Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-25 00:00:00

У вересні\~2022\~року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, до [PERSON] , [PERSON] , посилаючись на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] , [INFO] , який на час смерті був зареєстрований та проживав в квартирі [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] , яка належала померлому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 11 вересня 2008 року, свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 вересня 2017 року та договору купівлі-продажу від 17 січня 2018 року. Позивачка зазначала, що при житті, а саме 31 січня 2018 року [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно заповів їй, [PERSON] та її сестрі [PERSON] . Отже, спадкоємцями за заповітом є вона та [PERSON] , рідні доньки померлого. Вказувала, що на час смерті батька, вона не проживала разом з померлим та в установлений законом строк не звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття частини спадщини. Стверджувала, що пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки з 24 лютого 2022 року до закінчення шестимісячного строку 22 квітня 2022 року в Україні був запроваджений воєнний стан. Після запровадження воєнного стану та початку бойових дій на території України, вона задля збереження життя та здоров`я своєї родини та малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , була змушена 05 березня 2022 року виїхати за межі України, в безпечне місце. В квітні 2022 року, до закінчення шестимісячного строку, вона телефонувала до нотаріуса та дізналась, що спадщину можна оформити після завершення воєнного стану відповідно до п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (доповнено постановою КМУ №209 від 06 березня 2022 року), оскільки на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється. Однак, з 29 червня 2022 року став діяти інший порядок, встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2022 року №719, яким було визначено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 місяця. Отже кінцевий строк на прийняття спадщини для неї встановлювався 22 серпня 2022 року, а вона повернулася до України 05 вересня 2022 року, що підтверджується відміткою у паспорті для виїзду за кордон. Вказувала, що у вересні 2022 року вона звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини, але остання своїм листом від 09 вересня 2022 року №83/01-16 відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з пропуском строку на прийняття спадщини та рекомендувала звернутися до суду для визначенні додаткового строку для прийняття спадщини. Зазначала, що незначний пропуск нею строку на прийняття спадщини пов`язаний з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами. Стверджувала, що листом Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року за №2024/02.0-7.1 було засвідчено існування в державі форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили); військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Тобто, Торгово-промислова палата України підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/го стало неможливим у вставлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних (обставин непереборної сили). Посилаючись на вище викладені обставини, позивачка просила суд визначити їй додатковий строк на подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] , тривалістю три місяці, з дня набрання судовим рішенням законної сили. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями Малиновського районного суду м. Одеси від 27 березня 2023 року, у зв`язку із звільненням з посади судді [PERSON] справу було передано на розгляд судді Сегеді О.М. (а.с. 131-132). Справа отримана суддею 28 березня 2023 року. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 28 березня 2023 року справа була прийнята до провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 133). Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 30 травня 2023 року підготовче провадження по справі було закрито та справа призначена до судового розгляду (а.с. 165). Позивачка та\~її представник,\~діюча за\~ордером від\~15\~вересня 2022\~року у\~судове засідання\~не з`явилися,\~надали до\~суду заяву\~про підтримання\~позовних вимог,\~просили їх\~задовольнити та\~розглянути справу\~за їх\~відсутністю, не заперечували проти розгляду справи в порядку заочного провадження у зв`язку з неявкою відповідачів у судові засіданні (а.с. 23, 175). Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлялися відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України (а.с. 63, 129, 152, 153, 154, 157, 158, 159, 160, 174). Згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд, зі згоди позивача, вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. На підставі\~ч.2\~ст.\~247\~ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає,\~що спірні\~правовідносини,\~які виникли\~між сторонами,\~регулюються розділом третім главою 84 книги шостої ЦК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є рідними дітьми померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження та свідоцтвами про шлюб (а.с. 8, 9, 93-94, 95, 96-97, 98, 99, 100-101). Встановлено, що померлому [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 11 вересня 2008 року, свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 вересня 2017 року та договору купівлі-продажу від 17 січня 2018 року належала квартира [ADDRESS] в який він проживав та був зареєстрований (а.с. 14, 15, 17, 19-20). Право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] було зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 16, 18, 21). За життя, а саме 31 січня 2018 року [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно заповів в рівних частках своїм донькам [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). [INFO] [PERSON] , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 12). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] , яка належала померлому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 11 вересня 2008року, свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 вересня 2017 року та договору купівлі-продажу від 17 січня 2018 року (а.с. 14, 15, 17, 19-20). Спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з матеріалів спадкової справи №10/2022, заведеної приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Масаловою В.А. спадкова справа була заведена 14 березня 2022 року щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , на підставі заяви про прийняття спадщини, яка була подана спадкоємцем за законом сином померлого [PERSON] , [INFO] у строки, які встановлені ст.1270 ЦК України, тобто до шести місяців з дня відкриття спадщини . Встановлено, що 06 лютого 2023 року [PERSON] звернулася з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] (а.с. 107). 09 лютого 2023 року постановою приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Масаловою В.А., [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.106). Судом встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2022 року спадкоємцю за заповітом [PERSON] було визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини спадкового майна, що відкрилася після смерті [PERSON] (а.с. 102-103). З матеріалів спадкової справи вбачається, що [PERSON] у визначений рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2022 року строк подала заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] (а.с. 89). Відповідно до ст. ст. 1216, 1218\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Згідно з частинами першою, другою ст.\~1223\~ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1269\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Статтею 1272 ЦК України встановлено, що у разі, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Частиною третьою статті 1272\~ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно Правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-85цс12, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Аналіз вищезазначеної норми закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Зі змісту п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку на прийняття спадщини. При цьому необхідно керуватися тим, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкодавця на вчинення цих дій. При вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини необхідно ураховувати свободу заповіту, як фундаментальний принцип спадкового права. Аналогічний за змістом правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі №6-496цс17 та підтриманий Верховним Судом у постановах від 10 січня 2019 року у справі № 263/1221/17, від 17 березня 2021 року у справі № 308/4272/19 та від 22 лютого 2021 року у справі № 644/7785/19. В обґрунтування поважності причин, які слугували підставою пропуску строку для прийняття спадщини після смерті батька позивачка посилається на те, що у зв`язку з введенням воєнного стану та початку бойових дій на території України, вона задля збереження життя та здоров`я своєї родини та малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , була змушена 05 березня 2022 року виїхати за межі України, тобто переїхати в безпечне місце. Так, 24 лютого 2022 року Указом Президента України 64/2022 на території України введено воєнний стан по всій території України у зв`язку з воєнною агресією росії. Постановою Кабінету Міністрів України №719 від 24 червня 2022 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану» визначено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. З урахуванням дати смерті [PERSON] та виходячи із вказаної постанови, строк для подання заяви про прийняття спадщини сплив 22 серпня 2022 року. Із заявою про прийняття спадщини позивачка звернулась 06 вересня 2023 року, тобто з пропуском строку у 15 днів. За таких обставин суд прийшов до висновку, що строк для прийняття спадщини позивачка пропустила з поважної причини, Вказані обставини свідчать про існування для позивачки об`єктивних труднощів для своєчасного звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Суд приймає до уваги пояснення позивачки, викладені у позовній заяві, про те, що через введення воєнного стану (у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України) та виїзду за межі України вона не змогла своєчасно використати своє право на звернення з заявою про прийняття спадщини після смерті своєго батька. Ці пояснення узгоджуються зі змістом доказів, які надані позивачкою. Вказані докази узгоджуються з іншими матеріалами справи, не суперечать їм, не заперечуються і не спростовуються іншими учасниками справи. Крім того, суд враховує і те, що пропуск строку для подання таких заяв є незначним і становить лише 15 днів. Враховуючи викладене, суд вважає, що є підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] . Що стосується тривалості додаткового строку, що може бути встановлений для подання позивачами заяви про прийняття спадщини, то суд приходить до висновку про можливість встановлення строку в три місяці з дня набрання рішенням законної сили, який суд вважає достатнім для подання відповідної заяви. Стаття 3 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. З огляду на викладене, суд вважає, що зібрані у справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи та належна оцінка доказів вказують на наявність підстав для задоволення позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір по справі складає 992,40 грн., які повністю сплачено позивачем при зверненні до суду (а.с.6).

Outcome: approved