Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-11 00:00:00

В грудні 2022 року позивач звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в якому просила встановити факт її спільного проживання із [PERSON] , який помер [INFO] , однією сім`єю з 2010 року, та визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . В обґрунтування вимог позивач в позовній заяві та представник в судовому засіданні зазначили, що вона з 2010 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , який помер [INFO] . Стверджувала, що вони проживали із [PERSON] як чоловік та дружина, то в його квартирі в Солом`янському районі в місті Києві, то в її квартирі на Оболоні в місті Києві, вели спільне господарство, а також були пов`язані один з одним взаємними правами та обов`язками. З 2010 року позивач не надавала істотного значення офіційній реєстрації шлюбу, хоча [PERSON] неодноразово робив пропозицію зареєструвати шлюб. Відмова [PERSON] була вмотивована власною нерішучістю та рядом етичних причин, оскільки померлий був хрещеним батьком її єдиної доньки - [PERSON] , [INFO] , та завжди брав активну участь у її вихованні, оточуючи турботою та любов`ю. Стверджувала, що завжди брала активну участь у вирішенні всіх побутових проблем померлого чоловіка - [PERSON] , його мами та бабусі, опікувалася їх станом здоров`я, наводила лад в оселях, готувала, навіть організовувала дрібний ремонт в квартирах на власний смак і власним коштом, супроводжувала під час візитів до медичних закладів, особисто спілкувалась з лікарями, слідкувала за лікуванням та вчасним відвідуванням лікарів. Позивач особисто займалася організацією поховання бабусі громадянського чоловіка - [PERSON] , його мами - [PERSON] та самого [PERSON] , у тому числі займалася замовленням, організацією робіт та оплаті по встановленню пам`ятника на могилі бабусі померлого [PERSON] . Позивач зазначила, що організовувала сімейні свята вдома у [PERSON] , враховуючи стан здоров`я його мами і бабусі, а також спільні фінансові можливості. Померлий [PERSON] неодноразово зазначав про своє спільне проживання та ведення спільного господарства з позивачем своїм друзям, про те, що після його смерті все, що йому належало перейде у власність позивача. Враховуючи, що позивач та померлий [PERSON] не мали якихось значних збережених матеріальних ресурсів та доходів від своєї діяльності, їхнє життя проходило в доволі спокійній обстановці, пов`язаній з турботами про домашній побут, піклування один про одного, своє здоров`я та спілкування з рідними. Відсутність коштів не дозволяла робити значні покупки чи здійснювати закордонні подорожі. Всі доходи, які вони отримували, йшли на придбання продуктів харчування, оплату комунальних послуг, ліки та медичні обстеження [PERSON] та підтримання його здоров`я, утримання автомобіля, підтримання технічної справності квартир, які їм належали. Позивач у разі необхідності перераховувала кошти на картку [PERSON] , проте зазвичай оплата покупок, окрім комунальних послуг, здійснювалася за готівку. У червні 2016 року ними спільно було проведено косметичний ремонт в квартирі, яка належала [PERSON] . Організацією та придбанням матеріалів займалася позивач. Крім того, після ампутації правої нижньої кінцівки у 2015 році [PERSON] , [PERSON] опікувалася станом його здоров`я, організовуючи йому реабілітацію та здійснювала постійний цілодобовий догляд за [PERSON] , який після операції за станом здоров`я потребував сторонньої допомоги, яку надавала позивач, купувала ліки, супроводжувала до лікарні, допомагала у побуті. Звертає увагу суду, що померлий [PERSON] був колишнім наркотично залежним, в якого були складні відносини з рідними, натомість позивач мала позитивний вплив на нього, пройшла з ним тяжкий період його лікування та реабілітації, підтримувала його та фактично продовжила йому роки життя. Позивач завжди підтримувала захоплення померлого [PERSON] технікою, захоплення тваринами, знімання ним відеороликів. Так само і [PERSON] підтримував її в її професійній діяльності як артиста, іноді її супроводжував на концерти наприклад. Позивач стверджує, що характер родинних відносин був такий, що померлий [PERSON] за час спільного проживання з позивачем навіть заповів одну із належних йому на праві власності квартир доньці позивача, тому що вважав її хоч і не рідною, проте донькою. Після його смерті залишилось також нерухоме майно, що не було охоплене заповітом: квартира [ADDRESS] та квартира [ADDRESS] . Після смерті протягом шестимісячного строку позивач звернулася із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса КМНО Седлецької Т.А. 07.02.2022 постановою приватний нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю достатніх підстав для закликання до спадкування за законом. Нотаріус мотивувала свою відмову тим, що шлюб між [PERSON] та померлим [PERSON] не був зареєстрований належним чином в органах реєстрації актів цивільного стану, а тому відсутня належна правова підстава вважати, що позивач протягом тривалого часу проживала з померлим однією сім?єю та вела спільне господарство. Позивач продовжила, що в травні 2022 року позивач звернулася до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу в період з 2010 року по день його смерті. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 20 липня 2022 року у відкритті провадження відмовлено, оскільки із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право. До вказаного висновку суд прийшов у зв`язку з існуванням спадкоємця п`ятої черги - двоюрідного дядька померлого - [PERSON] . З наведених вище підстав, позивач просила задовольнити позов (Том 1 а.с.3-13). 03.01.2023 судом прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження (Том 1 а.с.86-87). 23.01.2023 в судовому засідання порадившись на місці суд задовольнив клопотання представника позивача та залучив співвідповідача Київську міську раду, також постановив ухвалу про витребування у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Седлецької Т.А. завірені належним чином копії матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] (а.с.124). 07.02.2023 до суду надійшов відзив [PERSON] , у якому останній просив відмовити у задоволені позову, виходячи з наступного. [INFO] помер [PERSON] , після його смерті відкрилася спадщина на дві квартири в м. Києві, що не були охоплені заповітом, а тому їх спадкування здійснюється за законом. Із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] в межах шестимісячного строку для прийняття спадщини, звернувся відповідач, який є двоюрідним дядьком померлого, а також позивач, яка вказує, що вона проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідач, будучи двоюрідним дядьком померлого [PERSON] , не визнає факту проживання позивача однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 2010 року з [PERSON] , та не визнає її права на спадкове майно, яке залишилося після [PERSON] . За переконанням відповідача, позивач не надала доказів, які б підтверджували наявність між нею та [PERSON] сталих відносин, притаманних подружжю. Жодним доказом у справі, на його думку, не підтверджується характер близькості позивача та померлого саме як чоловіка та жінки: немає приватних листів, жодного особистого подарунку, що характеризували б взаємини як особисті, ніжні, турботливі. Надані позивачем банківські квитанції про перерахування грошових коштів позивачем померлому та навпаки, на думку сторони відповідача - не можуть свідчити про спільне ведення сімейного бюджету [PERSON] з [PERSON] , починаючи з 2010 року. Що стосується письмових доказів, як-то свідоцтва про поховання [PERSON] , договору-замовлення №01715 від 07.08.2021 на організацію та проведення поховання [PERSON] , акт до Договору №01715 від 07.08.2021, заказу-наряду №600135 на поховання [PERSON] , товарного чеку від 05.08.2021, довідки КП «Ритуал» за вих. №09/01 від 09/08/2021 про те, що позивач поховала на кладовищі «Біле» [PERSON] за власні кошти, то вказані докази не є, на думку відповідача, належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами на підтвердження факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та ведення спільного господарства. Надані суду нотаріальні заяви [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в яких вони підтверджують факт спільного проживання позивача з [PERSON] , ведення ними спільного господарства, наявність взаємних прав та обов`язків, починаючи з 2010 року, також, на думку відповідача, не можуть бути прийняті судом до уваги як доказ наявності сімейних відносин [PERSON] з [PERSON] як чоловіка та дружини, оскільки нотаріус посвідчує лише підпис на заяві, а не обставини, які необхідно було підтвердити чи спростувати стороні. Натомість, проаналізувавши сторінки позивача в соцмережах Instagram та Facebook, відповідач стверджує, що позивач перебувала у любовних відносинах з іншою особою - [PERSON] , їздила з вказаною особою в закордонні подорожі, відвідувала ресторани тощо. З наведених підстав вважав позовні вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими та такими, які задоволенню не підлягають (Том 1 а.с.135-139). 27.02.2023 до суду надійшла відповідь на відзив , в якій позивач акцентує увагу, що померлий [PERSON] був колишнім наркотично залежним, в якого був складний характер, а відповідно і складні відносини з рідними, натомість позивач мала позитивний вплив на нього, пройшла з ним тяжкий період його лікування та реабілітації, підтримувала його та фактично зберегла та продовжила йому роки життя. Припустила, що можливо тепер і на цій підставі «рідні» обмовляють її і стверджують про те, що ніякої родини у неї з [PERSON] не було. Позивач продовжила, що у 2015 році померлому [PERSON] було ампутовано праву нижню кінцівку в зв`язку з чим він потребував сторонньої допомоги, а тому позивач опікувалася станом його здоров`я, організовуючи йому реабілітацію та здійснювала постійний цілодобовий догляд за [PERSON] , купувала ліки, супроводжувала до лікарні, допомагала у побуті тощо. Позивач та померлий [PERSON] не мали якихось значних збережених матеріальних активів. Це і не дозволяло робити значні покупки чи здійснювати спільні закордонні подорожі. Звертає увагу суду, що питання щодо встановлення факту спільного проживання однією сім`єю вирішується у кожному конкретному випадку, з урахуванням встановлених обставин справи, доходів, які отримують сторони, особистого характеру сторін, попереднього життєвого досвіду. Доказом близьких стосунків позивача з померлим може служити його відношення до доньки позивача. Задається питанням, чому для прикладу померлий [PERSON] не розпорядився своїм майном на користь відповідача [PERSON] чи його дітей, які були йому родичами, як зазначено у відзиві, мали «такі теплі стосунки з ним», а заповів цінне майно не користь «чужих» йому людей. Це ж саме питання може стосуватися і поховання самого [PERSON] , і зберігання документів померлого, і догляду за ним та багатьох інших питань, і це при наявності родичів. З приводу посилань відповідача на перебування позивача у любовних відносинах з іншою особою - [PERSON] , вважала вказані посилання повністю безпідставними. З [PERSON] позивач знайома з кінця 90-х років. З ним був знайомий і [PERSON] . Спочатку це був колега, з яким вони виступали на одних заходах, а потім він став її продюсером, адміністратором, звукорежисером, тобто людиною, яка повністю займалася організацією її концертної діяльності. А тому й відносини у позивача з [PERSON] досить близькі, дружні, оскільки займаючись професійною діяльністю вони проводили багато часу разом (Том 1 а.с.232-236). 06.03.2023 під час підготовчого судового засідання судом задоволено клопотання позивача та відповідача про виклик та допит свідків в судовому засіданні. 13.03.2022 - ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 24.03.2023 в судовому засіданні допитані свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 05.04.2023 в судовому засіданні допитані свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник категорично заперечували проти задоволення позову, просили відмовити в його задоволенні з підстав, викладених у відзиві. Відповідач Київська міська рада свого представника на розгляд справи не направила, подала заяву про розгляд справи за відсутності останнього, при вирішенні спору покладалась на розсуд суду. Третя особа також направила заяву про розгляд справи за її відсутності. 19.04.2023 судовий розгляд справи завершено. Перед дебатами оголошено перерву (Том 2 а.с.144). 10.05.2023 та 12.06.2023 справа знята з розгляду через зайнятість головуючого розглядом кримінальних проваджень. 12.07.2023 учасники справи в судове засідання не прибули, представник позивача подав дебати в письмовому вигляді, просив їх долучити до матеріалів справи та в разі проведення судового засідання, оголосити їх . Представник відповідача подала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що проти задоволення позовних вимог заперечує. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду і вирішення справи, суд приходить до наступного висновку. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з приписами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Частиною 1 ст. 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже таким, що прийняв спадщину, вважається спадкоємець четвертої черги, якщо він проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Як вбачається зі змісту позовної заяви, встановлення вказаного юридичного факту позивачу необхідне саме для реалізації свого права на спадкування як спадкоємця четвертої черги і доведення, що вона, фактично, прийняла спадщину, оскільки нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії. У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (ст. 3, 74 СК України). Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц). Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Бучанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (Том 1 а.с.17). 16.08.2021 приватним нотаріусом КМНО Седлецькою Т.А. заведена спадкова справа № 30/2021 до майна [PERSON] , померлого [INFO] , який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з матеріалами спадкової справи, померлий [PERSON] склав заповіт, посвідчений Дев`ятою київською державною нотаріальною конторою 11.04.2018, за реєстровим № 1-12, на ім?я [PERSON] , [INFO] , якій заповів належну йому на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] . Спадкоємиця за зазначеним заповітом прийняла спадщину в установленому законом порядку. Серед майна, що належало померлому на день його смерті, залишилось нерухоме майно, що не охоплене заповітом, а саме: квартира [ADDRESS] ; квартира [ADDRESS] (Том 1 а.с.21, Том 2 а.с.44). 29.09.2021 до приватного нотаріуса Седлецької Т.А. надійшла заява про прийняття спадщини за законом від імені гр. [PERSON] , двоюрідного дядька, згідно з якою він приймає спадщину, відповідно до ст. 1265 ЦК України. 04.02.2022 до приватного нотаріуса Седлецької Т.А. надійшла заява про прийняття спадщини за законом від імені гр. [PERSON] , згідно з якою вона приймає спадщину, відповідно до ст. 1264 ЦК України після смерті свого громадянського чоловіка - [PERSON] (Том 1 а.с.19-20). 07.02.2022 постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії вих. № 27/02-31 приватний нотаріус КМНО Седлецька Т.А. відмовила у вчиненні нотаріальної дії - видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, яким є квартира [ADDRESS] , квартира [ADDRESS] (Том 1 а.с.21). У постанові Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 343/1821/16-ц зазначено, що для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Одне лише спільне проживання не є достатнім для визнання фактичного подружжя сім`єю без наявності інших ознак сім`ї. Так, свідок [PERSON] , артист, колега позивача, повідомив, що знає [PERSON] 15 років, [PERSON] є продюсером [PERSON] . Останніх пов`язує лише робота. Вони ніколи не вели себе на людях як сім`я. Наголосив, що артисти то є творчі люди, які можуть проявляти любов і до своїх колег. Вдома не був, де [PERSON] проживає конкретно не знав. Чи є в неї діти також не знав. Спілкування суто по роботі. На запитання чи бачив свідок [PERSON] разом з [PERSON] відповів, що ніколи не звертав увагу, її особистим життям не цікавився. У судовому засіданні свідок [PERSON] , майстер будівельних робіт, повідомив, що на [ADDRESS] позивач із її чоловіком попросили зробити маленький косметичний ремонт. Свідок приїхав і зробив смету, що потрібно купити. Поїхали всі разом в «Епіцентр», все купили, [PERSON] платила на касі. [PERSON] допомагав все заносити у квартиру і робити ремонт. Зі слів свідка, [PERSON] та [PERSON] вели себе як чоловік і дружина. Вони були весь час разом, навіть запросили його повечеряти, за столом «ніжно» один до одного ставилися як чоловік та дружина. Вказав на деталі, які привернули його увагу в квартирі, запам`ятав [PERSON] без правої ноги. Свідок [PERSON] , спільний знайомий позивача та [PERSON] , ресторатор, повідомив, що знайомий з [PERSON] з 90-х років. З 2010 знає і [PERSON] , її чоловіка. Позивач виступала в його ресторанах, а [PERSON] чекав після таких концертів останню. Свідок також зазначив, що привозив для ресторану на продаж птицю, яку він самостійно вирощував. Крім того, свідок вказував, що на прохання позивача також надавав періодично роботу [PERSON] , пов`язану з доставкою готових страв з ресторану на замовлення клієнтів, інколи лагодив в ресторані електрику. Після такої роботи іноді разом відпочивали за одним столом, за яким збирався весь персонал ресторану, була і [PERSON] з [PERSON] . Переконував в тому, що всі сприймали їх як пару. Проте свідок не знав, що [PERSON] хрестив дочку [PERSON] . Свідок [PERSON] , однокласниця, сусідка та друг померлого [PERSON] , повідомила, що знає його з трьох років. [PERSON] розповідав, що на початку 90-х познайомився у ресторані з [PERSON] , потім позивач вийшла заміж, народила дитину, [PERSON] був хрещеним. Чоловік [PERSON] та [PERSON] вживали наркотики, потім чоловік позивача помер. З 2010 року свідок бачила, що [PERSON] та [PERSON] живуть разом як сім`я. У померлого з позивачем були спільні фото. Свідок детально розповідала про невідомі нікому раніше подробиці особистого життя [PERSON] та позивача. Після ампутації кінцівок, наприклад, позивач звернулась до свідка з проханням допомогти [PERSON] , оскільки йому важко морально. [PERSON] захопився вирощуванням птиці і займався цим з [PERSON] . Позивач та померлий жили то на [PERSON] , то на Оболоні. Якось Новий рік разом зустрічали, [PERSON] готував гуся. Разом сиділи за святковим столом і смакували страву. Свідок розповіла, що шлюб [PERSON] з колишньою дружиною було розірвано ще в 2007 році через різні характери і складнощі у спілкуванні один з одним, а потім [PERSON] став чоловіком позивача. Проте шлюб вони так і не оформили. На питання пояснила, що мабуть їх все влаштовувало. Проте одне вона може сказати ствердно, що це була справжня родина і справжні теплі люблячі відносини один до одного. Свідок засвідчила, що коли вони проживали разом на Ушинського, вона часто їх бачила, і як вони ходили разом, наприклад, за продуктами, як вони спільно робили ремонт, навіть із нею одного разу обговорювали придбання автомобіля [PERSON] . Придбали [PERSON] ноутбук, інкубатор, електроінструмент, щоб [PERSON] було чим займатись. Свідок не омайнула і тяжкі періоди життя [PERSON] , це період його реабілітації після зловживання наркотичними засобами в с. Косачівка, про ампутацію нижньої кінцівки. При цьому, свідок наголосила , що [PERSON] як його цивільна дружина завжди була поруч, допомагала та морально підтримувала його і близьких. Підтвердила, що була у них в квартирі, бачила на власні очі спільний побут. Щодо характеристики померлого, то пояснила, що він мав дуже складний характер. Ніхто на нього впливу не мав. Він дуже любив матір і зайвий раз побоювався її образити, тому що розумів як вона страждала через його наркотичну залежність. Також зазначила, що його покійна матір за час свого життя ревнувала його , якщо можна так сказати, до тих жінок, які у нього були. І не може сказати, що мати полюбила позивача. У судовому засіданні свідок [PERSON] , сусідка з Оболоні, повідомила, що є сусідкою позивача. Свідок є медсестрою, робила уколи [PERSON] , коли той жив з позивачем в її квартирі на Оболоні. Померлий казав, що [PERSON] це жінка, яку він кохав все життя. [PERSON] називав позивача «моя зірочка». З 2010 року позивач проживає на Оболоні, інших чоловіків [PERSON] свідок не знає. Засвідчила, що бачила спільний побут позивача і [PERSON] , які на той час разом проживали. Також пам`ятає, що [PERSON] ампутували кінцівку, що в цей час була поруч саме позивач і допомагала йому. Свідок [PERSON] , сусідка позивача і померлого [PERSON] по Оболоні, повідомила, що знала позивача і [PERSON] приблизно з 2015 року, бачила їх разом і коли вони разом купляли продукти харчування, і коли разом гуляли з собакою. Зауважила, що бувала в них вдома. Бачила спільний побут, особисті речі [PERSON] в квартирі [PERSON] на [PERSON] . В свою відсутність ключі вони залишали в неї. Це дало їй підстави думати, що у них з нею були дуже близькі і дуже приятельські відносини. Він дуже переживав з приводу мами. Разом збирали гроші на придбання машини. Підкреслила, що [PERSON] з нею ділився відверто, розмовляв про життя, про відносини з [PERSON] . Свідок припустила, що вони об`єдналися, зійшлися після смерті чоловіка [PERSON] від наркотиків. Свідок [PERSON] , сусідка по [PERSON] , працівник ОК «Аерофлот», знала померлого з 2-х років, з моменту заселення в будинок [ADDRESS] . Зазначила, що часто бувала у нього вдома, оскільки доволі часто здійснювала на прохання матері [PERSON] догляд за його бабусею. Свідок зазначала, що постійно спілкувалася із ними і знала, що позивач із [PERSON] - пара. Вона регулярно спостерігала спільні прогулянки їх, часто спілкувалася, знала і те, що вони також проживали і в квартирі [PERSON] на [PERSON] . Свідок вказувала, що позивач опікувалася здоров`ям [PERSON] , переймалась і його вільним часом, наприклад, намагалась придумати йому якесь хоббі. Свідок зазначила, що коли вона приходила доглядати за бабусею в квартиру, то бачила там речі позивача, зокрема, верхній одяг, взуття, речей інших жінок, як і самих інших жінок вона не бачила. Також звернула увагу, що жодного разу вона не бачила відповідача [PERSON] . Також їй невідомо, що той піклувався про когось із родини [PERSON] . Пригадала, що вперше його побачила, коли той спилював замки в квартирі, що залишилась після смерті [PERSON] . Свідок [PERSON] , батюшка, повідомив, що мати [PERSON] тривалий час підтримувала з ним стосунки, казала, що була спокійна, оскільки померлий був з [PERSON] . Свідок знає, що [PERSON] та [PERSON] у громадянському шлюбі, але свічку не тримав. Бачив, що позивач і померлий по зовнішнім ознаках як сім`я. Також зазначив, що 6-7 разів приїздив сповідувати і причащати матір померлого [PERSON] - [PERSON] . Привозила його позивач. Також пригадав, що перед смертю мати [PERSON] зізналась йому, що насправді дуже щаслива, що у [PERSON] , що вони разом, що тепер вона спокійна та впевнена за його майбутнє. Аналіз обставин, які повідомили вищезазначені свідки, свідчить про те, що позивач з померлим [PERSON] тривалий час, який включає період з 2010 року, проживали разом однією сім`єю, вели спільний побут та мали взаємні права та обов`язки. Всі вищезазначені свідки не пов`язані між собою ні місцем проживання, ні спільністю роботи, ні дозвіллям. Всі вони різні, в них відсутній інтерес до справи. Це люди з життя позивача та померлого [PERSON] . Натомість, в судовому засіданні були допитані і свідки, запрошені за клопотанням відповідача. Так, в судовому засіданні свідок [PERSON] , сусідка померлого [PERSON] , подруга померлої матері [PERSON] , повідомила, що знає [PERSON] з трьох років. [PERSON] не знає і не бачила. По розмовах також не знає. Мама [PERSON] дала йому гроші на машину, однак гроші зберігала у сусідки, оскільки боялась, що син наркоман і все «піде» на наркотики. Коли мати померлого була у лікарні, свідок разом з дружиною відповідача відвідувала її. У [PERSON] одного разу з`явилась [PERSON] з центру реабілітації, з нею він товаришував. В гостях у померлого була часто. На похоронах та поминках мами та бабусі [PERSON] не було позивача. Після смерті [PERSON] позивач почала жити у квартирі померлого та змінила замки. При цьому, про особисте життя [PERSON] не розповідав. Визнала, що на померлого був сильний вплив матері, яка з обережністю ставилася до дівчат, які «крутилися» біля сина. Свідок [PERSON] , сусідка та подруга померлої матері [PERSON] , повідомила, що з 1976 року знайома з мамою [PERSON] , мають дружні стосунки. Ще дружить з дружиною відповідача. Ніколи жінок [PERSON] не бачила, тільки колишню [PERSON] . З самим померлим не дуже спілкувалась. Позивача ніколи не бачила, про неї ніколи не чула. Свідок [PERSON] , сусідка та подруга померлої матері [PERSON] , повідомила, що мама [PERSON] була її сусідка і хороша знайома. У померлого була тільки [PERSON] і [PERSON] , більше нікого. [PERSON] не бачила, познайомилась, коли помер [PERSON] , позивач була з цивільним чоловіком. На [ADDRESS] інших жінок не було. Зазначених свідків об`єднує те, що вони за час життя матері [PERSON] з нею товаришували. Всі засвідчили, що мати мала на нього великий вплив і саме через матір він міг себе вести певним чином, наприклад, не все розповідав. Кожна казала про те, що про особисте життя [PERSON] від нього не знали, знали тільки від матері. З однією сторони вони казали, що «жінок в квартирі [PERSON] не було», в той же час, повідомляють про те, що у [PERSON] були відносини з [PERSON] - наркоманкою з реабілітаційного центру, де вони з нею і познайомились. Отже, виходячи з вищевикладеного, суд критично сприймає ці свідчення, також вони прямо кажуть про те, що товаришують і тепер із відповідачем [PERSON] та його дружиною. Свідок [PERSON] повідомила, що дружила з [PERSON] та його матір`ю. Мати була всім світом для померлого, вона його з 14 років витягує з наркоманії. Мати мріяла, щоб [PERSON] мав родину і дітей, проте остання з «обережністю» ставилася до жінок в його житті. В період між реабілітаційними центрами померлий жив у мами. У [PERSON] була колись дружина, але мама його розлучила. Свідок була у них в гостях, ніяких жінок не бачила. В той же час, на питання, свідок повідомила, що померлий [PERSON] жив з [PERSON] - наркоманкою, з центру реабілітації, нібито там вони і познайомились. Похорони матері та бабусі [PERSON] організувала попередня дружина [PERSON] і саме вона готувала на похоронах [PERSON] . Коли померла мама, [PERSON] почав більш активно турбуватись про похресницю. Про особисте життя померлий не розказував, тільки про роботу. [PERSON] вирощував качок. Свідок [PERSON] повідомив, що [PERSON] сусід знизу. [PERSON] ніколи не бачив. Свідок допомагав померлому по комп`ютеру. У квартирі проживала мама, бабуся та [PERSON] . Ніяких жінок не бачив. Приватним життям не цікавився. Хто організував поховання не знає. Автомобіль придбав [PERSON] . [PERSON] звертався до свідка, щоб допомогти купити ноутбук похресниці. Бачив [PERSON] вже після смерті [PERSON] . Свідки [PERSON] та [PERSON] , є відповідно донькою та зятем свідка [PERSON] , про яку суд зазначив вище. Свідчення останніх не спростовують доводи позивача. Вони самі по собі є віддзеркаленням свідчень свідка [PERSON] . У судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що років 40 знає померлого, їхні мами вчителі в музичній школі, разом проводили дитинство. У дорослому віці менше спілкувались. У померлого були проблеми з наркотиками. Близько 2005-2007 років померлий вилікувався та влаштувався на роботу в типографію. З 2007 по 2009 свідок та [PERSON] разом працювали в типографії. У 2020 році захворіла мати й померлий звернувся до свідка з проханням допомогти по господарству. Про жінок [PERSON] нічого не знає. Померлий проживав з мамою і бабусею. З 2010 по день смерті в гостях не був. Про [PERSON] не знає. Зі слів свідків відповідача все для померлого [PERSON] робила його мати, саме вона «тримала його в руках». Інших жінок в його житті не було, в той же час, самі свідки визнавали, що сам [PERSON] з ними про особисте не розмовляв. Таким чином, відповідач [PERSON] не спростував ті обставини, які були наведені свідками позивача на підтвердження позовних вимог останньої, що вона з померлим протягом тривалого часу, зокрема, з 2010 року мала сім`ю. Так, спільне проживання спадкодавця і позивача з 2010 року, про що свідчать свідки, не є безумовною підставою для встановлення їхнього спільного проживання однією сім`єю. У постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі №712/7830/16-ц зазначено, що належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема, докази спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю. У постанові Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі №466/3769/16 вказано, що показання свідків та спільні фотографії не можуть свідчити про факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та не можуть бути визначальними у вирішенні цього питання. В той же час, позивач долучає квитанції: від 18.11.2020 на суму 900,00 грн, відправник [PERSON] , отримувач [PERSON] ; від 19.11.2020 на суму 200,00 грн відправник [PERSON] , отримувач [PERSON] ; від 17.01.2021 на суму 5500,00 грн відправник [PERSON] , отримувач [PERSON] ; від 29.01.2021 на суму 2700,00 грн відправник [PERSON] , отримувач [PERSON] , що свідчить про те, що [PERSON] та [PERSON] не просто один одному перераховують грошові кошти, а ведуть фактично спільний бюджет (Том 1 а.с.74-78). Сторони у справі не заперечували, що позивач працювала, мала постійний дохід. Так само, сторони визнали, що і померлий [PERSON] мав свій «бізнес», вирощував птицю як для власних потреб, так і на продаж. Так, відповідач просив не приймати ці докази на підтвердження позовних вимог, заявляв, що вони не підтверджують факт спільного бюджету, проте, пояснень, для чого такі перерахування робилися також не надав. В сукупності із свідченнями свідків, суд приймає ці письмові докази на підтвердження того, що позивач із померлим мали спільний бюджет. На підтвердження доводів позовної заяви [PERSON] долучає: копію договору-замовлення №01715 від 07.08.2021 між КП «Ритуал» та [PERSON] на організацію та проведення поховання [PERSON] ; копію заказу-наряду № 00135, замовник [PERSON] , померлий [PERSON] ; копію товарного чеку від 05.08.2021, найменування «Доставка» на суму 1200 грн, отримувач [PERSON] ; копію довідки КП «Ритуал» Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, відповідно до якої [PERSON] поховала на кладовищі «Біле» чоловіка [PERSON] ; копію акту до договору № 01715 від 07.08.2021 між КП «Ритуал» та [PERSON] (Том 1 а.с.34-38, 40, 62-73). Зазначені документи підтверджують, що саме позивач опікувалась похованням тіла [PERSON] після його смерті та відповідним ритуалом, який з цим пов`язаний. У постанові Верховного Суду від 25 листопада 2019 року у справі №202/5003/16-ц зазначено, що наявність у позивача документів, пов`язаних зі смертю та захороненням спадкодавця не є належними доказами, оскільки ці документи не підтверджують факт перебування позивача в фактичних шлюбних відносинах, спільного проживання, ведення спільного господарства та наявності взаємних прав та обов`язків із померлим. В той же час, суд приймає такі докази на підтвердження спільного проживання не тому, що вони знаходились у позивача і що саме сторона позивача їх надала, а тому, що саме позивач виступала так би мовити «замовником» робіт по похованню. Доводи позивача на підтвердження своїх позовних вимог полягали і в тому, що після смерті матері та бабусі [PERSON] , вона як дружина залишилася єдиною, хто опікувався ним. Також під час розгляду справи знайшли підтвердження доводи позивача про те, що саме вона допомагала йому в його реабілітації після зловживання наркотичними засобами, що саме вона наполягала на лікуванні [PERSON] . Контролювала сам процес лікування та реабілітації (Том 1 а.с.43-60). Щодо доводів відповідача на спростування доводів позивача про спільне проживання її з [PERSON] з 2010 року, натомість проживання позивача з чоловіком на ім`я [PERSON] , слід зазначити наступне. Так, відповідачем наданий Звіт за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінки у мережі Інтернет, створений ДП «Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет» Консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес», який наводить аналіз певної фейсбук та інстаграм сторінок із контактами зазначено « [PERSON] » та « [PERSON] » (Том 1 а.с.141-222). Суд не приймає ці докази на спростування позиції позивача, оскільки відповідачем не доведено, що зазначені сторінки належать, наповнюються змістом саме тими особами, які зазначені як «контакт» сторінки. Підстав стверджувати, що сторінка з назвою « [INFO] » належить і наповнюється саме позивачем у суду не має. Позивач цю інформацію не підтвердив. Також суд враховує як пояснення представника позивача, так і свідків [PERSON] та [PERSON] , які кожний окремо стверджували про те, що у артистів, яким є позивач своєрідне публічне життя, яке може не «співпадати» з дійсним особистим життям, що є певний образ для глядачів, якого артист може і притримуватися, але це не в будь-якому випадку свідчить про дійсне життя артиста. Саме на підтвердження цього, позивачем у відповіді на відзив і були долучені численні фото позивача із чоловіками-артистами, різними, в різних позах і в різних місцях, різноманітному одязі, від звичайного, побутового, до концертного (Том 2 а.с.3-17). Саме тому, суд критично приймає і наданий відповідачем запис інтерв`ю позивача із [PERSON] (Том 2 а.с.143), образ творчий артиста може не співпадати із тим життям, яке артист насправді веде. Крім того, в рамках даної справи не є предметом доведення наявність фактичних шлюбних відносин у позивача з будь-яким іншим чоловіком, аніж з померлим [PERSON] . Щодо відсутності спільних фото позивача із [PERSON] суд приймає пояснення представника позивача, що після смерті [PERSON] позивач втратила доступ до квартири, де вони разом жили, де всі фото і зберігалися. З цього приводу позивач зверталася із заявами до поліції (Том 2 а.с.19-24). Сам відповідач [PERSON] під час надання пояснень також підтвердив, що позивач після смерті [PERSON] вже не мала доступу до квартири на [PERSON] . Натомість і він сам зазначив, що за життя померлого [PERSON] з ним практично не спілкувався. Більше спілкування було з його матір`ю і то лише в останні роки її життя, коли вона хворіла. Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. В той же час, доводи позивача про те, що [PERSON] не довів, що є двоюрідним дядьком померлого [PERSON] судом не досліджуються, оскільки це не є предметом розгляду справи. [PERSON] є відповідачем, з урахуванням того, що за матеріалами спадкової справи він звернувся до відповідного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . І в рамках даної цивільної справи оспорює право позивача на спадкування за законом після смерті [PERSON] . Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є доведеними, відтак позов слід задовольнити.

Outcome: approved