Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулась\~до Трускавецького\~міського суду\~Львівської області\~з позовом\~до [PERSON] про розірвання\~шлюбу та\~стягнення аліментів\~на утримання\~дітей в\~твердій грошовій\~сумі.Позовна заява мотивована тим, що сторони перебувають у шлюбі з 18 березня 2010 року. У шлюбі у них народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя між нею та відповідачем не склалося. Вони з відповідачем припинили шлюбні стосунки, припинили вести спільне господарство, внаслідок чого їхнє спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Одночасно ще до припинення ведення спільного господарства, а саме з початку 2021 року і по даний час весь тягар утримання малолітніх дітей позивачка несе практично самостійно, а відповідач в повній мірі участі в цьому не приймає, офіційно не працює, проте користується автомобілем марки «Kia Sportage», 2017 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , що означає, що він володіє коштами, необхідними для заправки автомобіля та його технічного обслуговування. На утримання однієї дитини потрібно не менше 10000 грн. в місяць, внаслідок того, що позивачка повинна витрачати грошові кошти на ліки, миючі засоби, їжу, на сучасний одяг, взуття, на комунальні послуги, придбання іграшок та інші потреби, самостійно утримувати малолітніх дітей позивачці важко. Відповідач являється здоровою, працездатною людиною молодого віку, не страждає будь-якими хронічними захворюваннями, які б суттєво впливали на його фізичний стан та перешкоджали сплачувати аліменти, не переносив будь-яких оперативних втручань, не потребує стороннього догляду, не має на утриманні інших дітей та непрацездатних батьків, не має будь-яких кредитних зобов`язань. Отже відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання малолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Просить розірвати шлюб укладений 18 березня 2010 року з [PERSON] та стягнути з відповідача аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] та на утримання дочки - [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 10 000 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей такого віку, від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. 28.04.2023\~року від\~представника відповідача,\~адвоката Глущишин\~Ю.О.\~на адресу\~Трускавецького міського\~суду Львівської\~області надійшов\~відзив на\~позовну заяву\~про розірвання\~шлюбу та\~стягнення аліментів\~на утримання\~дітей.\~Мотивований тим,\~що фактичні\~шлюбні відносини\~між відповідачем\~та позивачкою\~як подружжя\~дійсно припинені,\~спільне господарство\~останні не\~ведуть,\~на протязі\~тривалого часу\~проживають окремо\~у різних\~містах,\~кожен має\~окремий бюджет.\~Сторони мають\~різні погляди\~на життєві\~цінності,\~побут та\~сімейні відносини,\~відтак вважають,\~що сім`я\~розпалась остаточно.\~Даний шлюб\~між відповідачем\~та позивачем\~дійсно носить\~формальний характер,\~збереження сім`ї\~та подальше\~спільне життя\~з позивачкою\~є неможливим,\~шлюбні відносини\~є «формальними»,\~почуття «любові»\~давно втрачено\~та відновити\~їх неможливо.\~Відтак,\~позовні вимоги\~про розірвання\~шлюбу підтримують\~в повному\~обсязі та\~наполягають на\~їх задоволенні\~без надання\~терміну на\~примирення,\~оскільки таке\~не має\~ [PERSON] одо стягнення\~аліментів на\~утримання дітей\~в позовній\~заяві також\~зазначено «відповідач\~в повній\~мірі участі\~в вихованні\~дітей не\~приймає,\~офіційно не\~працює.....\~В той\~самий час,\~на утримання\~однієї дитини\~потрібно не\~менше 10000\~гривень в\~місяць,\~внаслідок того,\~що позивачка\~повинна витрачати\~грошові кошти\~на ліки,\~миючі засоби,\~їжу,\~сучасний одяг,\~взуття,\~на комунальні\~послуги,\~придбання іграшок.\~Самостійно утримувати\~малолітніх дітей\~позивачці важко».\~Вважають,\~що такі\~твердження позивачки\~є необґрунтованими\~та недоведеними\~виходячи з\~наступного.Позивачем до\~позовної заяви\~не було\~долучено належних\~доказів,\~на підтвердження\~того,\~що на\~утримання однієї\~дитини потрібно\~не менше\~10000\~гривень в\~місяць,\~а також\~те,\~що саме\~позивачка самостійно\~несе витрати\~на утримання\~малолітніх дітей.\~Жодних квитанцій,\~чеків по\~утриманню однієї\~дитини на\~суму 10000\~гривень щомісячно\~долучено до\~позову не\~було.\~Також,\~позивачкою не\~надано жодних\~виписок від\~дитячого лікаря\~про хвороби\~дітей,\~жодних рецептів\~на придбання\~ліків для\~дітей,\~на які\~суми позивачка\~купує такі\~ліки.\~Зазначає,\~що діти\~позивача та\~відповідача є\~абсолютно здоровими.\~Відтак,\~такі твердження\~позивача є\~надуманими,\~такими що\~нічим не\~підтверджені,\~чим вводять\~суд в\~оману.\~Твердження позивачки\~про те,\~що відповідач\~офіційно не\~працює також\~є хибними,\~оскільки відповідач\~офіційно працевлаштований\~та прийнятий\~на роботу\~на посаду\~головного механіка\~у Товариство\~з обмеженою\~відповідальністю «Транспортна\~компанія «Паралель\~50»,\~що підтверджується\~заявою відповідача\~від 07.03.2023\~та Наказом\~№44-К\~від 07.03.2023.\~Більше того,\~відповідач починаючи\~з 24.02.2022\~року по\~теперішній час\~(з\~початку повномасштабного\~вторгнення росії\~в Україну\~та введення\~воєнного стану)\~постійно займається\~волонтерською діяльністю\~по доставці\~гуманітарної допомоги\~та є\~уповноваженим військовій\~частині [NUMBER] \~транспортувати матеріальне-технічне\~майно та\~засоби для\~потреб ЗСУ\~України до\~місць дислокації\~підрозділів військової\~частини.Разом з тим, сторона відповідача звертає увагу суду, що позивач у позовній заяві упускає момент, що має вагоме значення у справі. Зокрема проте, що відповідач має на утриманні двох непрацездатних батьків похилого віку: матір - [PERSON] [INFO] , яка являється інвалідом III групи, а також батька - [PERSON] [INFO] , який також являється інвалідом ІІІ групи. Відповідач щомісячно забезпечує батьків продуктами, ліками та іншими необхідними засобами для нормального життя. Позивачкою всупереч вимогам ст.184 СК України, не надано до суду належних та допустимих доказів, у зв`язку з чим з відповідача слід стягувати аліменти на сина та на доньку в твердій грошовій сумі у розмірі 10000 гривень щомісячно на кожну дитину. Докази на понесення позивачем витрат на оплату ліків, миючих засобів, їжу, на сучасний одяг, взуття, на комунальні послуги, придбання іграшок у матеріалах справи відсутні. Позивачка не підтвердила належними та допустити доказами утримання двох дітей віком 12 та 10 років відповідно в місяць на суму 20000 гривень, а задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дітей може призвести до не цільового використання коштів позивачкою. Окрім того, розмір аліментів, які позивачка зазначила у позовних вимогах є непомірним, оскільки відповідно до довідки про доходи, відповідач займає посаду головного механіка у Товариство з обмеженою відповідальністю «Транспортна «Паралель 50», сума доходу заробітної плати за період з 08.03.2023 року по 31.03.2023 рік склав 5410,63 грн. Це єдиний заробіток відповідача. Таким чином, беручи до уваги розмір його заробітної плати, утримання непрацездатних батьків похилого віку, оренду квартири та оплату комунальних послуг, вважає, що стягнення з відповідача аліментів у розмірі 10000 гривень щомісяця на одну дитину (у сукупності 20000 гривень в місяць на двох дітей) призведе до покладення на нього надмірного тягаря, позбавлення засобів не лише для його існування, а й існування його батьків. Позовні вимоги щодо стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] [INFO] та на утримання дочки [PERSON] [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 10000 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку- відмовити повністю. Представник позивачки в судовому засіданні, позов підтримав з причин зазначених в позовній заяві, просив суд його задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні позовну вимогу в частині розірвання шлюбу підтримала просила її задоволити, щодо задоволення позовної вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дітей просили відмовити з причин викладених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. У судовому засіданні встановлено, що сторони 18 березня 2010 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Трускавецького міського управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 51, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 18 березня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Трускавецького міського управління юстиції у Львівській області /арк.справи 14/. У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15 жовтня 2010 року Гординянською сільською радою Самбірського району Львівської області /арк.справи 42/ та [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22 січня 2013 року Виконавчим комітетом Гординянської сільської ради Самбірського району Львівської області /арк.справи 40/. Судом встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, спільних інтересів у них немає, сторони не підтримують подружніх відносин, шлюб існує лише формально. Причиною розпаду сім`ї є різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутність між подружжям взаєморозуміння та наміру зберігати шлюб. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Судом встановлено, що шлюб між сторонами фактично розпався, сторони не підтримують подружніх відносин, відновлення сім`ї неможливе, а тому суд приходить до переконання, що вимоги позивача є доведеними та такими що підлягають задоволенню. Суд вважає, що шлюб слід розірвати. Що стосується позовної вимоги, щодо стягнення аліментів на утримання дітей суд зазначає наступне. Встановлено, що [PERSON] є батьком для [PERSON] , [INFO] , що стверджується копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15 жовтня 2010 року виданого Гординянською сільською радою Самбірського району Львівської області /арк.справи 42/ та [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22 січня 2013 року Виконавчим комітетом Гординянської сільської ради Самбірського району Львівської області /арк.справи 40/. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 14.12.2021 року, [PERSON] зареєстрована зі своїм сином [PERSON] , [INFO] та дочкою [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] /арк. справи 41-43/. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Положеннями ч. 1 ст. 182 СК України визначені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку, яка буде стягуватись як аліменти на дітей визначається судом. Вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів для дитини, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище позивачки, яка проживає разом з дітьми, займається їх вихованням, і відповідача (є особою працездатного віку)- платника аліментів, прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а також з врахуванням рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, вимог розумності та справедливості визначає їх в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень на кожну дитину щомісяця, починаючи з 29.12.2022 року до досягнення дітьми повноліття, що буде відповідати вимогам законності та справедливості. Отже, оцінивши в сукупності представлені у справі докази, суд дійшов висновку що вимоги позивача є підставними частково, оскільки діти проживають разом з позивачем, відповідач проживає окремо, частково надає матеріальну допомогу на утримання дітей, чим ухиляється від виконання обов`язку з утримання неповнолітніх дітей, враховуючи стан здоров`я дітей та їх вік, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову про стягнення аліментів, однак в меншій грошовій сумі, а саме в розмірі 5000 гривень щомісячно на двох дітей (по 2500 грн. на кожну дитину), оскільки обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що у відповідності до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. На думку суду вказаний розмір аліментів забезпечить дитині належний та достатній рівень матеріального утримання, який відповідає встановленому законодавством розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, так як позивач звільнена від сплати судового збору, судовий збір слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved