Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-16 00:00:00

Позивач ОКП «Донецьктеплокомуненерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за теплову енергію. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач неналежно виконував обов`язки по сплаті послуг з теплопостачання, у зв`язку з чим, за особовим рахунком № [NUMBER] у період з 01.10.2018 року до 01.11.2021 року заборгованість у розмірі 14816,64 грн. У зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача заборгованість за теплову енергію в розмірі 14816 грн. 64 коп., інфляційні витрати в розмірі 2348 грн. 06 коп., 3% річних у розмірі 1054 грн. 46 коп. та судові витрати у розмірі 2270 грн. 00 коп. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 18 лютого 2022 року провадження у зазначеній цивільній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 16 березня 2023 року здійснено перехід до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 03 травня 2023 року було витребувано у ОКП «Донецьктеплокомуненерго» деталізованого розрахунку нарахованої заборгованості за спожиту теплову енергію [PERSON] із зазначенням обсягу спожитої теплової енергії за період з 01.10.2018 року по 01.11.2021 року, а також відомості щодо направлення відповідачу, отримання та сплати рахунків за спожиту теплову енергію [PERSON] за період з 01.10.2018 року по 01.11.2021 року та відомості на підставі, яких були сформовані та направлені рахунку відповідачу для сплати за вказаний період. Від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якої зазначив, що наведений у додатках до позову розрахунок сум заборгованості, 3% річних та інфляційних збитків, наведений у додатках до позову, не є деталізованим, правильність якого перевірити не передбачається можливим. Крім того позовні вимоги виходять за межі позовних вимог за жовтень та листопад 2018 року. У розрахунках позовних вимог позивачем зазначено про оплату відповідачем комунальних послуг за грудень, січень, лютий, квітень, травень, жовтень 2021 року, але нарахування до сплати у квітні та травні 2021 року більше ніж фактично сплачено, рахунки на оплату комунальних послуг відповідачем не отримував та в матеріалах справи відсутні докази направлення відповідачу рахунків на оплату або про їх отримання. У позовних вимогах позивач посилається на те, що фактично знаходився з відповідачем у цивільних правовідносинах із постачання відповідачу теплової енергії, проте відповідач не звертався до позивача з проханням укласти договір про надання послуг із центрального опалення. Крім того матеріалами справи спростовується факт споживання відповідачем послуг позивача, оскільки згідно до довідки позивача відповідач за адресою [ADDRESS] , о/р 1612 не зареєстрована та не мешкає. На підставі зазначеного у випадку підтвердження позивачем основного боргу розстрочити виконання рішення на один рік, застосувати строк позовної давності відносно позовних вимог, розгляд справи провести у відсутність відповідача за наявними у справі документами. Від представника позивача надійшла відповідь на відзив відповідно до якої було зазначено, що позивачем протягом тривалого часу в опалювальний період надає відповідачу теплову енергію у квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та на ім`я відповідального власника/наймача відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , що відповідає вказаній квартирі. Квартира знаходиться у багатоквартирному житловому будинку, який підключено до мереж централізованого теплопостачання, позивач надає теплову енергію до вводу в житловий будинок та місцем передачі теплової енергії є тепловий лічильник, встановлений у житловому будинку [ADDRESS] . Згідно Вимог до формування рахунків на оплату послуг з постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених наказом Міністерства розвитку громад та територій від 31.01.2020 року №23, позивач щомісячно формує рахунки на оплату послуги з постачання теплової енергії, та у паперовому вигляді щомісячно доставлялися контролерами споживачам, в тому числі відповідачу шляхом рознесення рахунків за адресами споживачів. Підтвердженням факту отримання рахунків мешканцями житлового будинку [ADDRESS] в тому числі отримання відповідачем таких рахунків на оплату є щомісячні надходження платежів на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго», оплата за теплову енергію також обліковується по особовому рахунку № [NUMBER] , який відкрито на ім`я відповідача та відповідає квартирі [ADDRESS] . Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника у порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами у справі, а також зазначив, що не заперечує про винесення заочного рішення та позов підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи у відсутність відповідача за наявними у справі документами. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву відповідно до якої звернув увагу, що у відзиві на позовну заяву міститься посилання на постанову КМУ від 05.03.2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» відповідно до якої з лютого 2022 року до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нараховувати та стягувати неустойку (штрафу пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги, припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. Також зазначив, що просить розглянути справу по суті у його відсутність та з урахуванням відзиву на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, оцінивши і проаналізувавши докази та законодавство, яке регулює дані правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. За загальним правилом ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна з яких відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні встановлено, що позивач виробляє теплову енергію для забезпечення споживачів м. Селидове послугами з централізованого теплопостачання. Відповідач [PERSON] є власником квартири згідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.08.2018 року №135979351, розташованої за адресою: [ADDRESS] , є споживачем послуг з теплопостачання в даній квартирі та на її ім`я позивачем відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 68 ЖК України передбачає, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. За правилами ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Плата за теплову енергію, передбачена Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630 (із змінами та доповненнями). Відповідно до п. 18 Правил № 630 розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно п. 20 цих Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів теплової енергії або затверджених нормативів споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Згідно п. 21 Правила у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормами споживання з розрахунку за 1 кв. м. (куб метр) опалювальної площі (об`єму) квартири та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно з законодавством. Згідно наданого розрахунку відповідач за період з 01.10.2018 року по 31.10.2021 року має заборгованість за надану теплову енергію в розмірі 14816 грн. 64 коп. Крім того, суд зазначає, що за вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання за вимогою кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено договором або законом. Так, на підставі розрахунку позивача 3% річних та інфляційних витрат відповідно до ст. 625 ЦК України за період прострочення погашення заборгованості відповідачами, вбачається, що відповідач заборгували за спірний період ОКП «Донецьктеплокомуненерго» 3% річних у розмірі 1054 грн. 46 коп. та інфляційні витрати у розмірі 2348 грн. 06 коп. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність є строком, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. У відповідності до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України, перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями, з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Як визначено статтею 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Згідно із ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Отже, перебіг позовної давності щодо оплати послуг з надання теплової енергії обчислюється в такому випадку з дня настання строку виконання зобов`язання споживачами в частині проведення чергового щомісячного платежу. Разом з тим, відповідно до правової позиції Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07.07.2020 року за справою №712/8916/17, прийшла до висновку, що подання заяви про видачу судового наказу не може використовуватися стягувачем, як підстава для переривання строку позовної давності за вимогою вказаною у такій заяві (чи її частиною). Судом встановлено, що відповідач користувався усіма наданими йому послугами, проте не оплачував їх у повному обсязі, у зв`язку з чим в період з жовтня 2018 року по жовтень 2021 року в неї утворилася заборгованість за надані послуги з централізованого теплопостачання в розмірі 14816,64 грн. Разом з тим, з розрахунку заборгованості за надану теплову енергію за особовим рахунком № [NUMBER] вбачається, що у грудні 2020 року, у січні, лютому, квітні, травні та жовтні 2021 року здійснено проплати за послуги з теплопостачання, проте доказів того, що вказані проплати здійснено за відповідний місяць, а не частково погашено заборгованість за період з жовтня 2018 року по жовтень 2021 року суду не надано. Таким чином, позовна давність у цій справі спливла до позовних вимог про стягнення боргу щодо тих щомісячних платежів від моменту прострочення до дня звернення до суду минуло три роки. Позивач звернувся до суду з позовом 17 грудня 2021 року. Послуги, надані у листопаді 2018 року, відповідач мав оплатити до 20 грудня 2018 року включно, тому позовна давність повинна обчислюватися з листопада 2018 року. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за надані послуги з теплопостачання з листопада 2018 року по жовтень 2021 року. Відповідна заборгованість в межах позовної давності становить 14631 грн. 01 коп.. При цьому, на підставі ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги, якими в даному випадку є вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних витрат постачальника послуг. Суд зазначає, що внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбаченихст.625ЦК України, за весь час прострочення, тобто право на позов про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Отже, невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Позивачем заявлено вимогу щодо стягнення заборгованості, суми інфляційних витрат та 3% річних за період з 01.10.2018 року по 01.11.2021 року. Однак, з наданого позивачу розрахунку до особового рахунку № [NUMBER] вбачається, що заборгованість за користування тепловою енергією у межах строку позовної давності за період з 01.11.2018 року по 31.10.2021 року становить 14631 грн. 01 коп.; інфляційні збитки - 1979 грн. 94 коп.; 3 % річних - 959 грн. 87 коп. Стосовно посилання відповідача на постанову Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 року № 206 «Деякі питання оплати за житлово-комунальні послуги в період воєнного стану» суд вважає за необхідне зазначити наступне. Так, 05 березня 2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», яка набрала чинності з дня її опублікування, тобто 06 березня 2022 року. Кабінет Міністрів України установив, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. Дана постанова застосовується з 24 лютого 2022 року, тобто, з моменту, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 воєнного стану в Україні. В свою чергу як вбачається з розрахунку заборгованості позивачем було пред`явлено вимоги про стягнення заборгованості, інфляційних витрат та 3% річних за період з 01.10.2018 року по 31.10.2021 року, тобто до набрання чинності зазначеною постановою чинності, таким чином посилання відповідача на застосування постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 є безпідставним. Таким чином, суд оцінивши представленні в силу ст. 81 ЦПК України докази, вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково в межах строку позовної давності. Щодо зазначення відповідача про розстрочку виконання рішення суду, суд зазначає, що в розумінні ст. 435 ЦПК України розстрочка виконання рішення суду можлива на етапі його виконання, що не позбавляє відповідача (боржника) звернення з даним клопотанням до суду на етапі виконання судового рішення. У відповідності зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Крім того, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням зазначеної ціни позову - 18219,16 грн., та приймаючи до уваги вимоги ст. 4 Закону України «Про судовий збір», сума судового збору, яка підлягає сплаті за подання даного позову, становила би 2270,00 грн. З урахуванням того, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог на 96,44 %, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам, 96,44 % від 2270,00 грн. становить 2189,19 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial