Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-25 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до відповідача у якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами 14 липня 2015 року та зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що складено відповідний актовий запис № 1524. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що в останні роки сімейне життя погіршилось через розбіжності у сприйнятті життя та у характерах, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Спільного господарства не ведуть. Від шлюбних відносин у сторін є двоє дітей. Просить у відповідності до ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України задовольнити позов повністю. Відповідачем не подано відзив, який би містив заперечення проти позову. 08 червня 2023 року ухвалою судді залишено позовну заяву без руху для усунення недоліків викладених у мотивувальній частині ухвали суду. 12 червня 2023 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити. Представником позивача подано письмові пояснення від імені відповідача, які направлені на електронну адресу представника позивача. Попри те такі суд не бере до уваги, адже представник позивача не уповноважений на подання письмових заяв із імені відповідача у відповідності до вимог чинного цивільного процесуального законодавства. У судове засідання відповідач не з`явився, хоча повідомлявся про дату, час і місце судового засідання; від нього не надійшов відзив, а тому суд, враховуючи думку сторони позивача щодо розгляду справи, яка викладена у клопотанні яке надійшло до суду, постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд установив, 14 липня 2015 року сторони зареєстрували шлюбу у приміщенні Центрального відділу державної реєстрації шлюбів міста Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що складено відповідний актовий запис № 1524, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб від 14.07.2015 року серії [NUMBER] . Від шлюбних відносин у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копіями свідоцтв про народження. У зв`язку із наявністю підстав для розірвання шлюбу, позивач звернувся до суду із позовом за захистом свого порушеного права. Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які врегульовані нормами глави 11 (припинення шлюбу), зокрема статті 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому, згідно з частини 1 статті 112 цього Кодексу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Разом із тим, суд установив, що сторони міцної сім`ї не створили, не підтримують шлюбних відносин, у зв`язку із чим такі фактично припинились. Також, суд враховує фактичні взаємини подружжя. Таким чином, аналізуючи відповідні положення норм права та враховуючи викладене, суд дійшов до переконання, що оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі; при обставинах, зазначених позивачем у позові, в останнього відсутні які-небудь почуття до відповідача та збереження такого шлюбу суперечить його інтересам, а відтак суд прийшов до висновку про те, що порушене право позивача щодо припинення шлюбу, підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу повністю. Разом із тим, суд застосовує спеціальні норми, які містяться у статті 112 Сімейного кодексу України та враховує загальні положення законодавства на які посилалась позивач у позовній заяві. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 1073,60 грн, що підтверджено платіжним документом, який міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Outcome: approved