Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-28 00:00:00

В березні 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить суд поновити його батьківські права відносно сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначено, що він є батьком [PERSON] . Відповідно до заочного рішення Деснянського районного суду міста Києва від 20.11.2017 року, його було позбавлено батьківських прав відносно сина. Підставою винесення рішення було те, що позивач жодного разу не виявив бажання побачити свого сина, не надав матеріальної допомоги на його утримання, не спілкувався з дитиною, не піклувався про її фізичний та духовний розвиток, ухилявся від обов`язків по її утриманню та вихованню. Дійсно, певний період спільного життя сторін, у позивача з відповідачем склався таким чином, що вони не спілкувались досить довгий час, а відповідно остання мала всі законні права звернутись з відповідним позовом до суду. Починаючи з 2019 року, сторони знову почали проживати разом, ведуть спільне господарство, спільно виховують сина - [PERSON] та мають ще одну спільну дитину - дочку [PERSON] , 2020 року народження. Отже, позивач вважає, що заочне рішення від 20.11.2017 року має формальний характер, так як їх сімейні відносини істотно змінились, а відповідно виникає необхідність у зверненні з відповідним позовом до суду, так як іншого способу вирішити дане питання немає. Позивач бажає і має можливість приймати участь в житті сина, піклуватись про його фізичний та духовний розвиток, утримувати його матеріально, а також сприяти його розвитку та гарному вихованню. Просить суд поновити його батьківські права щодо сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 21.03.2023 року у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 29.06.2023 року у справі було закінчено підготовче провадження та призначено розгляд справи. Позивач в судове засідання не з`явився. Подав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась. Про розгляд справи повідомлялась належним чином. Подала до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Подав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі та висновок, відповідно до якого орган опіки і піклування вважає за доцільне поновити батьківські права позивача. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що позивач з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 2006 року по 28 вересня 2012 року. В період перебування сторін у шлюбі [INFO] у них народився син - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28.09.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20.11.2017 року у справі № 754/9239/17 [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Як зазначено позивачем в позові, що не заперечуються відповідачем, сторони починаючи з 2019 року поновили свої шлюбні відносини без реєстрації шлюбу, проживають разом, ведуть спільне господарство, а також [INFO] у сторін народилась спільна дочка - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Відповідно до ч.3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною 7 ст. 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ч.1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Судом встановлено, що відповідно до висновку Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації № 102/03/38-2715 від 20.06.2023 року орган опіки і піклування вважає за доцільне поновити батьківські права [PERSON] стосовно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З наданих стороною позивача доказів, а також зі змісту зазначеного висновку встановлено, що на даний час сторони у справі проживають разом та неповнолітніми дітьми за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою спеціалістом Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської РДА та з фахівцем із соціальної роботи Деснянського районного в місті Києві центру соціальних служб проведено обстеження житлово-побутових умов проживання та з`ясовано, що умови для проживання та виховання неповнолітнього [PERSON] , створені. У дитини окрема кімната, наявне окреме спальне місце, письмовий стіл, шафа для одягу, також наявні речі відповідно до віку дитини. Відповідно до інформації гімназії ІІ-ІІІ ступенів «ТРОЄЩИНА» Деснянського району міста Києва, [PERSON] , [INFO] , навчається у гімназії з 2019 року по теперішній час. Сім`я повна, має двох дітей, сина та доньку. Матеріально-житлові умови проживання задовільні. Функцію грошового забезпечення на даний момент виконує батько, [PERSON] . Родина інтелігентна та спокійна. Обоє батьків опікуються сином, займаються вихованням, стежать за успішністю, побутовими умовами, харчуванням, одягом. Активно цікавляться життям дитини в школі. Контакт з класним керівником та вчителями сина мають обоє батьків. Давид, дружньо ставиться до однолітків та колективу класу. Сумлінно виконує домашнє завдання, багато читає, займається дзюдо, виявляє інтерес до розумової діяльності, доброзичливий та відповідальний. Відповідно до інформації Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4» Деснянського району міста Києва, неповнолітній [PERSON] , [INFO] , на обліку не перебуває, дитина здорова. Декларація заключена з лікарем-педіатром [PERSON] . На прийом до лікаря дитина приходила у супроводі матері, [PERSON] . Рекомендації лікаря, батьки виконують. Мати неповнолітньої дитини, [PERSON] , надала пояснення до Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, в яких підтримує позовні вимоги батька дитини, [PERSON] , щодо поновлення його батьківських прав стосовно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. При вирішенні справи про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з батьків, інших осіб, з ким проживає дитина. Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. Розглядаючи такі справи, суди зобов`язані перевіряти, наскільки змінилися поведінка особи та обставини, що були підставою для позбавлення її батьківських прав. При вирішенні питання про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з них та інших осіб, із якими проживає дитина, враховує її інтереси, а також думку дитини, якщо вона її може висловити. В ході розгляду справи судом не встановлено доказів, що поновлення позивачу батьківських прав відносно його сина буде суперечити його інтересам, а, навпаки, стороною позивача доведено, що позивач опікується дитиною, матеріально його утримує та створив належні умови для його проживання та виховання в повноцінній сім`ї, отже, суд вважає позов обгрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved