Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-25 00:00:00

У травні 2023 року представник позивача АТ «Універсал Банк» звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначено, що між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] на підставі анкети-заяви від 08.07.2021 року, було укладено договір про надання банківських послуг «Monobank», за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 60000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним засобом якого є платіжна картка Monobank. Банк виконав взяті на себе зобов`язання, однак, відповідач умови укладеного між сторонами договору належним чином не виконує, в зв`язку з чим станом на 15.02.2023 року у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 94280,13 грн., яка складається із: 94280,13 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом. З огляду на те, що відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість, банк вимушений звернутись до суду та просить стягнути із відповідача на користь позивача в примусовому порядку зазначену суму заборгованості, а також судовий збір. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22.05.2023 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Представник позивача після відкриття провадження у справ з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. В позові просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги задовольнити, та проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач, надіславши до суду заяву, в якій просив в задоволенні позову відмовити, з будь-якими іншими заявами/клопотаннями до суду не звертався. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом установлено, що в жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms. 08.07.2021 року відповідач [PERSON] з метою отримання банківських послуг звернувся до позивача із анкетою-заявою, а також своїм підписом повністю та безумовно прийняв пропозицію банку та погодився з тим, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг. Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язалась виконувати його умови. На підставі укладеного договору, відповідач отримав кредит в сумі 60000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . Наявні у справі докази свідчать про те, що банк виконав взяті на себе зобов`язання та надав в розпорядження відповідача кредитні кошти, та доказів недійсності укладеного між сторонами договору та/або неналежного виконання банком умов договору, - стороною відповідача суду надано не було. З наданого стороною позивача розрахунку заборгованості вбачається, що загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем станом на станом на 15.02.2023 р. становить суму в розмірі 94280,13 грн., яка складається із: 94280,13 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом. В ході розгляду справи відповідач заперечував проти позовних вимог, однак, доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості суду не надав, як і не надав доказів безпідставності позовних вимог в цілому. Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, а також заперечень на позов, суд приймає до уваги те, що відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі статтею 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги, що у даній справі стороною позивача дотримано. З огляду на те, що відповідачем не надано суду доказів в підтвердження того, що ним належним чином виконувалися умови кредитного договору, а обставини на які посилається, останній, у заяві спростовуються наявними у справі доказами, а тому суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими. Надання банком відповідачу кредитних коштів шляхом встановлення для користування кредитного ліміту підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості, анкетою-заявою до договору про надання банківських послуг, паспортом споживчого кредиту. Заборгованість відповідача за використаними кредитними коштами станом на 15.02.2023 р. становить суму в розмірі 94280,13 грн., та доказів на спростування зазначеної суми боргу відповідачем надано не було, як і не було надано доказів фактичного не отримання від банку коштів. Крім того, варто відмітити, що переконливих доказів на спростування обґрунтованості позовних вимог стороною відповідача суду надано не було, як і не було надано доказів належного виконання зобов`язань за укладеним між сторонами договором. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що на підставі наданих стороною позивача доказів встановлено, що відповідач взяті на себе зобов`язання за укладеним із банком кредитним договором щодо повернення отриманих коштів належним чином не виконує, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, відповідачем обґрунтування позову спростовано не було, а відтак суд вважає позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2684,00 грн. підлягають стягненню із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved