Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

15.05.2023 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області про визнання права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського підприємства «Зарічне» (с. Заріччя Корюківського (раніше Щорського, Сновського) району Чернігівської області), розміром 3, 4 га в умовних кадастрових гектарах, яке належало за життя [PERSON] на підставі сертифікату серії ЧН № 0272359 на право на земельну частку (пай), виданого Щорською районною державною адміністрацією Чернігівської області на підставі розпорядження № 148 від 13.05.1997 р., зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 30.05.1997 року за № 119, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла 1998 року. Позовні вимоги мотивовано тим, що [INFO] померла [PERSON] , мати позивача. У зв`язку з тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ЧН № 0272359, який належав [PERSON] , ще за її життя був втрачений і нотаріусу не був наданий, позивачу відмовлено у оформленні права на спадщину. Справа передана судді-доповідачу 18.05.2023 р. Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 22.05.2023 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Проведення підготовчого судового засідання призначено на 19.06.2023 р. Клопотання позивача про витребування доказів задоволено. Витребувано від приватного нотаріуса Корюківського районного нотаріального округу Чернігівської області Богдановської Оксани Михайлівни копію спадкової справи у повному обсязі, заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Витребувано від Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області копію акта на право колективної власності на землю колективного сільськогосподарського підприємства «Зарічне» (село Заріччя Корюківського (раніше Щорського, Сновського) району Чернігівської області та копію списку членів колективного сільськогосподарського підприємства «Зарічне». 24.05.2023 р. надійшло клопотання Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області про розгляд справи без участі її представника, зареєстроване за вх. № 1710, в якому зазначено про визнання позову. Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 19.06.2023 р. витребувано від Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області інформацію про зареєстроване місце проживання [PERSON] , 1917 року народження, яка померла [INFO] , та про осіб, які були зареєстровані та проживали станом на 12 березня 1998 року разом із нею. Витребувано від архівного відділу Корюківської районної державної адміністрації Чернігівської області інформацію про те, чи було припинено колективне сільськогосподарське підприємство «Зарічне» (село Заріччя, Корюківський (Щорський, Сновський) район, Чернігівська область) та хто є його правонаступниками. Оголошено перерву в підготовчому засіданні до 13.07.2023 р. Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 11). Позивач є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 9) та спадкоємцем за заповітом, що підтверджується копією дубліката заповіту від 04.10.1993 р. (а. с. 10). Згідно копії додатку 1 до державного акту на право колективної власності на землю, [PERSON] значиться у вказаному списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства за № 34 (а. с. 62-69). Як вбачається із копії відповіді Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 08.02.2022 р. № П-439/0-413/6-22 [PERSON] належав сертифікат про право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0272359 на підставі розпорядження Щорської районної державної адміністрації від 13.05.1997 р. за № 138, зареєстрований від 30.05.1997 р. за № 119 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) в колишньому КСП «Зарічне» на території Заріченської сільської ради Щорського району Чернігівської області, розміром 3, 4 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Державний акт на право власності на земельну ділянку взамін сертифіката на земельну частку (пай) [PERSON] не виготовлявся (а. с. 13, 40, зворот). Як вбачається із копії довідки Сновської міської ради, на день смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала одна (а. с. 12). Рішенням Щорського районного суду Чернігівської області від 23.05.2022 р. у справі № 749/133/22 визначено [PERSON] , [INFO] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] строком на три місяці з дня набрання чинності рішенням суду (а. с. 36). Як вбачається із копії листа приватного нотаріуса Корюківського районного нотаріального округу Чернігівської області Богдановської Оксани Михайлівни від 25.04.2023 р. № 99/01-16, оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0272359 позивачем наданий не був, видача йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) не вбачається за можливе (а. с. 14-15). З архівної довідки Корюківської районної державної адміністрації Чернігівської області від 26.06.2023 р. № Уст-436 вбачається, що згідно розпорядження Щорської (Сновської) районної державної адміністрації Чернігівської області від 24.03.2000 р. № 110 зареєстровано сільськогосподарський виробничий кооператив «Зарічне» с. Заріччя Щорського (Сновського, Корюківського) району Чернігівської області, який створено на базі колективного сільськогосподарського підприємства «Зарічне» с. Заріччя і є його правонаступником. Розпорядженням Щорської (Сновської) районної державної адміністрації Чернігівської області від 21.11.2002 р. № 425 скасовано державну реєстрацію сільськогосподарського виробничого кооперативу «Зарічне» с. Заріччя (а. с. 84). Надаючи оцінку обставинам справи суд зазначає про наступне. За положеннями ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності не містять розбіжностей, а відповідач заявив про беззастережне визнання позовних вимог, суд приходить до висновку про відсутність підстав для надання оцінки доказам, що містяться в матеріалах справи. Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно з частиною першою статті 22 ЗК України 1990 року в редакції, чинній на час відкриття спадщини, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Згідно з пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділ X «Перехідні положення» ЗК України). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до пункту 4, 6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила ЦК України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред`явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу (оголошення громадянина померлим). Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (частина друга статті 548 ЦК УРСР 1963 року). Відповідно до статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК УРСР строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на безумовне визнання відповідачем позову та відсутність у матеріалах справи суперечностей та протиріч, а також невстановлення судом осіб, права, свободи чи інтереси яких можуть бути порушені визнанням позову, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відтак на користь позивача підлягають поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved