Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

До Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява [PERSON] про встановлення факту смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] у смт. Верхній Рогачик Каховського району Херсонської області. В обґрунтування заяви зазначено, що вона є донькою [PERSON] , який помер [INFO] у смт. Верхній Рогачик Каховського району Херсонської області. Смерть настала від ракової інтоксикації у результаті онкологічного захворювання простати, що підтверджується «Медицинским свидетельством о смерти № 27 от 15 мая 2023 года», яке видано на тимчасово окупованій території України. На час смерті померлий [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , що є тимчасово окупованою російською федерацією територією України. Отримати свідоцтво про смерть батька у відділі державної реєстрації цивільного стану є неможливим. Оскільки батько заявника помер на тимчасово окупованій території, де медичний документ про смерть, який міг би прийнятись відділом реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті особи, відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», не видається. З огляду на викладені обставини, [PERSON] зазначає, що для реєстрації смерті її батька, є єдиний спосіб це встановити факт його смерті на підставі судового рішення, яке є підставою для державної реєстрації смерті особи. Ухвалою судді від 16.06.2023 відкрито провадження у справі за заявою [PERSON] , та призначено судове засідання з розгляду вказаної справи. У судовому засіданні [PERSON] заяву підтримала у повному обсязі та просить її задовольнити. Зазначила, що в неї відсутній оригінал «Медицинского свидетельства о смерти № 27 от 15 мая 2023 года», а долучена до заяви копія цього документу завірена нею із фотокопії, сам оригінал документу вона не бачила, оскільки він перебуває на окупованій території і вона не має змоги його отримати. У судовому засіданні 30.06.2023 судом було оголошено перерву до 11.07.2023 та надано заявнику час на подання інших, додаткових, доказів, які би підтверджували факт смерті її батька. Разом із тим, заявник [PERSON] у судовому засіданні 11.07.2023 зазначила, що інших доказів на підтвердження факту смерті [PERSON] вона не має можливості надати, просила здійснити розгляд справи на підставі тих доказів, які вона долучила до позовної заяви. Від начальника Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кузьміної В. надійшла заява, у якій вона просила розглянути заяву про встановлення факту смерті за відсутності представника відділу. Заслухавши заявника, дослідивши заяву та надані в її обґрунтування письмові докази, суд доходить до висновку, що у задоволенні заяви про встановлення факту смерті слід відмовити, виходячи з наступних підстав. Як встановлено судом, [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , та свідоцтвом серії [NUMBER] про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , після чого [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] ,. Згідно фотокопії «Медицинского свидетельства о смерти № 27 от 15 мая 2023 года», яке видано ГБУЗ «Верхнерогачинская центральная районная больница», [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , внаслідок ракової інтоксикації, у результаті онкологічного захворювання простати. Згідно наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, із подальшими змінами, Верхньорогачицька селищна територіальна громада Каховського району Херсонської області, включена до Переліку територіальних громад, які перебувають у тимчасовій окупації. Листом Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відмовлено [PERSON] у державній реєстрації смерті [PERSON] , оскільки заявником надано лише фотокопію лікарського свідоцтва про смерть № 27, виданого 15.05.2023 Верхньорогачицькою центральною районною лікарнею Херсонської області. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Відповідно до положень ч. 2 ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи, а згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», органами державної реєстрації актів цивільного стану є: 1) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; 2) відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських, міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану); 3) виконавчі органи сільських, селищних і міських рад. Статтею 6 цього ж Закону передбачено, що відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. За приписами ч. 2 та ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», зі змінами, які набули чинності 07 травня 2022 року, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. За змістом вказаних актів цивільного законодавства, орган реєстрації актів цивільного стану має право зареєструвати смерть особи, яка померла на тимчасово окупованій території, на підставі оригіналу документу, який видано органами, розташованими на тимчасово окупованій території, що підтверджують факт смерті особи на тимчасово окупованій території. У разі, якщо такий документ у заявника відсутній, то юридичний факт смерті особи на тимчасово окупованій території може бути встановлено рішенням суду, яке є підставою для реєстрації факту смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану. На підтвердження факту смерті [PERSON] , [PERSON] надала суду лише один документ - фотокопію «Медицинского свидетельства о смерти № 27 от 15 мая 2023 года», яке видано ГБУЗ «Верхнерогачинская центральная районная больница», відповідно до якого [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , внаслідок ракової інтоксикації, у результаті онкологічного захворювання простати. Вказаний документ завірений «З оригіналом згідно» заявником, разом із тим, у судовому засіданні [PERSON] зазначила, що оригіналу такого документу вона не має і завірила надану суду фотокопію із отриманої нею фотокопії цього документу. Як передбачено ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Враховуючи те, що заявником [PERSON] надано фотокопію «Медицинского свидетельства о смерти № 27 от 15 мая 2023 года», яка не засвічена із оригіналу цього документу, суд визнає зазначений документ недопустимим доказом у цій справі. Інших доказів на підтвердження факту смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території заявником не надано. Судом надавався заявнику строк на подання інших, додаткових, доказів, на підставі яких можливо було би встановити факт смерті батька позивача (показання свідків, фотокартки, документи що підтверджують поховання померлого, тощо), у зв`язку із чим оголошувалася перерва у судовому розгляді справи, разом із тим, [PERSON] зазначила, що інших доказів вона не має та просила вирішити на справу на підставі тих доказів, які надала суду. Зважаючи на викладені обставини, суд доходить до висновку, що у задоволенні заяви [PERSON] слід відмовити, оскільки заявником не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження факту смерті [INFO] [PERSON] у смт. Верхній Рогачик Каховського району Херсонської області, яке є тимчасово окупованою територією. Слід зазначити, що намібійський виняток може бути застосований до такої категорії справ, але цей принцип передбачає, що документи, видані окупаційною владою, повинні братися судами до уваги, якщо їх нехтування веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Між тим, вказаний міжнародний принцип не змінює порядок отримання, засвідчення та надання доказів, що передбачений ЦПК України.

Outcome: dismissed