Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-02 00:00:00

14.11.2022 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій позивачка просить: 1. визнати спільною сумісною власністю подружжя житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку площею 0,0409 га., за кадастровим номером 8000000000:72:329:0151, місце розташування: [ADDRESS] . 2. в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за нею право власності на 1/2 частину зазначеного житлового будинку та на 1/2 частину зазначеної земельної ділянки площею. Позов обґрунтовується тим, що 05.10.2018 року між сторонами було укладено шлюб, від якого вони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . На даний час, в провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебуває на розгляді цивільна справа №760/15013/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. За час спільного проживання у шлюбі, сторонами за спільні кошти було придбано у спільну сумісну власність: житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку, площею, 0,0409 га, кадастровий номер: 8000000000:72:329:0151, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . За договором купівлі-продажу житлового будинку від 02.02.2021 року та договором купівлі-продажу земельної ділянки від 02.02.2021 року право власності на житловий будинок та земельну ділянку було оформлено на відповідача. Враховуючи ту обставину, що відповідачем подано позов про розірвання шлюбу, а право на поділ майна подружжя виникає незалежно від розірвання шлюбу, позивач вважає за необхідне подання до суду позову про поділ майна подружжя. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 18.11.2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та визначено сторонам строк на подання відзиву, відповіді та заперечень. Відповідач копії ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з додатками отримав наручно в приміщенні суду 19.04.2023 року, що підтверджується відповідною розпискою, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Положеннями ч. 8 ст. 178 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Так як розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, сторони у судове засідання не викликалися. Суд вважає за можливе розглянути справу за матеріалами, наявними у справі. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 05.10.2018 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] - а.с. 6), питання щодо розірвання якого перебуває на розгляді Солом`янського районного суду м. Києва від 30.11.2021 року (справа № 760/15013/22 - а.с. 17). Під час перебування у зареєстрованому шлюбі сторонами було придбано нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, площею, 0,0409 га, кадастровий номер: 8000000000:72:329:0151, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , а також житловий будинок за вказаною адресою; право власності на яке було зареєстровано за відповідачем, що підтверджується наданими копіями наступних документів: договором купівлі-продажу житлового будинку від 02.02.2021 року, посвідченим приватним нотаріусом КМНО Зимою Н.Ф., зареєстрованим в реєстрі за № 144 (а.с. 20-23); договором купівлі-продажу земельної ділянки від 02.02.2021 року, посвідченим приватним нотаріусом КМНО Зимою Н.Ф., зареєстрованим в реєстрі за № 146 (а.с. 24-29). Враховуючи, що вказане нерухоме майно було придбано в період перебування сторін у зареєстрованому шлюбу, тому режим спільності майна подружжя презумується за законом. У відповідності до гл. 8 Сімейного Кодексу України (ст.ст. 60-71) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. І об`єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. При цьому, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Верховний суд України у своїх постановах від 03.06.2015 року, 16.12.2015 року, 18.05.2016 року висловив правову позицію про те, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи ст. 60 СК України та визначаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Відповідачем не заперечувалися твердження сторони позивача щодо придбання нерухомого майна за спільні кошти подружжя. У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11 роз`яснюється, що суду, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст. 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до ч. 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Отже, зі встановлених судом обставин вбачається, що відповідач придбав спірне майно, право власності в подальшому на яке було зареєстровано на його ім`я, під час зареєстрованого шлюбу та на спільні кошти, тобто, воно є спільною сумісною власністю подружжя. За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 3 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про поділ нерухомого майна між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, шляхом визнання за позивачкою та відповідачем право власності - за кожним по 1/2 частки вищевказаних земельної ділянки та будинку. З урахуванням задоволення позову відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивачки підлягає судовий збір у розмірі 6809,07 грн., сплачений при зверненні до суду з позовом.

Outcome: approved