Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] ,у якому просить: -розірвати договір довічного утримання та догляду, укладений 25 липня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І .Я., за реєстровим №1861; -скасувати обтяження, встановлені договором довічного утримання та догляду, укладеним 25 липня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І.Я, за реєстровим № 1861, шляхом зняття заборони відчуження з 2/3 частки квартири [ADDRESS] ; -скасувати державну реєстрацію права власності на 2/3 частки квартири [ADDRESS] , яка була здійснена 25.07.2017 року на ім`я [PERSON] на підставі договору довічного утримання та догляду укладеного 25 липня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І.Я., за реєстровим № 1861; -визнати право власності на 2/3 частки квартири [ADDRESS] за [PERSON] , внаслідок двосторонньої реституції. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 25 липня 2017 року між нею та її сином, відповідачем по справі, [PERSON] було укладено договір довічного утримання, який було посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І.Я.Відповідно до п.1 вказаного договору вона передала у власність відповідачу [PERSON] належну їй на праві власності 2/3 частки квартири [ADDRESS] . Вказані частки належали їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке було видане П`ятою Львівською державною нотаріальною конторою 10 листопада 2011 року. З моменту укладення договору і по сьогодні відповідач взятих на себе зобов`язань по догляду та матеріальному утриманню їй не надає, не звертає уваги на її потреби і стан її здоров`я, не забезпечує її належною кількістю харчів, не надає необхідної допомоги, побутових послуг, позивач не відчуває моральної та матеріальної підтримки, хоча за станом здоров`я вона потребує лікування. У зв`язку з цим, оскільки відповідачем повністю не виконуються обов`язки щодо утримання та догляду позивача, передбачені оскаржуваним Договором, просить вказаний договір розірвати та визнати право власності позивача на спірне майно. Ухвалою суду від 14 листопада 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 24 травня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті. Представник позивача та позивач подала заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач подав заяву про визнання позову. Розгляд справи просив провести за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши їх фактичні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов таких висновків. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Судом встановлено, що 25 липня 2017 року між [PERSON] та її сином [PERSON] було укладено договір довічного утримання, який було посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І.Я. Відповідно до п.1 договору [PERSON] передала у власність [PERSON] належну їй на праві власності 2/3 частки квартири [ADDRESS] . Вказані частки належали [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке було видане П`ятою Львівською державною нотаріальною конторою 10 листопада 2011 року. [PERSON] - дружина [PERSON] , надала [PERSON] свою згоду на укладення договору довічного утримання та догляду, про що було складено відповідну заяву, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І.Я. 25.07.2017. Згідно із п.6 вказаного вище Договору відповідач [PERSON] зобов`язаний надавати [PERSON] довічно матеріальне забезпечення в натурі у вигляді житла, харчування, а також догляду і необхідної допомоги. Крім цього п.7 передбачено розмір матеріального забезпечення у сумі 2 000 гривень, яке щомісячно мав надавати [PERSON] її син, така сума відповідно до договору підлягає індексації у порядку встановленому законом та не може бути меншою, ніж розмір прожиткового мінімуму. З Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно 339235749, сформованого 14.07.2023, [PERSON] є власником 2/3 частки квартири [ADDRESS] . Статтею 744 ЦК України встановлено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (Відчужувач) передає другій стороні (Набувачеві) у власність жилий будинок, квартиру або її частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого Набувач зобов`язується забезпечувати Відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно з частиною першою статті 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими Набувач має забезпечувати Відчужувача. За правилами статті 751 ЦК України матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися Відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу Відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням Набувачем обов`язків за договором є повернення до Відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України). Згідно з вимогами статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Позивач вказує на те, що відповідач не виконує жодної із вимог Договору довічного утримання, вона є особою похилого віку (84 роки), їй було проведено оперативне втручання: шунтування підключичної артерії і тому на даний час вона потребує особливого піклування: дієти, медикаментів, догляду. Згідно із заявою відповідача від 09 грудня 2022 року, посвідченою приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Клімовою А.В., [PERSON] пред`явлений до нього позов про розірвання договору довічного утримання та догляду визнає в повному обсязі. Зазначає, що вказані в позові обставини відповідають дійсності, з моменту кладення договору і по сьогоднішній день він взятих на себе зобов`язань по догляду та матеріальному утриманню позивача не виконує. Проаналізувавши надані сторонами докази, суд дійшов висновків, що відповідачем не виконуються умови Договору довічного утримання та догляду від 25 липня 2017 року, у зв`язку з чим позивач у справі як сторона Договору (Відчужувач) значною мірою позбавлена того, на що вона розраховувала при укладенні Договору, тобто, порушення умов Договору є істотними, у зв`язку з чим Договір довічного утримання підлягає розірванню, з наступним визнанням за позивачем права власності на 2/3 частки квартири [ADDRESS] . Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009р. № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За наведених обставин, позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 4315,78 грн.

Outcome: approved