Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-16 00:00:00

22.03.2023 [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом у якому просить стягнути з відповідача на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 94963,13 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 01.12.2010 працював в Публічному акціонерному товаристві «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» яке було в подальшому реорганізовано Акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання». 18.07.2022 був звільнений за власним бажанням. AT «Сумське НВО» нарахувало, але не виплатило заборгованість із заробітної плати у сумі 94963,13 грн. Позивач вважає ці дії незаконними, оскільки, у відповідності до ч.1 ст.116 КЗпП України, виплата всіх сум, що належить працівнику від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація, згідно ч.1 ст.117 КЗпП України, повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку включно. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь невиплачену заробітну плату в сумі 94963,13 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 227340 грн - за шість місяців затримки розрахунку. Ухвалою суду від 08.05.2023 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі по справі було відкрито загальне позовне провадження, справа призначена до підготовчого розгляду на 11:00 01.06.2023. Ухвалою суду від 22.06.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 10:20 17.07.2023. У судове засідання учасники справи не з`явилися, від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, в якій також зазначив про підтримання позовних вимог у повному обсязі. Представник відповідача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не надав. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що позивач [PERSON] 01.12.2010 працював в Публічному акціонерному товаристві «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» яке було в подальшому реорганізовано Акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання». 18.07.2022 був звільнений за власним бажанням, що підтверджується копією трудової книжки позивача. Відповідно до ст.116 КЗпП України (в редакції чинній на день звільнення) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ч.1 ст.117 КЗпП України в редакції чинній на день звільнення). Судом встановлено, що в день звільнення позивача АТ «Сумське НВО» не виплатило належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України. Як вбачається з наданої позивачем довідки №16-07/136 від 20.03.2023 р. про заробітну плату колишнього працівника АТ «Сумське НВО» [PERSON] суми заробітної плати, належної до виплати, на дату надання довідки [PERSON] складає 94963,13 грн. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі в розмірі 94963,13 грн. Позивачем надано розрахунок середнього заробітку який підлягає стягненню з відповідача за час затримки при звільненні за шість місяців затримки розрахунку, згідно зазначеного розрахунку розмір середнього заробітку який підлягає стягненню становить 227340 грн. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» № 100 від 08.02.1995 р. нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до індивідуальної відомості про застраховану особу заробітна плата [PERSON] за фактично відпрацьовані два останні місяці (травень-червень 2022 року) становить 47800 грн + 28384,99 грн = 76184,99 грн. Тому середньоденна заробітна плата, відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» №100 від 08.02.1995 р, становить 76184,99 грн/44 робочих дні = 1731,48 грн. Враховуючи вищевикладене, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за шість місяців затримки розрахунку, як просить позивач в своєму позові, тобто з 19.07.2022 (наступний за днем звільнення) по 19.01.2023. Так затримка виплати заробітної плати, склала 130 днів, враховуючи п`ятиденний робочий тиждень. Таким чином сума середнього заробітку становить 1731,48 грн * 130 р.д. = 225092,40 грн. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18) зроблено правовий висновок про те, що суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково. Зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до ст.117 КЗпП України, необхідно враховувати: 1) розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; 2) період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; 3) ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; 4) інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Таким чином, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення та, зокрема, визначених Великою Палатою Верховного Суду критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника. Позивач був звільнений за власним бажанням, на момент звільнення заборгованість по заробітній платі становила 94963,13 грн, строк затримки розрахунку при звільнені складає майже рік. В той же час, позивачем не вказано яких майнових втрат, пов`язаних із затримкою розрахунку, він зазнав, а відповідач має складний фінансовий стан внаслідок запровадженого воєнного стану в Україні та зумовленою ним неможливістю здійснювати свою господарську та підприємницьку діяльність в повному обсязі. Отже, вбачається очевидна неспівмірність заявлених до стягнення сум середнього заробітку зі встановленим розміром заборгованості, характером цієї заборгованості, діями позивача та відповідача, а тому суд вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення та наведеним вище критеріям, визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні позивача виплат в розмірі 100000 грн. Відповідно до ч. 2 - 4 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З огляду на викладене, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити та стягнути з АТ «Сумське НВО» на користь позивача заборгованість по заробітній платі у розмірі 94963,13 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 80000 грн. за шість місяців затримки розрахунку. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 2273,40 грн.

Outcome: approved