Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-26 00:00:00

У травні 2023 року адвокат Гузєв І.Г., який діє в інтересах позивача звернувся до суду із вищевказаним позовом. В обґрунтуванні позовних вимог зазначено, що більше 12 років позивач перебував у трудових відносинах з Акціонерним товариством Криворізький залізорудний комбінат (далі АТ Кривбасзалізрудком) та 02 грудня 2020 року звільнений з займаної посади. Під час виконання трудових обов`язків на підприємстві відповідача, позивач підпадав під вплив шкідливих факторів виробничого середовища, таких як пил та важка праця. Через шкідливі і тяжкі умови праці позивач отримав професійні захворювання: радикулопатія попереко-крижова\~L5,S1\~та шийна\~С6,С7,C8\~з вираженими\~статико-динамічними\~порушеннями,\~стійким больовим\~і м?язово-тонічним синдромами, нейродистрофією у\~вигляді двобічного\~плечолопаткового періартрозу\~(ПФ\~II\~ступеня),\~остеоартрозу у\~поєднанні з\~періартрозом ліктьових\~і колінних\~суглобів (ПФ\~II\~ступеня);\~хронічне обструктивне\~захворювання легень\~І ст.\~(пиловий\~бронхіт І\~ст.,\~емфізема легень 1 ст.) група В, ЛН І-ПІ ступеня. Висновком МСЕК від 11 травня 2023 року позивачу первинно було встановлено 65 % втрати професійної працездатності та ІІІ групу інвалідності. Внаслідок отриманих захворювань позивачу визначена потреба в забезпеченні медикаментозним лікуванням, забезпеченням виробами медичного призначення. У зв?язку з вказаними хронічними професійними захворюваннями та частковою втратою професійної працездатності, порушено звичний спосіб життя позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, позивач відчуває задишку при незначному фізичному навантаженні, його систематично турбує нападоподібний кашель, як в денний так і в нічний час, що порушує сон позивача та позбавляє його можливості нормально відпочивати, призводить до важкості та болю у грудній клітині, а також до постійного відчуття втоми, загальної слабкості. Крім того, хронічне захворювання легень істотно підвищує імовірність зараження позивача серйозними вірусними захворюваннями та їх перенесення в складних формах, що викликає у позивача відчуття тривоги, переживання за своє майбутнє. Ушкодження здоров?я стало причиною необхідності залучення додаткових зусиль для організації життя позивача, обмежило можливість Позивача приділяти час своєму інтелектуальному та духовному розвитку, приділяти увагу близьким та рідним людям, що призводить до зниження якості життя позивача. Позивач вважає, що професійне захворювання виникло внаслідок порушень норм охорони праці на підприємстві, де він працював. У зв`язку із отриманими професійними захворюваннями йому заподіяна моральна шкода, розмір якої позивач оцінює в 268400 грн., яку просив стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 26 травня 2023 року судом відкрито провадження у справі та призначене розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Представник відповідача [PERSON] скористалась правом надання відзиву в якому зазначила, що АТ Кривбасзалізрудком, зважаючи на втрату професійної працездатності позивача, загальний стаж роботи в умовах впливу шкідливих факторів частково погоджується з компенсацією виплати моральної шкоди у розмірі 70224,37 грн. Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 20 березня 2023 року, який підписано всіма членами комісії відсутні відомості про будь-яких посадових осіб АТ Кривбасзалізрудком, які порушили законодавство з охорони праці, що могло бути у причинно-наслідковому зв`язку з виникненнями у позивача хронічного захворювання. [PERSON] на протязі всього часу роботи своєчасно забезпечувався протипиловими респіраторами типу Лепесток-40. Позивач самостійно нехтував правилами забезпечення особистої безпеки під час роботи на підприємстві , внаслідок чого заподіяв шкоду своєму здоров`ю. При цьому, жодних заяв від позивача про відмову від дорученої роботи у зв`язку із небезпекою для життя чи здоров`я через невиконання підприємством законодавства про охорону праців не надходило. Крім того, з метою попередження виникнення професійних захворювань у працівників АТ Кривбасзалізрудком, відповідачем постійно впроваджуються нові технології тощо. Також, позивачем не надано висновків медичних органів, які підтверджують факт перенесення позивачем моральних страждань, а надані документ: акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, довідки МСЕК та виписні епікризи є документами, що підтверджують факт виникнення професійних захворювань. Відповідно до ч.5 ст.279\~ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У відповідності до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач [PERSON] 19 червня 2006 року прийнятий на посаду підземного гірничого майстра шахти Родіна ВАТ Кривбасзалізрудком; 04 лютого 2008 року переведений на посаду машиніста бурової установки шахти Октябрська; 25 лютого 2010 року переведний на посаду машиніста бурової установки шахти Октябрська та 02 грудня 2020 року звільнений за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію за віком згідно ст.38 КЗпП України, що підтверджуються копією трудової книжки (а.с.33-41). Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 24 січня 2023 року за № 127, позивачу були встановлені професійні захворювання: радикулопатія попереко-крижова\~L5,S1\~та шийна\~С6,С7,C8\~з вираженими\~статико-динамічними\~порушеннями,\~стійким больовим\~і м?язово-тонічним синдромами, нейродистрофією у\~вигляді двобічного\~плечолопаткового періартрозу\~(ПФ\~II\~ступеня),\~остеоартрозу у\~поєднанні з\~періартрозом ліктьових\~і колінних\~суглобів (ПФ\~II\~ступеня);\~хронічне обструктивне\~захворювання легень\~І ст.\~(пиловий\~бронхіт І\~ст.,\~емфізема легень 1\~ст.)\~група В,\~ЛН І-ПІ\~ступеня (а.с.20-22). Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 21 березня 2023 року, проведеного на АТ Кривбасзалізрудком, встановлено обставини виникнення хронічного професійного захворювання позивача, а саме: працюючи підземним машиністом бурової устаноки на дільниці № 21 шахти Октябрська (Покровська) АТ Кривбасзалізрудком у періоди з 04.02.2008 року по 02.12.2020 року [PERSON] керував буровими станками різних типів при бурінні та розширенні свердловин; виконував бурові роботи та роботи з попередження і ліквідації кривизни. аварій та ускладнень у свердловинах; нарощував штанги та вилучав їх зі свердловин; чистив та промивав свердловини; обслуговував компресори, встановлені на буровому обладнанні, пересувні компресори, які працюють у комплексі з буровою установкою та інше допоміжне обладнання; виявляв та усував несправності в роботі обслуговуємого обладнання, приймав участь у ремонті; виконував стропувальні та навантажувально - розвантажувальні роботи, пов?язані з переміщенням бурової установки; здійснював змащування вузлів та механізмів, підтяжку послаблених кріплень, усував неполадки при відімкнутій буровій установці; монтував, демонтував, цереміщував, готував до роботи, встановлював та регуловав бурове обладнання, планував та розчищав майданчик для його встановлення. В підземних умовах шахти не завжди була можливість використовувати засоби малої механізації для переміщення вантажів з причин технологічного обмеження робочого простору перешкоджаючого їх застосуванню, внаслідок чого умови пра характеризувалися фізичним перевантаженням. Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, порушень в роботі систем вентиляції пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування, підпадав під вплив аерозолів фіброгенної дії, що перевищували нормативні значення (а.с.12-16). Пунктом 18 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 21 березня 2023 року причиною виникнення хронічного професійного захворювання є важкість праці - періодичне перебування у незручній робочій позі 45% зміни при нормі до 25%, згідно з вимогами Державних санітарних норм та правил Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудовопо процесу, затверджених наказом МОЗ України № 248 від 08.04.2014 року; пил переважно фіброгенної дії - концентрація пилу переважно фіброгенної дії з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10 до 70% в повітрі робочої зони перевищувала гранично-допустиму в 1,62 рази (3,24 мг/м3 при\~ГДК 2,0 мг/м3), згідно Наказу МОЗ України віл 14.07.2020 року № 1596 Про затвердження гігієнічних регламентів допустимого вмісту хімічних і біологічних речовин у повітрі робоцої зони. Згідно довідки МСЕК від 11 травня 2023 року позивачу первинно встановлено 65 % втрати працездатності за захворюванням: радикулопатія 50 %, ХОЗЛ 15 % з 17 квітня 2023 року по 01 травня 2024 року та ІІІ групу інвалідності. Дата переогляду 10 квітня 2024 року (а.с.8-9). Позивачу противопоказана важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, переохолодження в умовах вібрації та виробничого пилу та рекомендовано спостереження та лікування у сімейного лікаря та невролога (а.с.10-11). У зв`язку з отриманими професійними захворюваннями позивач неодноразово звертався до закладу медичного лікування, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого (а.с.23-32). Статтею 3 Конституції України\~передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті\~43, частина 1 статті\~46 Конституції України\~передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до\~статті 153 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Згідно частин 1, 3 ст.3\~Закону України\~Про охорону\~праці , роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець\~несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Згідно ст.173\~КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Так, відповідно до ч.2 ст.153\~КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 2371 КЗпП\~України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст.2371 КЗпП\~України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок роботи у шкідливих умовах, під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я через виникнення у нього професійних захворювань, спричинених негативними виробничими факторами, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Зупиненням, а в подальшому й скасуванням права громадян, що потерпіли від нещасних випадків на виробництві, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.2371 КЗпП\~України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Відповідно до\~ст.23\~Цивільного кодексу\~України особа\~має право\~на відшкодування\~моральної шкоди,\~завданої внаслідок\~порушення її\~прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; Як зазначено в п.4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Суд відхиляє заперечення відповідача в частині доводів про те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення останньому моральної шкоди у зв`язку з втратою працездатності, оскільки самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в своїй постанові від 15 червня 2020 року у справі № 212/3137/17-ц зазначив, що невиконання роботодавцем обов`язку по забезпеченню безпечних і здорових умов праці, яке мало наслідком виникнення у позивача професійного захворювання, втрати працездатності й встановлення інвалідності, є підставою для відшкодування роботодавцем (його правонаступником) заподіяної працівнику моральної шкоди. За таких обставин суд вбачає, що професійне захворювання виникло у позивача під час його роботи саме на підприємстві відповідача, а тому АТ Кривбасзалізрудком повинно нести відповідальність за заподіяну позивачу моральну шкоду, що спричинена професійним захворюванням. Судом встановлено, що у зв`язку з отриманими професійними захворюваннями [PERSON] первинно встановлено втрата професійної працездатності 65 % та ІІІ групу інвалідності, внаслідок чого у позивача порушено звичний спосіб життя, відчуває задишку при незначному фізичному навантаженні, кашель, постійне відчуття втоми та загальної слабкості, а також він потребує медичного лікування. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань(фізичних,душевних,психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості,можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Cуд враховує тривалий період роботи позивача в шкідливих умовах на підприємстві відповідача впродовж більше 12 років, характер отриманих професійних захворювань, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, стан здоров`я потерпілого, тяжкість та невідворотність вимушених змін її життєвих і виробничих стосунках, і вважає необхідним визначити розмір компенсації в сумі 150000 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди у розмірі 268400 грн., то суд приходить висновку, що така сума належним чином не вмотивована, є значно завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві моральної шкоди. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 1500 грн., оскільки позивач при зверненні до суду був звільнений від його сплати.

Outcome: partial