Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-17 00:00:00

[PERSON] (надалі також - позивач), через свого представника - адвоката Шпакова А.О., звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі також - відповідач) про зміну розміру аліментів і просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідача на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , згідно судового наказу Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 30.03.2023 р., на 1/6 частину всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. 01.06.2023 р. суд відкрив провадження у цій справі та з урахуванням ст. 19 ЦПК України вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження (а.с. 24-25). Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні. 06.06.2023 р. відповідач отримала ухвалу про відкриття провадження у справі із пропозицією направити до суду свій відзив на позов, а також копію позовної заяви з доданими до неї документами. 16.06.2023 р. до суду надійшов відзив відповідача, у якому остання просить у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки у позивача фактично не відбулося змін ні в матеріальному, ні в сімейному стані, не погіршився стан його здоров`я, а сукупний розмір стягуваних аліментів, не перевищує максимальний розмір відрахувань із заробітної плати позивача. Відповідач зазначає, що їх донька хворіє і потребує постійного материнського нагляду, в зв`язку з чим вона не має змоги працевлаштуватись. Іншого доходу, крім аліментів, які стягуються з відповідача на утримання доньки та на її утримання, вона не має. Вважає вимоги, викладені у заві є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Позивач, в установлений судом строк, відповідь на відзив не подав. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, згідно судового наказу Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 30.03.2023 р., з позивача стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 13); а відповідно до рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області у справі№ 576/404/23 - на користь [PERSON] на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років (а.с. 14). Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну розміру аліментів, позивач посилався на те, що починаючи з 08.05.2023 р. його матеріальний стан погіршився, у зв`язку з тим, що він додатково має сплачувати аліменти на користь колишньої дружини у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років, а також і те, що на даний час він проходить службу у Збройних силах України, проживає однією сім`єю з [PERSON] , з якою мають спільного сина, [PERSON] , [INFO] , та яка знаходиться на його утриманні. Крім цього, зазначив, що на його утриманні перебувають батько, мати, брати і сестри, тобто він є єдиним працюючим членом сім`ї. Також позивач послався на те, що розмір стягнутих аліментів значно перевищує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, тому об`єктивно можливою сумою аліментів до сплати є 1/6 частина всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, однак жодних вагомих доказів, які б підтверджували, що його матеріальний стан погіршився, суду не надав. Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що позивач змінив місце роботи чи його заробітна плата зменшилась. Також, позивачем не надано суду доказів погіршення чи поліпшення його здоров`я. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Не підтвердження погіршення майнового стану, свідчить про відсутність підстав для зміни розміру аліментів. Аналогічні за змістом висновки викладені в постановах Верховного Суду від 03.06.2020 р. у справі № 760/9783/18-ц, від 16.09.2020 р. у справі № 565/2071/19, від 28.05.2021 р. у справі № 715/2073/20. Оскільки позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, а сукупний розмір аліментів не перевищує максимальний розмір відрахувань із заробітної плати платника аліментів, суд не вбачає підстав для задоволення позову. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в задоволені позову судові витрати по справі залишаються за позивачем. На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 180-184, 192 СК України,

Outcome: dismissed