Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

12.04.2023 року до суду звернулася представник: адвокат Соколова Н.І. в інтересах [PERSON] з позовом до Запорізької міської ради, третя особа: Восьма Запорізька державна нотаріальна контора, про зняття арешту з нерухомого майна. 17.04.2023 року ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено до розгляду в підготовче засідання. 20.06.2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. В позові посилалися на те, що [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] , іншими співвласниками в рівних частках є її мати [PERSON] , яка померла [INFO] , та рідний брат [PERSON] , який помер [INFO] . Право власності ними набуте на підставі свідоцтва про право власності серія та номер 4428, видане 23.11.1993 року виконавчим комітетом Ленінської районної Ради народних депутатів. Маючи намір отримати спадок, який залишився після смерті матері, а також здійснити реєстрацію права власності на житло, позивач звернулась до нотаріату з заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з тим, що на вказану квартиру накладено арешт (обтяження №12360015; дата державної реєстрації обтяження 14.06.2005 року), про існування якого їй відомо не було. На її звернення від 15.01.2021 року Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надіслало лист від 02.02.2021 року, яким повідомило, що з інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна встановлено, що підставою для реєстрації обтяження квартири було рішення, серія та номер 8, видане 14.01.1994 року відділом внутрішніх справ Ленінського районного виконавчого комітету м. Запоріжжя. Відомості про реєстрацію обтяження до 01.01.2013 року зберігається в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 2081914, 14.06.2005 09:49:31, реєстратор: Запорізький обласний державний нотаріальний архів, Запорізький міський нотаріальний округ. Також, на її звернення Запорізький обласний державний нотаріальний архів листом від 17.02.2021 року повідомив, що перенос даних у 2005 році (обтяження майна за №12360015 від 14.06.2005 року) з реєстру заборон «Феміда» до Єдиного державного реєстру заборон було здійснено автоматично. З 01.01.2013 року Єдиний державний реєстр заборон відчуження нерухомого майна припинив свою роботу у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Наразі існує Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, куди була перенесена вся інформація з попередніх Реєстрів (архівні записи). Документи Восьмої запорізької державної нотаріальної контори за період з 1994 року по 2001 рік, а саме: справи «Реєстр для реєстрації заборони відчуження жилих будинків, квартир та іншого нерухомого майна та арештів, накладених судовими та слідчими органами», «Алфавітна книга обліку заборони (арештів)» та документи на підставі яких вносилась інформація до вищезазначених справ, на зберігання до Запорізького обласного державного нотаріального архіву не передавались. Також, на її звернення від 05.03.2021 року, листом Восьмої запорізької державної нотаріальної контори від 18.03.2021 року повідомлено, що згідно Алфавітної книги заборон відчуження нерухомого майна Восьмої запорізької державної нотаріальної контори було накладено арешт на квартиру та внесено до реєстру заборон «Феміда» на підставі розпорядження №8 від 14.01.1994 року Лен.РИК 25.10.1994. Обтяження було внесено реєстратором Запорізької філії Інформаційного центру в реєстр заборон «Феміда» 14.06.2005 року (архівна дата), а потім автоматично перенесене з реєстру заборон «Феміда» до Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єкту нерухомого майна. Восьма запорізька державна нотаріальна контора виступала виключно реєстратором арешту на вказане майно, а документ, який є підставою накладення арешту, як і всі матеріали, які надходять до державної нотаріальної контори щодо накладення заборон, та номенклатури справ зберігаються три роки, і у зв`язку з закінченням строку зберігання зазначені матеріали було знищено. Згідно довідки Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.02.2021 року повідомлено, що ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08.12.1994 року по цивільній справі № 2-591/94 за позовом Хортицького орендного підприємства теплові мережі м. Запоріжжя до [PERSON] , [PERSON] про виселення з службового приміщення було прийнято рішення про припинення справи. Ухвала не оскаржувалась та набрала законної сили 19.12.1994 року. Справа знищена у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Виходячи з викладеного, враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку, оскільки захистити своє порушене право власності позивач не може, вважають, що необхідний захист права шляхом скасування такого арешту, оскільки позовні вимоги засновані на законі. З урахуванням того, що відносно позивача та померлих співвласників квартири відсутні судові рішення та виконавчі провадження, в межах яких було накладено арешт на майно, наявність такого обтяження створює перешкоди у здійсненні права власності на майно та реалізації законних прав та інтересів, вважають, що наявні підстави для зняття арешту з квартири. Прохали зняти арешт з квартири [ADDRESS] , право власності на яку належить: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , реєстраційний номер обтяження №12360015, дата державної реєстрації обтяження 14.06.2005 року. 13.07.2023 року в судовому засіданні представник Запорізької міської ради вважала, що відсутня можливість скасування арешту в позасудовому порядку, прохала вирішити питання на розсуд суду. У судове засідання позивач та її представник: адвокат Соколова Н.І. не з`явилися, 20.06.2023 року представник подала заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримала та прохала задовольнити. У судове засідання представник третьої особи: Восьма Запорізька державна нотаріальна контора не з`явився, 03.07.2023 року надали заяву про розгляд справи у їх відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. [INFO] в м. Запоріжжя народилася позивач - [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданий 29.01.2002 року Хортицьким РВ УМВС України в Запорізькій області. Позивач [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] , іншими співвласниками в рівних частках є її мати [PERSON] та рідний брат [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , видане 23.11.1993 року виконавчим комітетом Ленінської районної Ради народних депутатів. Мати позивача - [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02.05.2020 року. Рідний брат позивача - [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 31.03.2023 року. 04.04.2023 року позивач звернулася до Приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І. з заявою про прийняття спадщини після смерті рідного брата [PERSON] за законом. 04.04.2023 року [PERSON] звернувся до Приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І. з заявою про відмову у прийнятті спадщини після смерті батька [PERSON] на користь рідної сестри спадкодавця - [PERSON] 04.04.2023 року Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І. заведено спадкову справу, спадкодавець [PERSON] , номер у спадковому реєстрі №70479580, номер у нотаріуса №59/2023, що підтверджується копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 04.04.2023 року. Нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з тим, що на квартиру [ADDRESS] накладено арешт (обтяження №12360015; дата державної реєстрації обтяження 14.06.2005 року). 15.01.2021 року позивач звернулася до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з заявою щодо арешту, на що отримала лист від 02.02.2021 року, яким повідомлено, що з інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна встановлено, що підставою для реєстрації обтяження квартири було рішення, серія та номер 8, видане 14.01.1994 року відділом внутрішніх справ Ленінського районного виконавчого комітету м. Запоріжжя. Відомості про реєстрацію обтяження до 01.01.2013 року зберігається в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 2081914, 14.06.2005 09:49:31, реєстратор: Запорізький обласний державний нотаріальний архів, Запорізький міський нотаріальний округ. 11.02.2021 року позивач звернулася до Запорізького обласного державного нотаріального архіву з заявою щодо арешту, на що отримала лист від 17.02.2021 року, яким повідомлено, що перенос даних у 2005 році (обтяження майна за №12360015 від 14.06.2005 року) з реєстру заборон «Феміда» до Єдиного державного реєстру заборон було здійснено автоматично. З 01.01.2013 року Єдиний державний реєстр заборон відчуження нерухомого майна припинив свою роботу у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Наразі існує Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, куди була перенесена вся інформація з попередніх Реєстрів (архівні записи). Документи Восьмої запорізької державної нотаріальної контори за період з 1994 року по 2001 рік, а саме: справи «Реєстр для реєстрації заборони відчуження жилих будинків, квартир та іншого нерухомого майна та арештів, накладених судовими та слідчими органами», «Алфавітна книга обліку заборони (арештів)» та документи на підставі яких вносилась інформація до вищезазначених справ, на зберігання до Запорізького обласного державного нотаріального архіву не передавались. 05.03.2021 року позивач звернулася до Восьмої запорізької державної нотаріальної контори з заявою щодо арешту, на що отримала лист від 18.03.2021 року, яким повідомлено, що згідно Алфавітної книги заборон відчуження нерухомого майна Восьмої запорізької державної нотаріальної контори було накладено арешт на квартиру та внесено до реєстру заборон «Феміда» на підставі розпорядження №8 від 14.01.1994 року Лен.РИК 25.10.1994. Обтяження було внесено реєстратором Запорізької філії Інформаційного центру в реєстр заборон «Феміда» 14.06.2005 року (архівна дата), а потім автоматично перенесене з реєстру заборон «Феміда» до Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єкту нерухомого майна. Восьма запорізька державна нотаріальна контора виступала виключно реєстратором арешту на вказане майно, а документ, який є підставою накладення арешту, як і всі матеріали, які надходять до державної нотаріальної контори щодо накладення заборон, та номенклатури справ зберігаються три роки, і у зв`язку з закінченням строку зберігання зазначені матеріали було знищено. Згідно довідки Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.02.2021 року повідомлено, що ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08.12.1994 року по цивільній справі № 2-591/94 за позовом Хортицького орендного підприємства теплових мереж м. Запоріжжя до [PERSON] , [PERSON] про виселення з службового приміщення було прийнято рішення про припинення справи. Ухвала не оскаржувалась та набрала законної сили 19.12.1994 року. Справа знищена у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Суд, задовольняючи позов, виходить з наступного. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право. Відповідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження майном. Відповідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. За загальним правилом, яке визначене ч.1 ст.1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що до суду звернулася позивач, яка є співвласником квартири [ADDRESS] , та спадкоємцем за законом після своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , та після свого рідного брата [PERSON] , який помер [INFO] , - інших співвласників вказаної квартири, з позовом про захист свого права власності, оскільки на вказану квартиру накладено арешт (обтяження №12360015; дата державної реєстрації обтяження 14.06.2005 року), про існування якого їй відомо не було, з вимогою про зняття арешту з нерухомого майна. Суд доходить висновку, що з урахуванням того, що відносно позивача та померлих співвласників квартири відсутні судові рішення та виконавчі провадження, в межах яких було накладено арешт на майно, враховуючи неможливість скасування арешту в позасудовому порядку, а наявність такого обтяження створює перешкоди позивачу у здійсненні права власності на майно та реалізації законних прав та інтересів, то наявні підстави для зняття арешту з квартири. Відтак, суд вважає, що право позивача як спадкоємця за законом після матері та рідного брата на володіння, користування та розпорядження спадковим майном, порушується накладеним арештом, оскільки нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину до зняття арешту з майна, а тому підлягає судовому захисту шляхом зняття арешту (реєстраційний номер обтяження №12360015, дата державної реєстрації обтяження 14.06.2005 року). А тому позов підлягає задоволенню, як такий, що ґрунтується на законі, підтверджений встановленими обставинами та перевірений наданими суду доказами. Відповідно ч.1 п.6 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки позивачем не заявлено вимоги щодо розподілу судових витрат, то суд під час ухвалення рішення не вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Outcome: approved