Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Третя Харківська міська державна нотаріальна контора про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю. В обґрунтування позову позивачка [PERSON] зазначила, що 07.06.2013 р. між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом державної РАЦС по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції за актовим записом №366, однак вказаний шлюб був фіктивним, тобто укладеним без наміру створення сім`ї і забуття прав та обов`язків подружжя. Фактично позивачка мала особисті стосунки і мешкала з липня 2016 року з [PERSON] без реєстрації шлюбу, мали спільні права та обов`язки як подружжя, спільний бюджет, вели спільне господарство як одна сім`я без офіційного оформлення відносин у органах реєстрації актів цивільного стану. [INFO] [PERSON] помер. Позивачка зазначає, що в разі встановлення факту її проживання з [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу з липня 2016 року по [INFO] за адресою: [ADDRESS] , то вона буде мати право як на спадкування після [PERSON] , і на отримання відповідної компенсації з боку держави за цивільного чоловіка, оскільки він помер під час військових дій щодо захисту батьківщини відповідно до Постанови КМУ «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» №168 від 28.02.2022 р., як дружина. Встановити наведений факт інакше ніж шляхом звернення до суду немає можливості, у зв`язку з чим [PERSON] змушена звернутися з відповідною позовною заявою до суду. В судове засідання представник позивача адвокат Петренко О.В. не з`явилася, надала суду заяву, в якій підтримує свої позовні вимоги, просить слухати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином та своєчасно, при цьому надав заяву про визнання позовних вимог. Представник відповідача адвокат Левков В.М. в судове засідання не з`явився, надав заяву про визнання позовних вимог та просив слухати справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, будь яких заяв чи клопотань до суду від відповідача не надходило. Третя особа про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, будь яких заяв чи клопотань до суду від відповідача не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що згідно із свідоцтва про шлюб 07.06.2013 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом державної РАЦС по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції за актовим записом №366. Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] взяла прізвище « [PERSON] ». Згідно із паспорту громадянки України [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно із паспорту громадянина України [PERSON] він зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, твердження [PERSON] , що з часу укладання шлюбу вона не мешкала з [PERSON] як сім`я підтверджується відсутністю спільної реєстрації місця мешкання за однією адресою з [PERSON] [PERSON] визнає, що наміру створення сім`ї з [PERSON] він не мав, спільного бюджету не мав, прав та обов`язків подружжя не було. Шлюб був зареєстрований з корисливих мотивів для легалізування позивачки у Польщі, де мешкав [PERSON] . Тобто, бажання проживати разом, вести спільне господарство, дбати про добробут та моральний стан сім`ї не було. Відповідач [PERSON] фактично мешкає з іншою жінкою [PERSON] , з якою, згідно із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Таким чином, судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] , укладений 07.06.2013 р. за актовим записом №366 є недійсним у відповідності до ст. ст. 40 Сімейного Кодексу України. Згідно ч.1 ст. 21 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. На підставі ст. 40 Сімейного Кодексу України шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя. Згідно ст. 44 СК України у випадках, передбачених статтями 39-41 Сімейного Кодексу України, шлюб є недійсним від дня його державної реєстрації. У відповідності до ст. 45 Сімейного Кодексу недійсний шлюб, а також шлюб, визнаний недійсним за рішенням суду, не є підставою для виникнення у осіб, між якими він був зареєстрований, прав та обов`язків подружжя, а також прав та обов`язків, які встановлені для подружжя іншими законами України. П. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що за рішенням суду шлюб обов`язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі фіктивності (ст. 40 СК України). Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Судом також встановлено, що фактично [PERSON] мешкала однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу з [PERSON] з липня 2016 року по [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до сповіщення №0501/13/1/366 про смерть, виданого [INFO] військової частини [NUMBER] , гр. [PERSON] (контактний номер моб.телефону: [NUMBER] ), яка проживає за адресою: [ADDRESS] , сповіщають про те, що її цивільний чоловік, навідник кулеметного взводу 2 механізованого батальйону у військовій частині [NUMBER] сержант [PERSON] , [INFO] , загинув [INFO] біля населеного пункту Кремінна Северодонецького району Луганської області при захисті Батьківщини, виявивши стійкість та мужність, під час виконання бойових завдань в складі підрозділу. Згідно із свідоцтва про смерть [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] про що, 06.03.2023 р. здійснено актовий запис №2685 Відділом ДРАЦС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Відповідно до пояснень свідка [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , з липня 2016 року почала мешкати з [PERSON] у квартирі [ADDRESS] . З цього часу [PERSON] та [PERSON] мешкали разом як чоловік та жінка, постійно спільно проживали та вели спільне господарство, вели спільне господарство як одна сім`я, мали спільні права та обов`язки як подружжя, їхнім взаєминам були притаманні ознаки родинних стосунків і сім`ї. Вони спільно проводили час та свята, вечеряли разом кожного дня, спільно купляли техніку та здійснювали ремонт у квартирі. [PERSON] часто була у них в гостях в квартирі [ADDRESS] і бачила, що в квартирі знаходяться їх побутові речі, одяг. [PERSON] регулярно перераховував [PERSON] грошові кошти, для забезпечення їх утримання (витрати на харчування, одяг, сплату комунальних послуг тощо). [PERSON] дбав про побутові умови проживання, ним було придбано диван, пральну машину, холодильник, пилосос. Відповідно до пояснень свідка [PERSON] , яка мешкає з адресою: [ADDRESS] , вона була сусідкою [PERSON] та [PERSON] . Дійсно [PERSON] , [INFO] , з липня 2016 року почала мешкати з [PERSON] у квартирі [ADDRESS] . З цього часу [PERSON] та [PERSON] мешкали разом як чоловік та жінка в квартирі [ADDRESS] , що [PERSON] бачила коли була в них в гостях. Вони постійно спільно проживали та вели спільне господарство, вели спільне господарство як одна сім`я, мали спільні права та обов`язки як подружжя, їхнім взаєминам були притаманні ознаки шлюбу і сім`ї. В квартирі [ADDRESS] знаходились їх побутові речі, одяг. Всі сусіді у під`їзді сприймали їх як дружину та чоловіка. При спілкуванні вони один до одного зверталися як чоловік та дружина, мали наміри народити спільну дитину. Відповідно до пояснень свідка [PERSON] (адреса проживання: [ADDRESS] ), була сусідкою [PERSON] , який є власником квартири [ADDRESS] , по день його смерті [INFO] . В липні 2016 року [PERSON] почав мешкати з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] представив їй [PERSON] як свою дружину. Цими поясненнями вона підтверджує, що дійсно [PERSON] , [INFO] , з липня 2016 року почала мешкати з [PERSON] у квартирі [ADDRESS] . З цього часу [PERSON] та [PERSON] мешкали разом як чоловік та жінка, постійно спільно проживали та вели спільне господарство, вели спільне господарство як одна сім`я, мали спільні права та обов`язки як подружжя, нашим взаєминам були притаманні ознаки шлюбу і сім`ї. Вони спільно святкували свята, на які запрошували сусідів. Вона часто була у них в гостях в квартирі [ADDRESS] і бачила, що в квартирі знаходяться їх побутові речі, одяг, вони здійснювали спільно в квартирі ремонт, [PERSON] завжди готувала вечерю [PERSON] , а останній займався покупкою продуктів харчування та техніки. Покази вказаних свідків узгоджуються з доводами та обставинами вказаними у позовній заяві [PERSON] та з заявою про визнання позову відповідачем [PERSON] . Встановлення факту проживання [PERSON] з [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу з липня 2016 року по 13.02.2023 р. за адресою: [ADDRESS] , є необхідною умовою для набуття право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови КМУ «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» №168 від 28.02.2022 р., за чоловіка як дружині загиблого, оскільки він помер під час військових дій щодо захисту батьківщини. Суд дійшов до висновку, що у випадку встановлення судом факту проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу з липня 2016 року по 13.02.2023 р. права відповідача [PERSON] порушуватися не будуть, оскільки встановлення такого факту жодним чином не впливає на його права як спадкоємця за законом. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно вимог ч. 4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 СК України. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2018 року у справі № 129/2115/15-ц (провадження № 61-2080св18) зазначено, що: «для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання майна спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї. Вказані обставини судом не встановлено, а покази свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення вказаного факту». Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»визначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК(2947-14) про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, аналізуючи вищевказане, беручи до уваги надані суду докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі ст. ст. 3, 4, 21 СК України,

Outcome: approved