Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-09 00:00:00

У травні 2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що 23 грудня 2005 року між нею та [PERSON] зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва. Від спільного шлюбу мають двоє повнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Внаслідок чого в сім`ї відбувалися сварки та суперечки. В січні 2014 році відповідач залишив сім`ю та поїхав до Росії. З того часу проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Своє нове місце проживання відповідач не повідомив. Посилаючись на положення ст. ст. 104, 110, 112 СК України позивач просила шлюб розірвати. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 травня 2023 року справу передано на розгляд судді Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 01 червня 2023 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду. Позивач у судове засідання не з?явилася, про розгляд справи повідомлена судом належним чином. 10 липня 2023 року надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. В заяві зазначила, що з відповідачем не підтримують зв`язок протягом дев`яти років, не відомо його місце проживання та номер телефону. Відповідач в судові засідання, призначені на 21 червня 2023 року та 10 липня 2023 року не з`явився, про розгляд справи повідомлений судом належним чином. Копія позовної заяви з додатками, копія ухвали суду про відкриття провадження по справі надсилалася відповідачу за адресою останнього відомого місця реєстрації: [ADDRESS] . Судова кореспонденція повернулася з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом розміщення оголошення про виклик на сайті Оболонського районного суду м. Києва. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду відповідач не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 грудня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва, про що зроблено актовий запис № 1614, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 9). Від спільного шлюбу сторони мають двоє повнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 4,10). Судом встановлено, що сторони шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства та не проживають разом протягом дев`яти років. Шлюб носить формальний характер. Клопотань про надання терміну для примирення сторони не заявляли. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України). Згідно положень ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечитиме інтересам одного з них. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 зазначено, що охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, беручи до уваги те, що понесені позивачем судові витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та доведеним. З урахуванням ціни позову, згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1073, 60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved