Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-09 00:00:00

26.04.2023 р. до суду надійшов позов Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 20 187,49 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ПрАТ «СГ «ТАС» та [PERSON] 22.10.2018р. було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ7329332. Забезпеченим транспортним засобом за Полісом є автомобіль "Subaru Forester", д.н. [NUMBER] . 08.07.2019 року о 19 годині 50 хвилин в м. Києві на перехресті вул. Жмеринська - вул. Г.Космосу відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Subaru Forester", д.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та автомобіля "Skoda Rapid", д.н. [NUMBER] . В результаті зазначеної ДТП було пошкоджено автомобіль "Skoda Rapid", д.н. [NUMBER] . Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 02 серпня 2019 року (Справа № 759/12848/19) [PERSON] було визнано винним у вчиненні зазначеного ДТП. Враховуючи наявність Полісу, страхова компанія ПрАТ «АСК «Інго-Україна», в якій застраховано пошкоджений транспортний засіб "Skoda Rapid", д.н. [NUMBER] за договором №250591626.19 добровільного страхування, звернулась до ПрАТ «СГ «ТАС» з заявою про страхове відшкодування на 45 630,67 грн. з наданням всіх необхідних документів. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля "Skoda Rapid", д.н. [NUMBER] було проведено його огляд, про що складено акт огляду транспортного засобу, отримано Акт виконаних робіт № ТО190016592, відповідно до якого вартість ремонту автомобіля "Skoda Rapid", д.н. [NUMBER] складає 45 630,67 грн. ПрАТ «АСК «Інго-Україна» склало страховий акт № 2082331 від 23.03.2019 року відповідно до яких виплата страхового відшкодування власнику автомобіля "Skoda Rapid", д.н. [NUMBER] склала 40 374,97 грн., що підтверджується платіжними доручення № 3896 від 06.09.2019 року. Внаслідок цього Позивачем, на підставі зібраних документів складено Страховий акт № 03741/40/919 від 25.10.2019 на суму 40 374,97 грн., яка була виплачена в якості страхового відшкодування, що підтверджується платіжною інструкцією №57379 від 10.10.2019 року. Зважаючи на те, що за кермом забезпеченого транспортного засобу під час ДТП, в порушення умов Полісу, знаходився не страхувальник - [PERSON] , а відповідач, який є винуватою особою у вчиненні зазначеного ДТП, тому самевідповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу шкоду в порядку регресу у розмірі 20187,49 грн. = 50% від 40 374,97 грн. у відповідності до вимог п. 1 ст. 38 -1 ЗУ «Про ОСЦПВ». На підставі наведеного позивач просив позовні вимоги задовольнити та стягнути судові витрати. Ухвалою суду від 27.04.2023 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження без виклику сторін (а.с.28-29). 18.05.2023 р. до суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній проти вимог позивача заперечував з тих підстав, що позивач при зверненні до суду належним чином не засвідчив копії документів, позивач звернувся до суду з пропуском строків позовної давності, а тому просив в задоволенні позову відмовити (а.с. 69-71). 26.05.2023 р. до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому останній зазначив, що ними не пропущено строки позовної давності, оскільки на період дії карантину, встановленого КМ України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину, а тому просив вимоги задовольнити з підстав викладених в позові (а.с. 78-79). Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість ухвалення по справі рішення та задоволення позовних вимог з наступних підстав. Так, судом встановлено, що між ПрАТ «СГ «ТАС» та [PERSON] 18.10.2018р. було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ7329332 (а.с.19). Забезпеченим ТЗ за Полісом є автомобіль "Subaru Forester", д.н. [NUMBER] . 08.07.2019 року о 19 годині 50 хвилин в м. Києві на перехресті вул. Жмеринська - вул. Г.Космосу, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю ТЗ - автомобіля "Subaru Forester", д.н. [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] , та автомобіля "Skoda Rapid", д.н. [NUMBER] . В результаті зазначеної ДТП було пошкоджено автомобль "Skoda Rapid", д.н. [NUMBER] . Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 02 серпня 2019 року відповідача було визнано винним у вчиненні зазначеного ДТП (а.с.11). Враховуючи наявність Полісу, страхова компанія ПрАТ «АСК «Інго-Україна», в якій застраховано пошкоджений автомобіль "Skoda Rapid", д.н. [NUMBER] за договором 250591626.19 добровільного страхування, звернулась до ПрАТ «СГ «ТАС» з заявою про страхове відшкодування на 45 630,67 грн. з наданням всіх необхідних документів (а.с.8-14). З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля "Skoda Rapid", д.н. [NUMBER] було проведено його огляд, про що складено акт огляду ТЗ, отримано Акт виконаних робіт № ТО190016592, відповідно до якого вартість ремонту ТЗ "Skoda Rapid", д.н. [NUMBER] складає 45 630,67 грн. (а.с.7). ПрАТ «АСК «Інго-Україна» склало страховий акт № 2082331 від 23.03.2019 року відповідно до яких виплата страхового відшкодування власнику автомобіля "Skoda Rapid", д.н. [NUMBER] , ТОВ "Єврокар" склала 45630,67 грн. (а.с.6). Внаслідок цього Позивачем, на підставі зібраних документів складено Страховий акт № 03741/40/919 від 25.10.2019 на суму 45630,67 грн., яка була виплачена в якості страхового відшкодування, що підтверджується платіжною інструкцією №57379 від 30.10.2019 року(а.с. 9, 16). Згідно з вимогами ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України . Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п.1 ст. 38-1 ЗУ «Про ОСЦПВ» у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону, то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування». Відповідно до ч. 2 ст.13 ЗУ «Про ОСЦПВ» розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, інвалід II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу». Зважаючи на те, що за кермом Забезпеченого ТЗ під час ДТП, в порушення умов Полісу, знаходився не страхувальник - [PERSON] , а відповідач, та Відповідач є винуватою особою у вчиненні зазначеного ДТП, тому, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу шкоду в порядку регресу у розмірі 20187,49 грн. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Судом встановлено, що днем виконання зобов`язання в даному випадку є 30.10.2019 р., і з того часу в позивача розпочав відлік в три роки на прпаво звернення до суду з вимогами, щодо відшкодування шкоди. Відповідачем подано заяву про застосування строків позовної давності, разом з тим вказана заява не підлягає задоволенню з огляд у на наступне. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) встановлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 натупного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів Документ сформований в системі «Електронний суд» 26.05.2023 3 з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 31 серпня 2022 р. на території України установлено карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", від 20 травня 2020 р. №392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та від 22 липня 2020 р. №641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2". Також постановою Кабінету Міністрів України від 19 серпня 2022 р. № 928 «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236» карантин в Україні був продовжений до 31.12.2022 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2022 р. № 1423 «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236» карантин в Україні був продовжений до 30.04.2023 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2023 р. № 383 «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236» карантин в Україні продовжено до 30.06.2023 року. Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу. Згідно з ч. 1 ст. 76, ст. 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. У ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. У ч. ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, враховуючи, що станом на час розгляду справи, відповідачем відшкодування шкоди не відбулося, будь-яких заперечень з приводу суми страхового відшкодування та її виплати не надано, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог. Також відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 2 684,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved