Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-13 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє представник позивача - адвокат Костенко Н.Ю., звернулась до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до Богодухівської міської ради Харківської області, треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору: Богодухівська державна нотаріальна контора Харківської області, [PERSON] , у якому просить: визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право постійного користування земельною ділянкою площею 0,80 га для ведення особистого підсобного господарства, після смерті [PERSON] згідно з Державним актом на право постійного користування землею серії ХР -04-00-00651, виданим 20.09.1996. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] померла [PERSON] . Спадкоємицею усього майна померлої була її донька, [PERSON] , мати позивачки, яка померла [INFO] . Спадщина перейшла до її спадкоємців за законом - доньок [PERSON] та [PERSON] .. До складу спадщини [PERSON] входило, у т.ч., право постійного користування земельної ділянкою з кадастровим номером 6320882000:03:003:0538, посвідчене Державним актом серії ХР - 04-00-006501. [PERSON] звернулась до Богодухівської державної нотаріальної контори з питання одержання свідоцтва про право на спадщину за законом на право постійного користування вказаною земельною ділянкою, однак, листом від 14.12.2022 № 667/01-16 позивачці було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду. Рішенням Богодухівської міської ради Харківської області від 30.12.2021 позивачці було відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою для одержання вказаної земельної ділянки у власність. З посиланням на ст. 1219 ЦК України позивач вказує, що право постійного користування земельною ділянкою не припинилося зі смертю спадкодавиці, та входить до складу спадщини. Враховуючи, що позивачу було відмовлено в нотаріальному оформленні права постійного користування в порядку спадкування, [PERSON] звернулась до суду з цим позовом. Ухвалою позовну заяву [PERSON] до Богодухівської міської ради Харківської області, треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору: Богодухівська державна нотаріальна контора Харківської області, [PERSON] про визнання права користування земельною ділянкою - прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено у справі підготовче засідання. 17.02.2023 до Богодухівського районного суду Харківської області надійшла позовна заява від представника позивача [PERSON] адвоката Костенко Н.Ю. до Богодухівської міської ради Харківської області, треті особи: Богодухівська державна нотаріальна контора Харківської області, [PERSON] , про визнання права користування земельною ділянкою, в якій просить: визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право постійного користування земельною ділянкою площею 0,40 га для ведення особистого підсобного господарства, після смерті [PERSON] , згідно з Державним актом на право постійного користування землею серії ХР -04-00-00651, виданим 20 вересня 1996 року. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] .. Спадкоємицею усього майна померлої була її донька, [PERSON] , яка померла [INFO] . Спадщина перейшла до її спадкоємців за законом доньок [PERSON] та [PERSON] .. Позивачка отримала свідоцтво на спадщину, що складається з земельної ділянки площею 0,2006 га, кадастровий номер 6320882000:01:001:0223 та з земельної ділянки площею 5,0501 га, кадастровий номер 6320882000:03:003:0079. [PERSON] звернулась до Богодухівської державної нотаріальної контори з питання одержання свідоцтва про право на спадщину за законом на право постійного користування вказаною земельною ділянкою, однак, листом від 14 лютого 2023 року №178/02-14 їй було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду. Ухвалою судді Богодухівського районного суду Харківської області Шалімова Д.В. від 20.02.2023 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 613/22723. Визначено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Призначено у справі підготовче засідання. Ухвалою судді Богодухівського районного суду Харківської області Шалімова Д.В. від 22.03.2023 матеріали справи № 613/227/23 за позовом [PERSON] до Богодухівської міської ради Харківської області, треті особи : Богодухівська державна нотаріальна контора Харківської області, [PERSON] про визнання права користування земельною ділянкою передано судді Богодухівського районного суду Харківської області Сеник О.С. для вирішення питання про об`єднання з матеріалами справи № 613/81/23 за позовом [PERSON] до Богодухівської міської ради Харківської області, [PERSON] про визнання права користування земельною ділянкою. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 13.04.2023 клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Костенко Н.Ю. про об`єднання справ - задоволено. Об`єднано в одне провадження цивільні справи № 613/81/23 за позовом [PERSON] до Богодухівської міської ради Харківської області, треті особи: Богодухівська державна нотаріальна контора Харківської області, [PERSON] про визнання права користування земельною ділянкою та № 613/227/23 за позовом [PERSON] до Богодухівської міської ради Харківської області, треті особи - Богодухівська державна нотаріальна контора Харківської області, [PERSON] про визнання права користування земельною ділянкою. Об`єднаній цивільній справі присвоєно №613/81/23. Ухвалою суду від 19.05.2023 закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до Богодухівської міської ради Харківської області, третя особа - Богодухівська державна нотаріальна контора Харківської області про визнання права користування земельною ділянкою. Призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Представник позивачів [PERSON] , [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовних заявах, просила задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача - Богодухівської міської ради Харківської області у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Зазначив, що не заперечує проти позову [PERSON] , [PERSON] . Представник третьої особи - Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області в судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Зазначив, що питання задоволення заяви залишає на розсуд суду. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи викладене, беручи до уваги, що відповідач та третя особа Богодухівська державна нотаріальна контора Харківської області належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників відповідача та третьої особи. Суд, вислухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.02.1985 [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Відповідно до наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 09.06.2012, [PERSON] було укладено шлюб із [PERSON] , після укладення шлюбу дружині присвоє прізвище « [PERSON] » (а.с.13). Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25.04.1989, [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.14). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 21.01.2012, [PERSON] укладено шлюб із [PERSON] , після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.15). [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відміткою в паспорті серії [NUMBER] , виданим Богодухівським РВ УМВС України в Харківській області 27.02.2012 (а.с. 8). Згідно з наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.12.1985, виданого повторно, батьками матері позивачок [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 06.12.1985, виданого повторно, [PERSON] було укладеною шлюб із [PERSON] , після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.13). Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05.05.2021, [PERSON] померла [INFO] (а.с.10). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.05.2021, [PERSON] померла [INFO] (а.с.11). Відповідно до державного акту серії ХР-04-00-006501 від 20.09.1996, [PERSON] належало право постійного користування земельною ділянкою площею 0,80 га, розташованою на території Дмитрівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, з цільовим призначенням - для ведення особистого підсобного господарства. Державний акт зареєстровано у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 300 (а.с.20). Як вбачається зі змісту наданої позивачкою копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 30.06.2020 (заявник - [PERSON] ), вказаній вище земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 6320882000:03:003:0538 (а.с.21-23). Право постійного користування [PERSON] на вказану земельну ділянку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідним витягом від 15.06.2020 (а.с.24). 25.11.2021 [PERSON] звернулась до Богодухівської міської ради Харківської області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно в межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,7997 га із земель комунальної власності Богодухівської міської ради, розташованої на території Богодухівської міської ради Харківської області (кадастровий номер 6320882000:03:003:0358) (а.с.27). Рішенням Богодухівської міської ради Харківської області від 30.12.2021 № 5199- VІІІ відмовлено [PERSON] у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою для одержання у власність зазначеної земельної ділянки, у зв`язку з тим, що земельна ділянка з кадастровим номером 6320882000:03:003:0358 перебуває у користуванні громадян відповідно до державних актів на право постійного користування землею (а.с.26). 11.08.2021 Богодухівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 402/2021 після смерті [PERSON] . Спадкова справа заведена за заявою [PERSON] . Крім цієї заяви, у матеріалах спадкової справи наявна заява про прийняття спадщини [PERSON] від 11.08.2021. Інші заяви про прийняття спадщини, про відмову від спадщини, про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] в матеріалах спадкової справи відсутні. Відповідно до довідки виконавчого комітету Богодухівської міської ради від 18.06.2021 № 3761 [PERSON] , яка померла [INFO] на день смерті була зареєстрована за адресою : [ADDRESS] . На денб смерті [PERSON] за цією адресою відсутня інформація про реєстрацію місця проживання будь-яких інших осіб (а.с.48). 27.01.2022 [PERSON] , [PERSON] було подано заяви про видачу свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] (зворотній бік а.с.48-а.с.49). 27.01.2022 [PERSON] отримала у Богодухівській державній нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] - 1/2 (одну другу) земельної ділянки (пасовища) площею 0,2006 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6320882000:01:001:0223, що розташована на території Дмитрівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, та 1/2 (одну другу) на земельну ділянку з кадастровим номером 6320882000:03:003:0079 площею 5,051 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Богодухівського району Харківської області (а.с.18). 27.01.2022 [PERSON] отримала у Богодухівській державній нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] - (одну другу) земельної ділянки (пасовища) площею 0,2006 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6320882000:01:001:0223, що розташована на території Дмитрівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, та 1/2 (одну другу) на земельну ділянку з кадастровим номером 6320882000:03:003:0079 площею 5,051 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Богодухівського району Харківської області (зворотній бік а.с. 49, а.с.50). [PERSON] та [PERSON] звернулась до Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області з приводу можливості отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] , на право постійного користування земельною ділянкою, цільове призначення якої - для ведення особистого підсобного господарства, право постійного користування на яку за [PERSON] підтверджено Державним актом серії ХР-04-00-006501. Листом Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області від 14.12.2022 № 667/01-16 було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку після смерті [PERSON] , оскільки нотаріусом установлено спір про право, пов`язаний із невизначеністю в чинному законодавстві щодо правових підстав спадкування права постійного користування земельною ділянкою, припинення цього речового права після смерті спадкодавця та його належності до спадкового майна. Листом Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області від 14.02.2023 № 178/02-14 було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку після смерті [PERSON] , оскільки нотаріусом установлено спір про право, пов`язаний із невизначеністю в чинному законодавстві щодо правових підстав спадкування права постійного користування земельною ділянкою, припинення цього речового права після смерті спадкодавця та його належності до спадкового майна. Враховуючи викладене, суд зазначає, що доказів припинення права постійного користування [PERSON] на земельну ділянку, надану йому в постійне користування згідно з державним актом серії ХР-04-00-013250, а також доказів набуття права власності на цю земельну ділянку іншою особою, відповідачем Богодухівською міською радою та Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області не надано. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] набула права постійного користування земельною ділянкою площею 1,82 га для ведення особистого підсобного господарства у 1996 році, тобто, до набрання чинності Земельним кодексом України від 25.10.2001 № 2768-ІІІ. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 7 Земельного кодексу України від 18.12.1990 № 561-ХІІ (чинного на час набуття [PERSON] права постійного користування земельною ділянкою) користування землею може бути постійним або тимчасовим. Постійним визнається землекористування без заздалегідь установленого строку. У постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності, зокрема, громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів (стаття 23 ЗК України 1990 року). Відповідно до пункту 5 постанови Верховної Ради Української РСР від 18 грудня 1990 року № 562-XII«Про порядок введення в дію Земельного кодексу Української РСР» громадяни, підприємства, установи, організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію Кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку прав власності на землю або землекористування. Згідно з частиною першою статті 92 Земельного кодексу України 2001 року (далі - ЗК України), який набрав чинності з 01 січня 2002 року, право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Вичерпний перелік осіб, які могли набувати земельні ділянки у постійне користування, був визначений у частині другій статті 92 ЗК України. Фермерські господарства та фізичні особи до вказаного переліку не належали. Але у пункті 6 розділу Х «Перехідні положення» зазначеного кодексу було передбачено, що громадяни та юридичні особи, які вже мали у постійному користуванні земельні ділянки, не могли мати їх на такому праві та повинні були у визначений строк переоформити право власності або право оренди на них відповідно до встановленого порядку. 22 вересня 2005 року Конституційний Суд України ухвалив рішення № 5-рп/2005, згідно з яким визнав неконституційним пункт 6 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України щодо обов`язку переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або на право оренди. Конституційний Суд України вказав, що немає підстав визнавати неконституційною статтю 92 ЗК України, оскільки використання у ній терміна «набувають» (який означає «ставати власником чого-небудь, здобувати що-небудь») вказує на те, що ця стаття не обмежує і не скасовує чинне право постійного користування земельними ділянками, набуте в установлених законодавством випадках станом на 1 січня 2002 року до його переоформлення (абзац 11 пункту 5.3 мотивувальної частини вказаного рішення). Отже, право постійного користування земельною ділянкою, набуте у встановленому порядку до 01 січня 2002 року, не втрачається внаслідок його непереоформлення користувачем, який за ЗК України не є суб`єктом такого права. Право постійного користування земельною ділянкою зберігається за таким користувачем до приведення прав і обов`язків щодо вказаної ділянки у відповідності до вимог чинного законодавства. Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 663/1738/16-ц. У постанові від 05 листопада 2019 року у справі № 906/392/18 Велика Палата Верховного Суду вказала, що право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з передбачених у статті 141 ЗК України від 25 жовтня 2001 року підстав, перелік яких є вичерпним. Дії органів державної влади та місцевого самоврядування, спрямовані на позбавлення суб`єкта права користування земельною ділянкою поза межами підстав, визначених у статті 141 ЗК України від 25 жовтня 2001 року, є такими, що порушують це право. В силу ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України). Перелік прав та обов`язків особи, які не входять до складу спадщини, визначений у статті 1219 ЦК України. За змістом вказаного переліку право постійного користування земельною ділянкою, яке належало спадкодавцю, не є тим правом, яке не можна успадкувати. А тому таке право за загальним правилом входить до складу спадщини. Право постійного користування (на підставі відповідного державного акта) земельною ділянкою не припиняється зі смертю фізичної особи, якій було надане таке право, незалежно від цільового призначення відповідної ділянки. Тому право постійного користування земельними ділянками, яке перейшло у порядку спадкування, не припиняється ані через зміни у земельному законодавстві, ані через смерть осіб, яким це право належало. Такі висновки висловлено Верховним Судом у постанові від 09.09.2020 по справі № 681/1154/17 та Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23.06.2020 у справі № 179/1043/16-ц (провадження № 14-63цс20). У наведеній постанові Велика Палата Верховного Суду відступила шляхом конкретизації від висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 20 листопада 2019 року у справі № 368/54/17, у частині відступу від висновків, сформульованих у постановах Верховного Суду України від 05 жовтня 2016 року у справі № 181/698/14-ц і від 23 листопада 2016 року у справі № 657/731/14-ц про те, що право користування земельною ділянкою, яке виникло в особи лише на підставі державного акта на право користування земельною ділянкою без укладення договору про право користування земельною ділянкою із власником землі, припиняється зі смертю особи, якій належало таке право, і не входить до складу спадщини. З огляду на викладене, ані відсутність у Земельному кодексі України 2001 року такого права на земельну ділянку, як право постійного користування, ані смерть особи, якій належало таке право, - [PERSON] - самі по собі не припиняють права постійного користування вказаною земельною ділянкою та не виключають права постійного користування земельною ділянкою зі складу спадщини. Як вбачається зі змісту державного акту серії ХР № 04-00-006501, рішення про надання [PERSON] у постійне користування земельної ділянки площею 0,80 га прийняте виконкомом Дмитрівської сільської ради Богодухівського району Харківської області (рішення від 23.04.1996 № 12). Земельна ділянка надана для ведення особистого підсобного господарства. Враховуючи викладене, суд вважає, що [PERSON] на законних підставах, передбачених законодавством, чинним на час виникнення спірних відносин, - на підставі рішення виконкому відповідної сільської ради народних депутатів - набула права постійного користування земельною ділянкою, з метою, передбаченою законом - для ведення особистого підсобного господарства, та згодом у встановленому законом порядку зареєструвала за собою право постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером 6320882000:03:003:0538, про що свідчать наявні в матеріалах справи витяг з Державного земельного кадастру (а.с.21) та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (а.с.24). Статтею 141 чинного ЗК України встановлено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини; ж) передача приватному партнеру, концесіонеру нерухомого майна, розміщеного на земельній ділянці, що перебуває в користуванні державного або комунального підприємства та є об`єктом державно-приватного партнерства або об`єктом концесії; з) припинення права користування надрами у разі закінчення встановленого спеціальним дозволом на користування надрами строку користування надрами (у разі передачі земельної ділянки державної, комунальної власності користувачу надр для здійснення діяльності з користування надрами). Суд зауважує, що ані за життя, ані після смерті [PERSON] належне їй право постійного користування земельною ділянкою не було припинене. Натомість, за життя [PERSON] право постійного користування цією земельною ділянкою було зареєстроване за нею в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що свідчить витяг від 15.06.2020 № 21242910 (а.с.24). Суд зауважує, що виходячи зі змісту позову та наявних в матеріалах справи документів, фермерське господарство [PERSON] не реєструвалось, земельна ділянка отримувалась нею без мети ведення фермерського господарства, та наразі використовується позивачами за цільовим призначенням (ведення особистого підсобного господарства), а відтак, відсутні підстави вважати, що право постійного користування цієї земельною ділянкою перейшло від [PERSON] за її життя до юридичної особи - фермерського господарства. Враховуючи викладене, суд вважає, що на момент смерті [PERSON] право постійного користування земельною ділянкою площею 0,80 га, розташованої на території Дмитрівської сільської ради, з кадастровим номером 6320882000:03:003:0538 на законних підставах належало спадкодавцю, не було припинене, а відтак, входить до складу спадщини [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч. 2 ст. 1258 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст.1261 ЦК України). Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч.1 ст.1267 ЦК України). За приписами ст.1276 ЦК України Якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 1 ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до ст. 89 ЗК України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Таким чином, [PERSON] , [PERSON] є спадкоємцями за правом представлення після смерті [PERSON] , які прийняли спадщину, оскільки у встановлений законом строк подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Виходячи зі змісту спадкової справи, заяв від інших спадкоємців про прийняття спадщини та видачу свідоцтва по право на спадщину не надходило. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 1, 2 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Частиною 2 ст.15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. На підставі викладеного, враховуючи те, що позивачі є спадкоємцями за законом на спадкове майно [PERSON] , до якого входить, зокрема, право постійного користування земельною ділянкою площею 0,80 га на території Дмитрівської сільської ради, посвідчене державним актом серії ХР № 04-00-006501 від 20.09.1996, звернулись до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак, їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на вказану частину спадщини з вказівкою на необхідність вирішення питання в судовому порядку, суд приходить до висновку, що позови [PERSON] , [PERSON] про визнання права постійного користування вказаною земельною ділянкою в порядку спадкування за законом заявлено цілком обґрунтовано, у зв`язку з чим вони підлягають задоволенню. При цьому, враховуючи, що в силу приписів ч.1 ст.1267 ЦК України частки спадкоємців при спадкуванні є рівними, беручи до уваги, що позивачі просять визнати за кожним із них в порядку спадкування після смерті [PERSON] право постійного користування земельною ділянкою площею 0,40 га, що складає по частці земельної ділянки площею 0,80 га, якою [PERSON] користувалася на підставі Державного акту серії ХР-04-00-006501 від 20.09.1996, слід визнати за кожним зі спадкоємців право постійного користування (однією другою) земельної ділянки з кадастровим номером 6320882000:03:003:0538 площею 0,80 га для ведення особистого підсобного господарства, після смерті [PERSON] згідно з Державним актом серії ХР-04-00-006501 від 20.09.1996.

Outcome: approved