району Дніпропетровської області, [PERSON] на момент смерті [PERSON] була його дружиною, тобто спадкоємцем за законом першої черги. При цьому позивачка з 1955 року та по день смерті чоловіка [PERSON] зареєстрована і проживала в будинку [ADDRESS] , що підтверджується довідками виконавчого комітету Юр`ївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області ( а.с. 12-14, 20, 21). З матеріалів спадкової справи встановлено, що спадкові договори, інші заповіти спадкодавець за життя не складав, відомості про інших спадкоємців, які мають право на спадкування після смерті [PERSON] , в матеріалах спадкової справи № 157/2016 відсутні (а.с. 37-86). За таких обставин, станом на день прийняття рішення позивачка [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті свого чоловіка [PERSON] , яка прийняла спадщину на підставі того, що на день смерті спадкодавця постійно разом із останнім проживала та була зареєстрована за однією адресою. Згідно з ч. 1 ст. 1296, ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до вимог закону [PERSON] після смерті чоловіка звернулась до Юр`ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно будинок [ADDRESS] , однак державний нотаріус постановою від 02 травня 2023\~року відмовив їй у вчиненні зазначеної нотаріальної дії в зв`язку з тим, що спадкодавець за життя не здійснив державної реєстрації права власності та не отримав правовстановлюючий документ на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с. 26). Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві (п. 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012\~року № 296/5). На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Отже, зазначена постанова державного нотаріуса є такою, що відповідає вимогам нормативних актів. Одночасно суд наголошує, що відсутність державної реєстрації права власності на житловий будинок за спадкодавцем [PERSON] є тією обставиною, що унеможливлює оформлення позивачем права на спадщину в нотаріальному порядку. За відомостями технічного паспорта, виготовленого КП «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» 25.11.2022, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , збудований у 1910 році. В 19851988 роках на виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 №\~105 сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювались рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків в бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Зокрема, рішенням виконавчого комітету Павлоградської районної Ради народних депутатів № 166 від 25.05.1988 на підставі відомостей погосподарських книг за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , однак останній не зареєстрував право власності на зазначений будинок в бюро технічної інвентаризації, яке здійснювало на той час відповідні повноваження, та не отримав свідоцтво на право власності (а.с. 18, 19). В листі ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються в сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі. Також, Верховний Суд в Постанові від 15.10.2019 у справі № 916/780/18 зазначив, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно лише посвідчує наявність відповідного права і не породжує, не змінює та не припиняє певні права і обов`язки, тобто не є правочином. Однак, свідоцтво видається на підтвердження існування права, яке виникло внаслідок певного правочину. Підставою видачі свідоцтва про право власності є рішення Ради, тобто видача свідоцтва є дією з оформлення права власності на підставі рішення. Отже, свідоцтво про право власності є лише документом, яким оформлюється відповідне право, але не є правочином, на підставі якого це право виникає, змінюється або припиняється. Свідоцтво про право власності не породжує виникнення у суб`єкта відповідного права, а тільки фіксує факт його наявності. За таких обставин суд доходить переконання, що [PERSON] законно та обґрунтовано набув право власності на спірний житловий будинок, однак за життя вказане право не зареєстрував і не отримав свідоцтво про право власності. При цьому, згідно довідки КП «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 25.11.2022 право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , за жодною особою не зареєстровано. В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно також відсутня реєстрація права власності на вказаний об`єкт (а.с. 27). За нормами, закріпленими в ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а згідно з ч.\~3\~ст. 1296 ЦК України\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки позивачка є спадкоємцем за законом першої черги після смерті свого чоловіка, інші спадкоємці, які могли б претендували на спадкове майно згідно з відомостями зі спадкової справи №\~\~157/2016 не заявили про свої права на спадщину, відсутність державної реєстрації права власності на житловий будинок за померлим [PERSON] позбавляє спадкоємця можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку, суд вважає можливим визнати за позивачкою право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує заяву позивачки про залишення за нею витрат на сплату судового збору.

Outcome: approved