Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-11 00:00:00

20.06.2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами, якими просить: визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] , укладений 25.09.2017 між нею, [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] ; визнати за нею, [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що вона придбала у [PERSON] та [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами: [ADDRESS] . Факт розрахунку за будинок підтверджуються розписками. Нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу не було здійснено в момент розрахунку, оскільки, відповідачі мали підготувати належний пакет документів. В момент передачі грошових коштів, у т.ч. передано ключі, тому на теперішній час вона разом з родиною проживають у зазначеному будинку. Неодноразово нею призначались зустрічі, у т.ч. в нотаріальній конторі, які відповідачами проігноровано. В останню зустріч в 2019 році, весь пакет документів на житловий будинок (правовстановлюючу та технічну документацію) їй передано, однак, це не замінює присутність у нотаріуса відповідачів для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Таким чином, відповідачі не виконали умови щодо нотаріального посвідчення Договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з чим Позивач вимушений звернутися до суду для захисту своїх прав. Позивачка в судове засідання не з`явилася, її представник надав суду заяву, якою підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу за їх відсутності. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , сповіщені належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, надали 12.07.2023 до суду відзиви на позовну заяву, згідно яких визнають позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі, не заперечують проти задоволення позову [PERSON] повністю. Також зазначили, що з`явитися до нотаріуса не в змозі, так як знаходяться за межами України та повертатися не планують. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 25.09.2017 року між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] передають у власність, а [PERSON] приймає у власність нерухоме майно: житловий будинок загальною площею 74,8 кв.м., в т.ч житловою площею 47,8кв.м., з господарськими будівлями та надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] . Встановлено, що 25.09.2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір (розписка), відповідно до якого [PERSON] отримала від позивача за продаж своєї частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , 3500 доларів США (а.с. 12). 25.09.2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір (розписка), відповідно до якого [PERSON] отримала від позивача за продаж своєї частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , 3500 доларів США (а.с. 13). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 09.11.2019 позивач змінила своє прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с. 19). Згідно свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 12.03.2004р., рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 31.01.2023 у справі №500/8558/18, свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Черненко С.М. Ізмаїльської державної нотаріальної контори від 21.09.2004 року, зареєстрованого в реєстрі за №3-1833, [PERSON] та [PERSON] є власниками житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , а саме: [PERSON] належить 11/155 частин, а [PERSON] - 4/15 (а.с. 29-42). Дана інформація також підтверджена технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями, виданим ФОП [PERSON] 5.12.2020 (а.с. 43-47). Між сторонами договір купівлі продажу нерухомого майна не був нотаріально посвідчений і відповідач порушив зобов`язання встановлені сторонами. На теперішній час вказаний договір не оскаржений та не скасований. Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із частинами першою, другою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Частиною першою статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Зазначений договір відповідає вимогам ст. 1047 ЦК України, оскільки укладений в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ст. 316 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.ст. 328, 334, 655, 657 ЦК України, діючого на час розгляду справи, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності визнається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі. Відповідно до пунктів 1.1., 1.4., 1.7., 1.9 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, які знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету України з житлово-комунального господарства від 09.06.98 року № 121, Інструкція визначала порядок здійснення державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна в Україні. Державній реєстрації в бюро технічної інвентаризації підлягають об`єкти нерухомості, розташовані на всій території України. Реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна здійснюється на підставі правовстановлюючих документів за рахунок коштів власників нерухомого майна. Пунктом 2 Інструкції визначений порядок здійснення державної реєстрації, підпунктом 2.1.д) якого зазначено, що на оригіналі правовстановлюючого документу робиться реєстраційний напис. Згідно ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. З оглядом на вищевказане, та з огляду на те, що сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, та з огляду на те, що відповідачі ухиляються від нотаріального посвідчення договору, вищевказаний договір підлягає визнанню дійсним та визнається право власності таким чином за [PERSON] встановлюється відповідно ст.328 ЦК України та з урахуванням положень ст.220 ЦК України. Враховуючи викладене, на думку суду обґрунтованими є посилання позивачки на дійсність договору купівлі-продажу нерухомого майна та правомірними є вимоги про визнання дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] , укладений 25.09.2017 між [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] та визнання за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] . Згідно ч.2 ст.281 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved