Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

24.04.2023 [PERSON] здав на пошту позов до [PERSON] , в якому вказує, що з 22.08.2009 по 05.03.2018 перебував з останньою в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . Із сином він проживає в будинку, який належав його батькам, за адресою: [ADDRESS] , де створив для нього всі необхідні умови для проживання та гармонійного розвитку. Відповідачка проживає в іншій області, зрідка відвідує сина. Посилаючись на викладені обставини, [PERSON] просить визначити місце проживання малолітнього сина разом з ним. Ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області від 15.05.2023 відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. Залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Орган опіки та піклування Миколаївської селищної ради. Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 15.06.2023 закрито підготовче провадження в справі та призначено її до розгляду. Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 13.07.2023 заяву позивача про збільшення позовних вимог залишено без розгляду. У судовому засіданні позивач [PERSON] первісний позов підтримав і просив його задовольнити, проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 41). Про причини неявки суд не повідомила, відзив не подала. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Миколаївської селищної ради Сумського району Демченко О.В. у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Представник третьої особи Служби у справах дітей Миколаївської селищної ради Сумського району в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а. с. 38). У зв`язку з тим, що належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання відповідачка у судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суду не повідомила, відзиву не подала, за згодою позивача було проведено заочний розгляд справи. Заслухавши позивача, представника органу опіки та піклування, малолітнього [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] (а. с. 7, 29). Як вбачається з довідки старостинського округу №2 Миколаївської селищної ради Сумського району від 17.04.2023 №34 малолітній [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а. с. 8). Згідно з актом обстеження умов проживання [PERSON] від 17.04.2023 дитина має окрему кімнату, яка облаштована необхідними меблями: ліжком, шафою для одягу, учнівським столом, стільцями. [PERSON] в повній мірі забезпечений сезонним одягом і взуттям за віком, має власний телефон, комп`ютер, багатофункціональний пристрій. Мати [PERSON] впродовж останніх чотирьох років мешкає в Ужгородській області, у житті сина участі не приймає, матеріально не допомагає (а. с. 9). Відповідно до довідки Тучненської гімназії Миколаївської селищної ради від 20.04.2023 [PERSON] з 2018 року навчається у вказаному навчальному закладі. Батьківські збори відвідує батько (а. с. 10). Батько дитини [PERSON] з 23.10.2007 займається підприємницькою діяльністю (а. с. 11). Згідно з висновком Органу опіки та піклування Миколаївської селищної ради Сумського району місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , доцільно визначити разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Зазначений висновок, крім врахування умов проживання та виховання дитини, мотивований, зокрема, тим, що під час бесіди з малолітнім [PERSON] встановлено, що з матір`ю він спілкується лише по телефону, востаннє бачив її в грудні 2022 року. [PERSON] письмово повідомив орган опіки та піклування, що не заперечує щоб його місце проживання було визначено разом з батьком, так як з матір`ю спільно проживати не бажає. Мати дитини [PERSON] по телефону та шляхом направлення листа запрошувалася на засідання комісії з питань захисту прав дитини, але на засідання не з`явилася, про причини неприбуття не повідомила (а. с. 27-28). Відповідно до ч. 1 ст. 32, ч. 3 ст. 51 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з абз. 3 ч. 2 ст. 3 СК України дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається зі ст. ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У п. 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 №31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення в справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27.11.1992, Серія A, №250, ст. 35-36, §90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення в справі «Johansen v. Norway» від 07.08.1996, §78). Згідно зі ст. 12 зазначеної Конвенції держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Відповідно до положень ст. 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25.01.1996, ратифікованої Верховною Радою України 03.08.2006, під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. Згідно зі ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Для повного і всебічного розгляду справи, судом було прийнято рішення щодо виклику в судове засідання малолітнього [PERSON] , для з`ясування думки останнього щодо визначення місця проживання з одним з батьків. У судовому\~засіданні ___2023\~ [PERSON] \~в присутності\~педагога [PERSON] \~і психолога [PERSON] назвав своє прізвище, ім`я та по батькові, повно і правильно розумів значення всіх питань, які йому були задані, на запитання надавав повну, розгорнуту відповідь, що свідчить про розуміння дитиною характеру відносин, що склалися між ним та його батьками. Так, малолітній [PERSON] пояснив, що вже чотири роки проживає разом з батьком. З матір`ю спілкується телефоном. Також [PERSON] зазначив, що хоче проживати разом з батьком, оскільки з ним добре. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне позовну заяву [PERSON] задовольнити та визначити місце проживання малолітнього [PERSON] разом з батьком [PERSON] . З огляду на положення ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути 1073 грн. 60 коп. понесених і документально підтверджених судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved