Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-11 00:00:00

24 лютого 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 31 січня 2023 року і до повноліття дитини, посилаючись на те, що за час перебування у шлюбі з відповідачем у них народилася дитина, донька проживає з позивачкою, проте вона не в змозі самостійно забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного розвитку дитини, а батько є здоровим та працездатним, інших утриманців немає, має нерухоме майно і транспортний засіб, тому зможе сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі, оскільки працює за кордоном та має постійний місячний дохід у розмірі еквівалентному 8 тисячам доларів США, а аліменти у розмірі половини його доходів забезпечать рівність обов`язку сторін щодо утримання дитини та будуть достатніми для її належного утримання. Після надходження позовної заяви суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України. 16 березня 2023 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання сторін відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. 03 травня 2023 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Гніздовська Г.М. надала суду відзив на позов, в якому просила у задоволені позову про стягнення аліментів у частці від доходу платника відмовити з наступних підстав: відповідач не отримує доходів в Україні, офіційно не працевлаштований, не зареєстрований як ФОП, на обліку у державній службі зайнятості не перебуває, на сьогоднішній день дохід його мінливий. Якщо визначати розмір аліментів на підставі ч. 2 ст. 195 СК України, виходячи із середньомісячної заробітної плати працівника для даної місцевості, яка у 2022 році в Одеській області становила 12960 грн., то розмір аліментів на дитину у розмірі 1/4 від доходу відповідача становитиме 3240 грн., що є більшим за мінімальний рекомендований розмір аліментів - 2833 грн. Проте відповідач вважає за доцільне стягувати аліменти у твердій грошовій сумі, оскільки стабільного доходу він не має, може протягом значних проміжків часу не отримувати їх взагалі, але при визначені аліментів у твердій грошовій сумі зможе платити їх із своїх заощаджень. Розмір аліментів пропонує встановити у сумі 5000 грн. Крім того, у відзиві зазначено, що позивачка не надає доказів на підтвердження його працевлаштування за кордоном та розмір місячного доходу у сумі 8000 дол. США, не доводить необхідність саме такого розміру аліментів на дитину - 4000 дол. США. Також відповідач вказує на регулярні добровільні виплати на утримання дитини з вересня 2022 року по березень 2023 року, а також надання коштів на додаткові витрати - заняття з англійської мови та танців, та конкретні потреби доньки - взуття, лінзи, подарунки, консультації психолога, на підтвердження чого надає відповідні квитанції. Тому відповідач вважає, що грошові кошти, які він щомісячно надсилає позивачці на утримання дитини, є достатніми, при цьому позивачка ніколи не надавала йому звітів про те, чи дійсно вона витрачає грошові кошти саме на утримання дитини. Також відповідач заперечував проти стягнення з нього аліментів з 31.01.2023 року, адже в лютому та березні 2023 року він перерахував їй грошові кошти, тому аліменти підлягають стягнення з 1 квітня 2023 року. Оскільки батьки зобов`язані матеріально утримувати дитину в рівній мірі, а позивачка не надала до суду доказів того, що вона витрачає грошові кошти на утримання дитини, та не вказала про джерела отримання коштів на утримання дитини зі своєї сторони, і зв`язку з цим просили суд витребувати відомості про доходи позивачки. Сторони у судове засідання не з`явилися, про дату, місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивачка через канцелярію суду подала заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи у її відсутність. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, причини своєї неявки суду не повідомили, із клопотаннями не зверталися. У судовому засіданні 31 травня 2023 року представник відповідача пояснила, що раніше [PERSON] в Україні займався морськими перевезеннями, на початку війни виїхав з країни, оформив притулок в іншій країні, зараз не працює і взагалі не отримує ніяких доходів, аліменти на утримання дитини на цей час сплачував зі своїх заощаджень, згоден на визначення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. В ході розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 27 листопада 2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі, актовий запис № 1766, складений міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції. [INFO] народилася [PERSON] , актовий запис про народження № 1580, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі державної реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, батьками якої вказані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . 08 листопада 2022 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси у справі № 521/12150/22 шлюб між сторонами було розірвано. На даний час дитина проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] , знаходиться на її утриманні. Відповідач на даний час не працює, доходів на території України не отримує, при цьому погоджується сплачувати аліменти у розмірі 5000 грн. помісячно. Крім того, відповідач протягом 2022 року та початок 2023 року оплачував додаткові витрати на вивчення донькою іноземної мови, на заняття танцями, витрати на придбання нічних лінз, консультацію психолога, а також здійснює по можливості періодичні платежі на утримання дитини, перераховує кошти на подарунки. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Крім того, статтею 181 СК України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Відповідно до вказаної статті способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою ВР N789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення уСімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно зі ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Нормою ч.1 та 2 ст.141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Нормамич.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що дитина виховуються позивачкою і потребує матеріальної допомоги, відповідач працездатний, у зв`язку з чим може надавати матеріальну допомогу на утримання доньки. Оцінивши надані докази в сукупності та з урахуванням того, що позивачка визначила розмір аліментів у частині від заробітку (доходу) відповідача, а також виходячи із надахи доказів, суд дійшов висновку, що аліменти у розмірі 1/4 частини усіх його доходів щомісячно забезпечать дотримання права та інтересів дитини на матеріальне забезпечення та не порушать права та інтереси батька, а тому підлягають задоволенню. Згідно зі ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи те, що позивачка звернулася до суду з позовом 24 лютого 2023 року, тому і стягнення аліментів необхідно здійснювати саме з вказаної дати. Нормами ч.1 ст.430 ЦПК України визначено, що суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, враховуючи вказану норму, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає також стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: partial