Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-04 00:00:00

03.04.2023 позивач виконавчий комітет Тернопільської міської ради, в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , пред`явив до суду позов до відповідача [PERSON] , треті особи - комунальний заклад Тернопільської міської ради «Тернопільський міський центр соціальних служб», «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» служби у справах дітей Тернопільської обласної державної адміністрації, про відібрання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , без позбавлення її батьківських прав, та стягнення з [PERSON] , на користь «Центру соціально-психологічної реабілітації дітей» служби у справах дітей Тернопільської обласної державної адміністрації (код ЄДРПОУ 25353337, р/р UA 168201720314271003302045744, Держказначейська служба України м. Київ, МФО 820172) аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (1136 грн), починаючи стягнення з 03.04.2023 і до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовував позов тим, що відповідач [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , відомості про батька дитини записані відповідно до частини першої статті 135 СК України. В ході здійснення оцінки потреб з`ясовано, що [PERSON] залишила свою малолітню дитину на [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , місце свого перебування не повідомила та на контакт не виходила протягом тривалого часу. Також, з`ясовано, що у помешканні не створено належних умов для проживання дитини, відсутнє опалення, газопостачання, немає належного харчування, засобів гігієни, вікового одягу та необхідних медикаментів. Крім цього, [PERSON] постійно покидає дім, не виконує батьківські обов`язки, систематично залишає свого малолітнього сина на сторонніх осіб та тривалий час не повідомляє про своє місцезнаходження. Дитину залишила з високою температурою тіла і категорично відмовилась її госпіталізувати. У інфекційне відділення комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня» дитина поступила у супроводі працівника служби у справах дітей управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради. За період перебування у відділенні малолітньої дитини, станом його здоров`я цікавились родичі, під тиском яких 20.11.2020 хлопчик був переданий матері [PERSON] , яка звернулась з приводу виписки сина з лікарні, та повідомила лікарів, що буде проживати за новою адресою: [ADDRESS] , у родині біологічного батька дитини. Надалі, з матір`ю дитини було проведено профілактичні бесіди при якій було звернуто увагу на дотримання вимог статей 150 та 155 СК України та попереджено про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків. Як зазначив представник позивача, з отриманої позивачем інформації встановлено, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , на обліку у лікаря педіатра не перебував від народження. Відповідно до інформації, наданої працівниками поліції щодо [PERSON] було складено протокол за частиною першою статті 184 КУпАП. З травня 2021 року відповідач покинула помешкання та, станом на день пред`явлення позову, місце її перебування невідоме. 26.11.2020 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини проводився розгляд питання про неналежне виконання батьківських обов`язків [PERSON] щодо малолітньої дитини [PERSON] , однак матір на засідання комісії не з`явилася та не повідомила про причину своєї неявки. Спеціалістами служби у справах дітей управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради неодноразово здійснювався візит за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] , однак за жодною з цих двох адрес відповідача виявлено не було. 14.02.2023 до управління звернувся біологічний батько дитини [PERSON] , який повідомив, що [PERSON] залишила малолітнього сина [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , на тривалий час та не з`являється за місцем проживання дитини, на контакти не виходить, а місце її перебування не відоме. Також, [PERSON] повідомив, що не має змоги утримувати дитину, оскільки сам повернувся з місць позбавлення волі та зазначив, що у помешканні немає відповідних умов для проживання малолітньої дитини. 17.02.2023 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини повторно розглянуто питання про неналежне виконання батьківських обов`язків матір`ю [PERSON] щодо малолітньої дитини [PERSON] . Мати в черговий раз на засідання комісії не з`явилась. 21.03.2023 службою у справах дітей управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради надіслано запит до сектору ЮВП ПП ТВП ГУНП в Тернопільські області про розшук [PERSON] та притягнення її до відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків. 01.03.2023 прийнято рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 214 «Про затвердження висновку про відібрання малолітньої дитини». Ухвалою судді від 05.04.2023 відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання 04.05.2023 о 09 год. 05 хв., яке, у зв`язку із перебуванням головуючого судді у відпустці, відкладено на 06.06.2023 на 12 год. 00 хв. 06.06.2023 судом проведено підготовче судове засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.06.2023 о 10 год. 30 хв., яке, у зв`язку із неявкою відповідача, відкладено на 05.07.2023 на 12 год. 00 хв. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та просила позов задовольнити, не заперечила проти заочного розгляду справи. Представники третіх осіб [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні пояснили, що, на їх переконання, є усі підстави для задоволення позову, оскільки матір ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явилась, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від відповідача не надходило. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з частиною четвертою статті 223, статті 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, не з`явилась у судове засідання без повідомлення причин, не подала відзиву, а представник позивача у судовому засіданні не заперечила проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21.05.2019, актовий запис №1044 Тернопільського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Матір`ю дитини записана [PERSON] , батьком - [PERSON] . Із відповіді Тернопільського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) №2430/24.16.1-07.5 від 25.11.2020 вбачається, що державна реєстрація народження [PERSON] була проведена відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (за заявою родичів, інших осіб або уповноваженого представника закладу охорони здоров`я). Відповідно до інформації Тернопільського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Тернопільської міської ради №533 від 17.11.2020, 17.11.2020 до центру поступило телефонне повідомлення [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , яка повідомила, що [PERSON] залишила їй малолітню дитину [PERSON] . Також повідомила, що в дитини піднялася температура до 39°C, а місце перебування матері дитини їй не відоме, оскільки на контакт матір дитини не виходить протягом тривалого періоду (5 днів). Підсумовуючи директор центру просила начальника управління у справах сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Христину Білінську вжити відповідних заходів. 17.11.2020 комісією було проведено обстеження умов проживання дитини [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на підставі звернення [PERSON] , та встановлено, що санітарно-гігієнічні умови незадовільні, опалення та тепла вода відсутня, речі розкидані, присутній бруд та безлад. Також, немає достатньо їжі та одягу для дитини. Підсумовуючи вказано, що умови для виховання та розвитку дитини не створено. Наведене підтверджується актом обстеження умов проживання від 17.11.2020, який мати дитини відмовилась підписувати. 17.11.2020 комісією проведено оцінку рівня безпеки [PERSON] , [INFO] , що зафіксовано у акті проведення оцінки рівня безпеки дитини. Згідно з цим актом комісія надала висновок про «дуже небезпечний» рівень безпеки дитини та потребу в терміновій госпіталізації з подальшим вирішенням питання про відібрання дитини від матері. Також зазначено, що на момент огляду дитина була недоглянута, одягнута у невідповідний одяг, не мала дитячого харчування, шкіряні покриви гіперемовані з алергічною висипкою. Стан погіршений, Температура дитини утримувалась біля 37,5 - 38,4°C та підносилась до 39-39,9°C. У помешканні відсутні медикаменти, дитина тривожна та неспокійна. На час візиту в приміщенні була мати дитини, яка повідомила, що щойно прийшла до помешкання, оскільки 5 днів була відсутня в помешканні. Згідно з інформацією №24/8-58 від 18.11.2020, надісланою сектором ЮП Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області до управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, 17.11.2020 о 09 год. 38 хв. до Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області надійшло повідомлення від [PERSON] про те, що її невістка [PERSON] залишила на неї свого малолітнього сина [PERSON] та неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки. Повідомлення прийняте та зареєстроване в Інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» за № 42519 від 17.11.2020. В ході проведеної перевірки було встановлено, зі слів заявниці [PERSON] , що [PERSON] систематично залишає на неї свого малолітнього сина [PERSON] та тікає з дому, не доглядає за ним, а також неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки. Крім цього, [PERSON] вживає алкогольні напої, можливо і наркотичні засоби. На даний час хлопчик хворіє та знаходиться із прабабусею [PERSON] , однак при спілкуванні із матір`ю хлопчика, остання повідомила, що забезпечує сина всім необхідним та алкоголем не зловживає. Відносно [PERSON] було складено адміністративний протокол за частиною першою статті 184 КУпАП. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Тернопільської міської ради №325 від 26.11.2020 доручено службі у справах дітей управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради запросити [PERSON] на чергове засідання комісії. Із відповіді Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня» (далі - КНП «ТМДКЛ») №1046 від 24.11.2020 вбачається, що згідно з даними медичної документації дитина [PERSON] , [INFO] , житель [ADDRESS] , перебуває на обліку у педіатричному відділенні № 5 КНП «ТМКЛ», укладено декларації з лікарем-педіатром. За час перебування у медичному закладі за дитиною проводили догляд медичні працівники. 17.11.2020 у інфекційне відділення дитина поступила у супроводі працівника служби у справах дітей, за час перебування дитини у відділенні її станом здоров`я цікавились лише родичі (зі слів бабуся, дідусь та тітка). 19.11.2020 хлопчика було переведено у інфекційно-діагностичне відділення. 20.11.2020 о 10 год. хлопчика було виписано у задовільному стані, під наглядом лікаря-педіатра, за місцем проживання та передано у руки матері, яка звернулась з приводу виписки з лікарні додому. Згідно з інформацією Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області №2520/05/24/10-23 від 27.02.2023 щодо [PERSON] , [INFO] адміністративні протоколи не були складені, однак вона була учасником інших подій, зокрема 28.06.2021 намагалась спричинити собі тілесні ушкодження та була госпіталізована в психіатричне відділення закритого типу обласної психіатричної лікарні, а також, 29.06.2021 її було доставлено в обласну психіатричну лікарню та поміщено на лікування. 14.02.2023 комісією проведено оцінку рівня безпеки дитини [PERSON] , [INFO] , що зафіксовано у акті проведення оцінки рівня безпеки дитини. Згідно з цим актом комісія встановила, що дитина має зовнішні ознаки недогляду чи занедбаності, зокрема: не розмовляє на рівні її віку; низький рівень гігієни дитини, у зв`язку з недоглядом та занедбаністю; поруч з дитиною відчувається неприємний запах; дитина одягнута в брудний одяг. Крім того, комісія встановила, що дитина залишена в помешканні без комунальних зручностей та стороннього нагляду. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Тернопільської міської ради №25 від 17.02.2023 доручено службі у справах дітей управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради підготувати проект рішення виконавчого комітету про відібрання [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , без позбавлення її батьківських прав. Також, доручено службі підготувати відповідну позовну заяву. Відповідно до інформації КНП «ТМДКЛ» №126 від 28.02.2023, [PERSON] , [INFO] , на обліку в лікарів-педіатрів КНП «ТМДКЛ» від народження по даний час не перебував. За адресою: [ADDRESS] , з інформації педіатра, дитина не проживає. З висновку, затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 214 від 01.03.2023, вбачається, що відповідач самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться сином, не бере участі в його вихованні та утриманні. Відтак, орган опіки та піклування вважає за доцільне відібрати малолітнього [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , без позбавлення її батьківських прав. Як убачається із інформації №51 від 08.03.2023, наданої комунальним закладом Тернопільської міської ради «Тернопільський міський центр соціальних служб», до комунального закладу надійшли повідомлення від ГУНП в Тернопільській області №24/8-57 від 18.11.2020 та від УПП в Тернопільській області №8000/47/33/01-2020 від 24.11.2020 за фактом невиконанням [PERSON] свої батьківських обов`язків, тощо. 25.11.2020 відбувався виїзд мобільної бригади у складі двох фахівців із соціальної роботи комунального закладу Тернопільської міської ради Тернопільський міський центр соціальних служб, офіцерів патрульної поліції, спеціалістів служби у справах дітей управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей. В ході проведення оцінки потреб сім`ї та кризового консультування з`ясовано, що [PERSON] систематично залишає свою неповнолітню дитину на [PERSON] (мати біологічного батька дитини) на тривалий термін та не повідомляє про своє місцезнаходження, не виконує свої батьківські обов`язки. Дитину з високою температурою тіла залишила на сторонніх людей і категорично відмовилась їхати з дитиною на екстрену госпіталізацію. Крім цього, 04.11.2021 від УПП в Тернопільській області надійшло повідомлення №8632/41/33/01-2021 від 04.11.2021 про те, що здійснювався виклик працівників поліції фельдшером бригади швидкої допомоги, який повідомив, що за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , з високою температурою тіла перебував під наглядом сторонньої особи. З вказаною адресою здійснено виїзд мобільної бригади у складі двох фахівців із соціальної роботи комунального закладу Тернопільської міської ради Тернопільський міський центр соціальних служб, офіцерів патрульної поліції, спеціалістів служби у справах дітей управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей. В ході проведення оцінки потреб сім`ї та кризового консультування з`ясовано, що малолітня дитина [PERSON] перебував під наглядом сторонньої особи [PERSON] , співмешканця [PERSON] . Зі слів бабусі місце знаходження матері дитини невідоме з травня 2021 року, а біологічний батько дитини перебував в місцях позбавлення волі. [PERSON] має довірливі стосунки з дитиною та забезпечує всім необхідним. У 2022 році інформація про сім`ю [PERSON] до комунального закладу не надходила. До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує такі норми права. Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замініють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Такий обов`язок батьків передбачений і ч. 2 ст. 150 СК України. За змістом абз. 1 частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених п. 2-5 ч. 1 ст. 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Згідно з пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва тощо. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09, рішення від 17.07.2015) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 193 СК України якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Відповідно до частини четвертої статті 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Згідно з частиною другою статті.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку встановлений на законодавчому рівні. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першою статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи із наступного. Так, судом установлено, що відповідач [PERSON] , ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, оскільки самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться сином, не бере участі в його вихованні та утриманні. Зазначене свідчить про наявність випадку, передбаченого пунктом 2 частини першої статті 164 СК України, що є підставою відібрання дітей від їхніх батьків відповідно до частини першої статті 170 СК України. Суд враховує безумовне право батьків на виховання дітей, однак вважає, що у даному випадку неможливо надати перевагу саме цьому праву, оскільки воно суперечить інтересам дитини на належне його виховання, які мають першочергове значення при вирішенні справи. З урахуванням обставин справи, суд вважає, що для забезпечення якнайкращих інтересів дитини [PERSON] доцільним є відібрати його від матері [PERSON] , не позбавляючи відповідачку батьківських прав, забезпечивши таким чином можливість у подальшому піклуватися про дитину та брати участь у його вихованні. Більше того, згідно з вимогами частини третьої статті 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини відповідачем, суд за її заявою зможе постановити рішення про повернення їй дитини. Відтак, відповідачка не позбавлена можливості змінити своє відношення та ставлення до виконання батьківських обов`язків та повернути дитини у встановленому законом порядку. Враховуючи відсутність інших родичів, яким можуть бути передані малолітній [PERSON] , відповідно до частини першої статті 170 СК України суд вважає за доцільне передати дитину органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернопільської міської ради. Беручи до уваги, що дитина [PERSON] перебуває на повному утриманні в «Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей» служби у справах дітей Тернопільської обласної державної адміністрації, суд вважає, що з відповідача мають стягуватись аліменти на утримання дитини на користь цього закладу. З урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, інших обставин, передбачених статтею 182 СК України, зважаючи на рівний обов`язок батьків утримувати дітей, суд вважає, що достатніми та фінансово можливими для відповідача для забезпечення належного рівня життя дитини будуть аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.04.2023 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення з [PERSON] в користь «Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби» у справах дітей Тернопільської обласної державної адміністрації аліментів у межах суми платежу за 1 місяць слід допустити до негайного виконання. У зв`язку з задоволенням позову відповідно до статті 141 ЦПК України, беручи до уваги, що позивача при пред`явленні позову звільнено від сплати судового збору, з відповідача у дохід держави слід стягнути по 2684 грн понесеного судового збору.

Outcome: approved