Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-05 00:00:00

свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на нерухоме майно, яке складається із 1/4 частки житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться в [ADDRESS] . З метою оформлення спадщини позивач звернулася до приватного нотаріуса із відповідною заявою, однак, остання їй роз`яснила, що нею не подані документи, що підтверджують факт родинних відносин зі спадкодавцем [PERSON] та рекомендувала звернуся до суду з позовом про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як 5 років до часу відкриття спадщини. Стверджує, що вона проживала з [PERSON] з 1997 року та вела спільне господарство більше 5 років. Вони мали спільні витрати, спільний бюджет, спільне харчування, за домовленістю купляли майно для спільного користування, разом брали участь у витратах на утримання житла, його ремонт, а коли [PERSON] захворів та не міг самостійно себе обслуговувати, позивач здійснювала за ним догляд, купляла йому ліки, готувала їжу, а після його смерті займалася його похованням за власні кошти. Взаємовідносини між ними існували на основі спільного економічного, морально-психологічного укладу, взаємної відповідальності та підпадають під визначення сім`ї. Вважає, що вона має право успадкувати майно померлого згідно зі ст.1264 ЦК України як спадкоємець четвертої черги. Факт наявності у неї оригіналів правовстановлюючих документів на вказаний будинок також, на її думку, є доказом їхніх сімейних взаємин. Крім того зазначає, що [PERSON] на підставі сертифікату на земельну частку (пай) від 31.01.2001 року належав пай розміром 15,8 в умовних кадастрових гектарах в с. Спас Коломийського району Івано-Франківської області. Однак, у вказаному сертифікаті прізвище особи, якій він виданий, вказано " [PERSON] " замість правильного " [PERSON] ". Так, [INFO] в с. Долішнє Косівського району Івано-Франківської області народився [PERSON] , його матір`ю записано [PERSON] . У свідоцтві про народження [PERSON] відсутній запис про батька, проте, їй відомо, що його біологічним батьком був [PERSON] , з яким проживала [PERSON] . У довідці МСЕК від 28.07.1993 року прізвище [PERSON] записано як " [PERSON] ", а довідкою Нижньовербізької сільської ради підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] одна і та ж особа. Тому позивач просить встановити факт її проживання однієї сім`єю більше 5 років з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та факт належності [PERSON] вказаного сертифікату на земельну частку (пай). Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, вказаних в розглядуваній позовній заяві та вказала, що вона доглядала [PERSON] , оскільки він був інвалідом і самостійно не міг собі допомагати, та проживала з ним до його смерті. Вона доглядала за ним, сплачувала комунальні послуги, купляла необхідні для господарства речі, зробила ремонт житла. [PERSON] ставився до неї як до сестри. Представник Нижньовербізької сільської ради в судове засідання не з`явилася. 06.06.2023 року через систему «Електронний суд», представник Мокринчук О.І. подала до суду письмову заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить справу розглянути у відсутності представника вказаної ради (а.с. 41-42). Суд, заслухавши позивача, свідків, перевіривши матеріали справи, і, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. [INFO] народився [PERSON] в с. Долішнє Косівського району Івано-Франківської області, його матір`ю вказана [PERSON] , відомості про батька відсутні, що стверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , (а.с. 11). Відповідно до копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] в с. Спас Коломийського району Івано-Франківської області, місце проживання зареєстроване за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 15 ). Позивачем також долучено копію паспорта серії [NUMBER] , виданого Коломийським райвідділом міліції Станіславської області 07.05.1956 року, відповідно до якого [PERSON] народився [INFO] в с. Долішнє Коломийського району Станіславської області ( а.с. 16 ). Згідно з даними сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого 31.01.2001 року Коломийською районною державною адміністрацією члену колективного сільськогосподарського підприємства (сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства) - товариства з обмеженою відповідальністю "Зоря" (с. Спас Коломийського району Івано-Франківської області), [PERSON] на підставі рішення Коломийської районної державної адміністрації від 22.04.1999 року № 164 належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності вказаного товариства, розміром 15,8 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Сертифікат зареєстровано 31.01.2001 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 226 (а.с. 20). Згідно з даними довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 06.03.2017 року [PERSON] , [INFO] , є особою з І групою інвалідності «А» та потребує постійного стороннього догляду і нагляду (а.с. 19). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21.04.2020 року, [PERSON] помер [INFO] в с. Спас Коломийського району Івано-Франківської області (а. с. 10). Листом №73/02-14 від 14.06.2022 року приватний нотаріус Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Харук О.М. повідомила позивача на її усне звернення щодо оформлення спадщини за законом після смерті [PERSON] , що нею не подано нотаріусу документи, що підтверджують факт родинних відносин з [PERSON] , який помер [INFO] , та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (а.с. 17). Відповідно до довідки № 457, виданої 17.08.2022 року Спаським старостинським округом Нижньовербізької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, [PERSON] належала 1/4 частка житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; господарство відносилося до типу робітничого двору. На час смерті [PERSON] ( [INFO] ) у вказаному будинку проживала та була зареєстрована [PERSON] , яка проживала разом з ним з 1997 року, вела спільне господарство і здійснювала за ним догляд, мали взаємні права і обов`язки та сплачувала платежі. Заповіт від імені [PERSON] у вказаній сільській раді не посвідчувався (а.с. 14 ). Згідно із довідками № 1934 та № 366, виданими вказаним старостинським округом відповідно 30.09.2021 року та 06.06.2022 року, [PERSON] , місце проживання якої зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , була зареєстрована, проживала і вела спільне господарство з [PERSON] , 1954 року народження, до дня його смерті ( [INFO] ) в [ADDRESS] ; [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , одна і таж сама особа (а.с. 12, 13). Також, на підтвердження факту проживання однією сім`єю позивачем надано копію технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , виготовленого ОКП «Коломийське МБТІ» 23.12.2009 року (а.с. 21-23 ). Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 26.01.2023 року рішення Коломийського міськрайонного суду від 04.10.2022 року в справі № 346/2219/23 скасовано; залишено без розгляду заяву [PERSON] , заінтересована особа: Нижньовербізька сільська рада Коломийського району Івано-Франківської області, про встановлення факту проживання однією сім`єю та належності документа.Апеляційним судом встановленонаявність спору про право, який повинен вирішуватись в порядку позовного провадження з використанням відповідних процесуальних інститутів позовного провадження ( а.с. 56-58 ). Допитана судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що [PERSON] доглядала за [PERSON] приблизно з 1980 року, оскільки він не міг самостійно пересуватись. Також вказала, що [PERSON] проживали з ним по сусідству, а [PERSON] та [PERSON] це одна і таж особа. Свідок [PERSON] , родичка позивача, в судовому засіданні зазначила, що [PERSON] та її чоловік доглядали за [PERSON] , так як він був інвалідом. Батька [PERSON] не пам`ятає, але зі слів односельчан їй відомо, що його батьком був [PERSON] . Також вказала, що [PERSON] та [PERSON] проживали по сусідству, про їх взаємні права та обов`язки нічого не знає. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Перелік фактів, що встановлюються судом при розгляді справи визначено частиною першою статті 315 ЦПК України, який не є вичерпним. Так, згідно з частиною другою даної статті ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Водночас кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття (частина друга статті 1258 ЦК України). Статтею 1264 ЦК України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст.1268 та ч. 1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Статтею 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. У пункті 6 рішення від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.05.2021 року в справі № 552/196/20. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Зазначене узгоджується з позиціями, викладеним Верховним Судом у постановах: від 21 березня 2019 року у справі N 461/4689/15-ц (провадження N 61-43735св18); від 10 жовтня 2019 року у справі N 520/8495/17 (провадження N 61-7058св19); від 17 жовтня 2019 року у справі N 712/1294/17 (провадження N 61-34351св18); від 09 січня 2020 року у справі N 186/421/17 (провадження N 48280св18); від 09 червня 2021 року у справі N 346/5702/18 (провадження N 61-17111св20). Згідно з ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст.77 ЦПК України). Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст.80 ЦПК України). Згідно з ч. 6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. За таких обставин, дослідивши зібрані в справі докази, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оскільки надані нею документи достатньо та достовірно не підтверджують її проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, а саме спільне проживання, пов`язаність спільним побутом, наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, наявність взаємних прав та обов`язків протягом не менше 5 років до дня відкриття спадщини. Твердження позивача про те, що вона здійснювала купівлю майна для спільного користування з [PERSON] , брала участь у витратах на утримання житла, його ремонт, сплачувала комунальні послуги, здійснила його поховання не підтверджені жодними доказами та унеможливлюють визнання їх такими, що проживали однією сім`єю та вели єдиний спільний побут. Допитані в судовому засіданні свідки не підтвердили існування між позивачем та [PERSON] взаємних прав та обов`язків, обидва вказали, що позивач проживала по сусідству з [PERSON] . З показання зазначених вище свідків також не можливо встановити, що [PERSON] та [PERSON] є однією ж тією особою, оскільки жоден з них не зміг достеменно назвати батька [PERSON] , їм про нього відомо тільки зі слів односельчан. Довідки сільської ради містять суперечливі дані щодо факту місця проживання позивача ( чи в [ADDRESS] , чи в [ADDRESS] (а.с. 12)) та відсутнє посилання на докази про тривалість такого проживання, і хоча в довідці від 17.08.2022 року вказано про їхнє проживання з 1997 року, ведення спільного господарства, сплати нею платежів та здійснення за ним догляду, зазначені обставини не підтверджуються жодними іншими належними доказами, зокрема, наявністю квитанцій про сплату платежів, призначення позивача опікуном спадкодавця, конкретизацією взаємних прав та обов`язків. Необхідною умовою для встановлення факту постійного проживання позивача разом зі спадкодавцем є доведеність факту спільного проживання її (позивача) та [PERSON] , як осіб, які складали сім`ю, що передбачає їх пов`язаність спільним побутом, веденням спільного господарства, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків у період, не менше ніж п`ять років до дня смерті спадкодавця ( [INFO] ), чого з матеріалів вказаної справи не встановлено. Відсутні й докази про здійснення саме позивачем догляду за [PERSON] , який потребував його станом здоров`я. Власне ставлення позивача до померлого, проживання по сусідству, надання спадкодавцю допомоги в догляді та по господарству не є підтвердженням факту спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, їх пов`язаності спільним побутом та взаємними правами і обов`язками, що в розрізі зі ст.1264 ЦК України, дає право на спадщину. Наявність у позивача оригіналів правовстановлюючих документів (технічного паспорту на житловий будинок) не є доказом, що підтверджує факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем протягом п`яти років до дня відкриття спадщини. Таким чином, відсутні підстави для визнання такого факту доведеним. Крім того, позивачем не надано доказів, які б підтверджували факт належності [PERSON] вищевказаного сертифікату на земельну частку (пай), а посилання нею на довідку МСЕК від 28.07.1993 року, в якій зазначено прізвище « [PERSON] », не заслуговує на увагу, оскільки остання в матеріалах справи відсутня, а натомість долучено довідку до акта огляду МСЕК від 06.03.2017 року, яка видана [PERSON] . Слід також звернути увагу, що зверненню до суду із вказаним позовом має передувати вирішення питання про видачу позивачу нотаріусом або органом чи службовою особою, уповноваженою вчиняти нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, а лист-відповідь приватного нотаріуса щодо роз`яснення порядку отримання свідоцтва про право на спадщину не свідчить про відмову позивачу у видачі такого свідоцтва. Отже, в задоволенні позовних вимог слід відмовити у зв`язку з безпідставністю позовних вимог. На підставі наведеного, ст. 1264 ЦК України, ст. 3 СК України та,

Outcome: dismissed