Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів про відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000000 грн., посилаючись на те, що Відділення поліції №3 Житомирського РУП Головного управління Національної поліції в Житомирській області порушило його права і свободи. Працівники поліції звинуватили позивача в тому, що він зберігає за місцем проживання наркотичні речовини та 21.05.2021 провели обшук по [ADDRESS] . Позивач вказує, що наркотичних речовин не зберігав та не зберігає, злочину не вчиняв, його вину не доведено, до кримінальної відповідальності не притягувався. Протиправні дії Відділення поліції №3 Житомирського РУП Головного управління Національної поліції в Житомирській області призвели до витрат часу позивача для захисту свого порушеного права, що завдало йому моральних і психічних страждань, тому він просить стягнути з держави на його користь шляхом безспірного списання коштів державного бюджету України в розмірі 1000000 грн. моральної шкоди, заподіяної внаслідок незаконного обшуку, як компенсацію за втручання в приватне життя позивача та його родини. Окрім того, просить стягнути з Головного управління Національної поліції у Житомирській області витрати на правову допомогу адвокатом Бойком В.В. в розмірі 50000 грн. Ухвалою від 03.04.2023 відкрито загальне позовне провадження у справі (а.с. 19-20). 26.04.2023 від представника відповідача Головного управління Національної поліції в Житомирській області надійшов відзив, в якому він просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, у зв`язку з тим, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими. Обшук у позивача проведено 21.05.2021 на підставі ухвали слідчого судді Радомишльського районного суду Житомирської області від 19.05.2021, з метою вилучення незаконно зберігаємого наркотичного засобу. При цьому, представник відповідача звертає увагу суду на те, що достатність підстав наведених у клопотанні слідчого та доданих до нього документів, які були подані слідчому судді, у цій справі судом не має оцінюватись, оскільки таку оцінку вже було надано слідчим суддею, а за результатами розгляду відповідного клопотання було постановлено ухвалу про дозвіл на проведення обшуку, яка оскарженню не підлягає. Втручання у право позивача на недоторканність та повагу до житла було здійснено у відповідності до встановленої законом процедури, і переслідувало легітимну мету здійснення розслідування кримінального правопорушення. До того ж, посилається на те, що відшкодування моральної шкоди завданої незаконним проведенням обшуку відшкодовується за умови встановлення незаконності такого обшуку або іншим рішенням суду. Також у відзиві зазначено про те, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про доцільність та неминучість витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 24-33). В судове засідання повідомлені належним чином сторони та їх представники не з`явилися, в позовній заяві [PERSON] просить суд провести розгляд справи без його участі та участі його представника, а представники відповідачів причини неявки не повідомили, тому суд вирішив розглянути справи без їх участі. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України,\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 21.05.2021 за місцем\~проживання позивача\~ [PERSON] було проведено обшук з метою перевірки виявлення наркотичних засобів. Дозвіл на проведення обшуку був наданий ухвалою слідчого судді Радомишльського районного суду Житомирської області від 19.05.2021 у справі №289/871/21 за клопотанням слідчого СВ відділення поліції №3 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області Кухарського П.М. у кримінальному провадженні №12021060450000060, яка була пред`явлена позивачеві. За результатами обшуку нічого не виявлено, що підтверджується протоколом обшуку (а.с. 8, 9). Наявність чи відсутність підстав для проведення обшуку регламентовано\~ст. 234 КПК України\~та слідчим суддею Радомишльського районного суду Житомирської області перевірено обґрунтованість підстав на які посилався орган досудового розслідування для надання дозволу на обшук за місцем фактичного проживання позивача, про, що зазначено в ухвалі від 19.05.2021. Відповідно до\~статті 56 Конституції України\~кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно частини першої статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом (частина друга статті 1176 ЦК України). Порядок відшкодування такої шкоди встановлюється законом (ч. 7\~ст. 1176 ЦК України). Спеціальним нормативно-правовим актом є\~Закон України від 01 грудня 1994 року № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~( далі по тексту Закон). Статтею 1 Закону передбачено, що відповідно до положень цього\~Закону\~підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених\~законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю»\~та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури, суду. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених\~Законом України від 01 грудня 1994 року № 266/94-ВР\~виникає, зокрема, у випадках встановлення в\~обвинувальному вироку\~суду чи\~іншому рішенні\~суду (крім\~ухвали суду\~про призначення\~нового розгляду)\~факту незаконного\~повідомлення про\~підозру у\~вчиненні кримінального\~правопорушення,\~незаконного взяття\~і тримання\~під вартою,\~незаконного проведення\~в ході\~кримінального провадження\~обшуку,\~виїмки,\~незаконного накладення\~арешту на\~майно,\~незаконного відсторонення\~від роботи\~(посади)\~та інших\~процесуальних дій,\~що обмежують\~чи порушують\~права та\~свободи громадян,\~незаконного проведення\~оперативно-розшукових\~заходів (пункт 1-1 частини першої\~статті 2 цього Закону). Посилання позивача на те, що підставою для задоволення позову є незаконне проведення обшуку, які обмежують його права, суд вважає помилковими, так як, згідно з пунктом 1-1 частини першої\~статті 2 Закону, така незаконність повинна бути встановлена обвинувальним вироком суду чи іншим рішенням суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду). Саме по собі здійснення відповідних слідчих та процесуальних дій, навіть у разі подальшого закриття кримінального провадження, про їх незаконність не свідчить. Така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 18.12.2019 у справі № 554/11821/14-ц. Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, позивачем, відповідно до ст. ст. 13, 77-81 ЦПК України не надано суду жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів у розумінні ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно\~розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду факту незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, який може бути підставою для відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених Законом, тому позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed