Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом про:1) зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Літинського районного суду Вінницької області по справі №137/665/22 від 26.09.2022 на утримання доньки [PERSON] , до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і досягнення донькою 18 річного віку; 2) зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на підставі судового наказу Літинського районного суду Вінницької області по справі №137/67/21 від 02.02.2021 на утримання сина [PERSON] , [INFO] , до 1/6 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення сином повноліття. Просив стягнути солідарно з відповідачок судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 14.06.2002 між ним та [PERSON] було укладено шлюб, який 19.12.2018 розірвано. В даному шлюбі у них народжено двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , на яких він сплачував аліменти за рішенням Літинського районного суду у справі №137/523/20. 26.09.2022 Літинським районним судом Вінницької області змінено спосіб стягнення аліментів та стягнуто з нього на користь відповідачки [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку кожного, щомісяця до досягнення донькою повноліття. 02.09.2021 рішенням Апеляційного суду Вінницької області по справі №137/311/21 стягнуто на користь відповідачки [PERSON] аліменти на утримання сина, який продовжує навчання у твердій грошовій сумі по 1500 гривень, щомісячно, не більше як до досягнення 23 років. 05.11.2013 між ним та [PERSON] було укладено шлюб, від якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . 02.02.2021 Літинським районним судом Вінницької області по справі №137/67/21 стягнуто з нього аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення сином повноліття. 17.03.2021 Літинським районним судом Вінницької області по справі №137/68/21 стягнуто із нього аліменти на користь [PERSON] , з якою проживає син [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1000грн щомісячно, до досягнення дитиною трьохрічного віку. Станом на день винесення судових рішень по стягненню аліментів на двох відповідачів його матеріальний стан значно погіршився. Так відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 він мобілізований та проходить військову службу по теперішній час. В період проходження служби отримав захворювання які значно його обмежують у виконанні робіт по службі і значно менше отримує заробітну плату з якої з нього стягуються аліменти у чотирьох видах. Також у нього немає інших доходів. Зазначає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч.2 ст.182 СК України). Зменшення розміру аліментів з 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/6 частину всіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дитини не суперечить нормам матеріального права, неповнолітніх дітей. Таким чином, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку з чим при зменшеному за даним рішенням суду розміром аліментів, що присуджені до стягнення, мінімальний їх розмір складатиме 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 29.03.2023 провадження у справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд по суті на 26.04.2023 із викликом сторін. 13.04.2023 від представника відповідачки-1 [PERSON] адвоката Зайця Б.В. надійшов відзив, у якому останній просив відмовити у задоволенні вимоги про зменшення розміру аліментів, що стягуються з позивача на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , а також вирішити питання розподілу судових витрат та стягнути з позивача на користь відповідачки судові витрати, пов`язані із розглядом справи у розмірі 4000грн витрат на правничу допомогу. Відзив мотивовано тим, що відповідачка вважає позов необгрунтованим та безпідставним. Позивач просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Літинського районного суду Вінницької області у справі №137/665/22 від 26.09.2022, у якому зазначено, що [PERSON] під час розгляду справи не подавав відзив із запереченнями. Після отримання судового рішення не оскаржував його, чим із ним погодився. Обставини про які зазначає позивач у своєму позові існували на день прийняття рішення у справі №137/665/22, а тому під час розгляду даної справи із [PERSON] вже стягувались аліменти на: утримання дружини [PERSON] у розмірі 1000грн; утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частки від усіх види його заробітку (доходу); утримання сина [PERSON] у розмірі 1500грн. Повідомляє, що позивач вже звертався до Літинського районного суду Вінницької області з таким же позовом у листопаді 2022 року, однак під тиском аргументів, доводів та наданих доказів відповідачем залишив свій позов без розгляду. Вважає, що звернення до суду спровоковано тим, що Кабінет Міністрів Постановою №1263 від 11.11.2022 дозволив стягувати аліменти з додаткової винагороди військовослужбовців ЗСУ. Проте [PERSON] не отримує відповідних сум стягнень, що підтверджується розрахунком зі сплати заборгованості по аліментах. Згідно розрахунку сума аліментів не перевищує необхідних витрат на утримання та лікування дитини, а грошове утримання після набрання законної сили судовим рішенням у справі №137/665/22 збільшилося чим покращився матеріальний стан позивача. Також, просить суд звернути увагу на те, що стягнення аліментів у розмірі 1000грн на утримання дружини [PERSON] є не значним та має тривати лише до 28.05.2023, а стягнення аліментів у розмірі 1500грн на утримання сина [PERSON] припиняється 30.06.2024. Вважає, що умовою для зменшення розміру аліментів має бути зміна матеріального або сімейного стану, погіршення здоров`я позивача саме після стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) на утримання [PERSON] . Проте до позову відповідні належні, допустимі, достовірні і достатні докази, у розумінні ст.77-80 ЦПК України до суду не надані. Позивач нічим не підтверджує погіршення свого матеріального стану. Водночас позивач надав довідки, що, на його думку, підтверджують погіршення його стану здоров`я, однак у виписці із медичної картки хворого №1013 у п.7 зазначено: «біль у хребті турбує протягом кількох років», тобто на час ухвалення рішення Літинського районного суду Вінницької області у справі №137/665/22 від 26.09.2022 стан здоров`я позивача був таким же як і сьогодні з чим він погоджувався, оскільки даного судового рішення не оскаржував. Відповідно до п.8 «Лікувальні та трудові рекомендації» рекомендоване реабілітаційне лікування в МРЦ МВС України «Південний Буг» з 12.01.2023 по 01.02.2023 за путівкою №001676, тобто безкоштовно, що не тягне за собою погіршення матеріального стану. Також звертає увагу, що у разі стійкого погіршення здоров`я позивача, який військовослужбовцем, він мав би надати до суду висновок військово-лікарської комісії, де було б зазначено, що він має погіршення стану здоров`я, певні обмеження щодо проходження служби та встановлені діагнози про хворобу, але такий доказ відсутній. Натомість, у довідці виданій Медичним реабілітаційним центром «Південний Буг» МВС України м. Хмільник у графі «результати лікування» зазначено, що стан здоров`я [PERSON] покращився. Порівнявши копії квитанцій із зазначеними у них назвами медичних препаратів із списком призначених медикаментів згідно Виписки із медичної картки хворого №1013, не підтверджується необхідність у купівлі наступних медикаментів: Декспро р-н та Кейвер р-н (чек від 06.01.2023). Разом з тим, вартість всього лікування позивачу обійшлась у 5249,48грн що не може вважатись значною та такою, що підтверджує погіршення його матеріального стану, у той час як його донька має стійку хронічну хворобу пов`язану із проблемою із зором, що тягне за собою значну вартість лікування. Однак, батько дитини не цікавиться здоров`ям дитини, оскільки не відвідує її і взагалі не бачиться з нею, а тому не знає і не хоче знати про ті проблеми зі здоров`ям, які має його дочка. Зазначає, що утримання дитини полягає не тільки у забезпеченні її харчуванням, одягом, а й побутовими предметами для її нормальної життєдіяльності та розвитку, на підтвердження зазначеного надає суду копіїї відповідних накладних та квитанцій. 26.04.2023 розгляд справи відкладено на 08.06.2023 за клопотанням представника відповідачки. 08.06.2023 оголошено перерву в судовому засіданні до 03.07.2023 за клопотанням представника позивача. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Зокрема вказав на те, що із позивача [PERSON] , в порушення вимог виконавчого законодавства, стягується більше 50% від його доходів в рахунок аліментів. Відповідачка-1 [PERSON] та її представник-адвокат Заєць Б.В. в судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог в частині зменшення розміру аліментів на [PERSON] з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Відповідачка-2 [PERSON] в судовому засіданні визнала позовні вимоги щодо зменшення розміру аліментів, та поклалась при вирішенні справи на думку суду. Вважає, що аліменти мають стягуватись справедливо як з боку отримувачів, так і з боку платника. Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини. Позивач [PERSON] та відповідачка-2 [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , згідно свідоства про народження серії [NUMBER] виданого 03.06.2020 Літинським районним відділом ДРАЦС Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (а.с.10). Судовим наказом Літинського районного суду Вінницької області від 02.02.2021 у справі №137/67/21 стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 від усіх видів заробітку(доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно і до її повноліття, починаючи стягнення з 29.01.2021 (а.с.19). Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 17.03.2021 у справі №137/68/21 стягнуто із [PERSON] аліменти на користь [PERSON] , з якою проживає син [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1000грн щомісячно, до досягнення дитиною трьохрічного віку (а.с.18). Постановою Вінницького апеляційного суду у справі №137/311/21 від 02.09.2021 збільшено розмір стягуваних з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, з 1000грн до 1500грн щомісячно, починаючи з 02 квітня 2021 року і до закінчення дитиною навчання, термін якого спливає 30 червня 2024 року, але не більш як до досягнення 23 років (а.с.101-104). Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 26.09.2022 у справі № 137/665/22 змінено розмір аліментів, які стягуються за рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 14 липня 2020 року у справі №137/523/20 та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від доходу (заробітку), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення донькою повноліття (а.с.16,17). [PERSON] , згідно Указу Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію», дійсно проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] Національної гвардії України з 28.02.2022 року по теперішній час, згідно довідки військової частини № [NUMBER] від 13.10.2022 (а.с.100). У висновку МРТ попереково-крижового відділу хребта [PERSON] від 22.12.2022 зазначено Антелістез L5 хребця I ст. з переломом задньої дужки L5 хребця справа, Асептичний спондиліт L5-S1, Остеохондроз попереково-крижового відділу хребта, Протрузії дисків L4-5, L5-S1 (а.с.23). Згідно виписки із медичної картки стаціонарного хворого [PERSON] №1013 від 11.01.2023, діагноз: Остеохондроз поперекового відділу хребта; Протрузії дисків L4-L5-L5-S1; Антелістез L5 I ст; Асептичний спондиліт L5-S1; Люмбоішалгія, стійкий вертеброгенний больовий синдром. В зв`язку з тим, що хворий лікувався стаціонарно без значного покращення, його продовжують турбувати біль в поперековому відділ хребта та ногах, утруднення ходьби, він потребує реабілітаційного лікування у санаторії опорно-рухового профілю. Рішення ЛКК: пацієнт потребує реабілітаційного лікування в МРЦ МВС України «Південний Буг» терміном 21 день (а.с.22). Згідно довідки МРЦ МВС України «Південний Буг» [PERSON] знаходився на реабілітаційному лікуванні з 12.01.2023 по 01.02.2023. За результатами лікування має покращення і помірне зменшення болю в поперековому відділі хребта, стабілізацію артеріального тиску до нормальних параметрів (а.с.24). Із наданих [PERSON] квитанцій (а.с.25), встановлено, що останнім, з урахуванням призначень, зазначених у виписці з медичної картки, витрачено на лікування 5249,48грн, за виключенням препаратів Декспро р-н та Кейвер р-н (чек від 06.01.2023). Згідно довідки №01-30/69 від 05.12.2022, [PERSON] навчається у 6-му класі Літинського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №1 Літинської селищної ради Вінницької області (а.с.65). Відповідно до виписки із обстеження від 05.01.2021 медичного закладу Центр зору «Оптимал» [PERSON] встановлений діагноз: міопія сл ст. обох очей, порушення акомодації обох очей. Рекомендовано: «Д» нагляд через 1 місяць, постійна корекція окулярами/МКЛ та лікарські засоби таблетки «Слезавіт», очні краплі «Ірифин». Виписано рецепт на окуляри від 05.01.2021 та придбано окуляри вартістю 1529грн (а.с.58,59). Відповідно до огляду лікаря офтальмолога від 03.11.2022 [PERSON] має діагноз хвороби «міопія слабкого ступеня правого ока. Складний міопічний астигматизм лівого ока», призначено у якості лікування окуляри або МКЛ для постійного використання. Виписаний рецепт та придбані окуляри вартістю 5670.00грн (а.с.60,61). У зв`язку із виявленою хворобою [PERSON] потребує продовження лікування зору, у зв`язку із чим потребує лікування у виді використання ортокератологічних лінз (Paragon CRT-100) для стабілізації міопічного процесу, які були придбані за 12000грн, що підтверджується оглядами лікаря офтальмолога від 03.11.2022, 03.02.2023, 22.04.2023 та товарним чеком (а.с.62,63,80,81). Відповідно до товарного чеку від 01.12.2022 №22, квитанцій про оплату від 31.10.2022 та 01.12.2022 для [PERSON] мати придбала диван дитячий «Бонус 7» вартість якого складає 12200,00грн, велосипед підлітковий «Ardis» вартість якого 4000грн, підтверджується накладною №37 від 29.05.2022 та квитанцією від 29.05.2022 (а.с.66-69). [PERSON] для дочки придбала ноутбук Dell inspirion 3593 вартістю 11500грн, що підтверджується накладною та платіжною інструкцією від 28.02.2023 (а.с.70,71). Згідно розрахунку старшого державного виконавця, [PERSON] має заборгованість перед [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , в сумі 11770,61грн станом на 30.03.2023 (а.с.72). Вказана обставина сторонами не заперечується та в судововому засіданні було з`ясовано, що було допущено бухгалтерську помилку при відрахуванні із заробітної плати [PERSON] . Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області у справі №137/1163/22 від 21.11.2022 відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру стягнення аліментів, призначено розгляд на 14.12.2022 (а.с.56). Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області у справі №137/1163/22 від 24.01.2023 цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру стягнення аліментів, залишено без розгляду (а.с.57). В силу положень ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як закріплено у ч.4 ст.10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст.191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч.2 ст. 182СК України). Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, [PERSON] посилався на те, що у нього змінився стан здоровя і матеріальний стан, оскільки він мобілізований та проходить військову службу по теперішній час. В період проходження служби отримав захворювання, які значно його обмежують у виконанні робіт по службі і значно менше отримує заробітну плату з якої з нього стягуються аліменти у чотирьох видах. У постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19 (провадження №61-9460св20), від 28 травня 2021 року у справі №715/2073/20 (провадження № 61-1031св21) викладено такий правовий висновок щодо застосування статті 192 СК України: «Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану». Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, не спростовано матеріалами справи та позивачем те, що позивач є працездатним, має регулярний дохід, оскільки регулярно отримує зарплатню, з якої можливе відрахування аліментів на утримання малолітніх дітей. Доказів зменшення заробітку позивача суду не надано. Надані суду медичні документи позивача не можуть бути беззаперечним доказом погіршення стану його здоров`я, оскільки не містять в собі інформації щодо довготривалого чи стабільного його розладу. Також, не несуть інформації про протипоказання до військової служби, а також виконання [PERSON] своїх службових обов`язків, що могло б вплинути на оплату його праці. Разом з тим, довідка МРЦ МВС України «Південний Буг» свідчить про позитивні результати лікування. Надані чеки на придбання ліків на загальну суму 5249,48грн, згідно списку призначених препаратів, не можуть вважатись як суттєві витрати на лікування чи впливати на зміну матеріального становища позивача. Водночас, в судовому засіданні з`ясовано, що станом на момент розгляду справи, позивач звільнений від сплати аліментів на користь [PERSON] , з якою проживає син [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1000грн щомісячно, до досягнення дитиною трьохрічного віку, згідно рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 17.03.2021 у справі №137/68/21, оскільки дитиною досягнуто трирічного віку. Вказана обставина визнана учасниками справи, а тому не підлягає доказуванню. Разом з тим, суд зазначає, що копії виконавчого листа у справі №137/68/23 від 11.05.2021 та наказу №26-к від 22.07.2020 про надання [PERSON] соціальної відпустки для догляду за дитиною до досягнення трирічного віку з 25.07.2020 по 28.05.2023 не беруться судом до уваги як недопустимі докази у справі, оскільки не завірені позивачем відповідно до вимог чинного законодавства та в судовому засіданні представником позивача не надані їх оригінали. Разом з тим, представник позивача посилався на те, що в порушення вимог виконавчого законодавства, з позивача стягується більше 50% від його доходів в рахунок аліментів. Проте, у ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків, а в даному випадку відрахування із заробітної плати позивача за судовим рішення та судовим наказом складають лише 50%, які є предметом спору у справі. Наявність постанови Вінницького апеляційного суду у справі №137/311/21 від 02.09.2021 про збільшення розміру стягуваних з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, з 1000грн до 1500грн щомісячно, починаючи з 02 квітня 2021 року і до закінчення дитиною навчання, термін якого спливає 30 червня 2024 року, але не більш як до досягнення 23 років, не є підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки на момент видачі судового наказу у 2021 році та ухвалення судовго рішення у 2022 році, вказана обставина вже існувала. Разом з тим, ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» регулює питання щодо розміру відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника під час примусового виконання виконавчих документів, а не визначає максимальний розмір аліментів, що можуть бути стягнуті судом з особи на утримання дітей. На наявність інших підстав для зменшення розміру аліментів позивач не вказував. Переконливих доказів про наявність підстав для зменшення цих сум позивач не надав. Відповідно до рішення Літинського районного суду Вінницької області від 26.09.2022 у справі № 137/665/22 та судового наказу Літинського районного суду Вінницької області від 02.02.2021 у справі №137/67/21, розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства України, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач почав проходити військову службу в ЗСУ, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дітей, та суперечитиме їх інтересам. Вказані рішення та судовий наказ не оспорювались позивачем, хоча той мав право на захист своїх прав та інтересів, в тому числі, шляхом поновлення строку на оскарження, в силу специфіки своєї професії. Таким чином, встановивши, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували зміну в бік погіршення його матеріального або сімейного становища, стану здоров`я на час його звернення до суду з позовними вимогами про зменшення розміру аліментів, при цьому суд враховує, що дитина [PERSON] потребує значного матеріального утримання з боку батьків у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, беручи до уваги надані учасниками справи пояснення, а також, враховуючи інтереси малолітніх дітей, суд вважає, що зміна розміру аліментів не буде спрямована на належне забезпечення дітей позивача та суперечитиме їх інтересам. Врахоючи викладене, суд, відповідно до ст.206 ЦПК України, приходить до висновку про відмову у прийнятті визнання відповідачем-2 позову, оскільки,на думку суду, вказане порушує права малолітньої дитини [PERSON] , який потребує відповідного забезпечення зі сторони батька. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] є безпідставними та необгрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. Разом з тим, суд звертає увагу, що сторони не позбавлені права в майбутньому на звернення до суду з позовом про зміну розміру стягуваних аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Оскільки у задоволенні позову відмовлено повністю, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача, згідно п.2 ч.2 ст.141 ЦПК. Крім того, згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Частинами 1, 3 статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Приписами ч.8 ст.141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник відповідачки-1 надав: детальний опис робіт, виконаних адвокатом по справі від 13.04.2023; договір про надання правової (правничої) допомоги від 04.04.2023; квитанцію до прибуткового касового ордера №б/н від 04.04.2023 на суму 4000грн; ордер про надання правової (правничої) допомоги від 04.04.2023. За таких обставин, вимога про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 4000 гривень з позивача на користь відповідачки-1 підлягає задоволенню.

Outcome: approved