Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-05 00:00:00

ОКВП "Дніпро-Кіровоград" звернулися до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що шляхом відкриття особового рахунку № [NUMBER] [PERSON] вступила у фактичні договірні відносини з ОКВП "Дніпро-Кіровоград", які надали послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] . Проте, відповідачем не проведено своєчасну оплату отриманих послуг, а тому станом на 01.03.2023 виникла заборгованість, яка становить 18043,79 грн за період з 01.10.2021 по 28.02.2023, яку позивач просить стягнути, а також, на підставі ст.625 ЦК України, індекс інфляції в сумі 196,26 грн та 3 % річних в сумі 26,19 грн та судові витрати по справі в розмірі 2684,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, подала суду клопотання, в якому просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, а також зазначила, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про місце, дату і час розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, відзив на позов не подала (а.с. 27, 29). Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення по справі при заочному розгляді, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що 07.12.2012 між ОКВП "Дніпро-Кіровоград" та [PERSON] укладено договір про надання населенню послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення №35000596/5, згідно з якого ОКВП "Дніпро-Кіровоград" зобов`язалось надати послугу з централізованого питного водопостачання та водовідведення, а [PERSON] зобов`язалася своєчасно оплачувати ці послуги за встановленими тарифами (а.с.10). Згідно з довідкою про нарахування плати та розмір платежів, наданої ОКВП "Дніпро-Кіровоград" за особовим рахунком № [NUMBER] користувач [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] за період із 01 жовтня 2021 року по 28 лютого 2023 року наявна заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення, яка станом на 01 березня 2023 року складає 18043, 79 грн (а.с.5). Відповідно до вимог ст.625 ЦК України ОКВП "Дніпро-Кіровоград" нараховано [PERSON] 3% річних у сумі 26,19 грн, індекс інфляції у сумі 196,26 грн (а.с.6). Згідно з довідкою КП ЖЕО №3 від 20.01.2017 власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Стаття 12 частина 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вказує, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Стаття 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» передбачає, що споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Відповідно до ст.ст.202, 208, 638 ЦК України: правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори); у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору; істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди; договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ст.319 ЦК України: власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; власність зобов`язує. Стаття 322 ЦК України передбачає, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Проаналізувавши норми законодавства, суд дійшов висновку, що наявність правовідносин між позивачем і відповідачем з кореспондуючими цим правовідносинам правами та обов`язками підтверджується діями сторін: позивач здійснював надання житлово-комунальних послуг до помешкання відповідача (водопостачання), а відповідач отримував і користувався даними послугами та зобов`язався здійснювати їх оплату. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , а тому зобов`язана утримувати майно, що їй належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки належний на праві власності [PERSON] будинок під`єднано до централізованого водопостачання та водовідведення та відповідач не відмовилася від користування, то вона зобов`язана нести витрати по його утриманню, а відтак надання таких послуг та їх оплата не залежить від того, проживає власник у вказаному будинку чи ні. Вказані висновки узгоджуються з постановою Верховного Суду від 10.12.2018 року по справі №638/11034/15-ц, від 09 червня 2021 року по справі № 303/7554/16-ц. У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України). З огляду на те, що відповідач прострочила виконання грошового зобов`язання, вона на вимогу позивача повинна сплатити інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми. Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки матеріали справи містять належні, допустимі та достатні докази, що свідчать про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості. Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у сумі 2 684 грн, що відповідає вимогам ст.141 ЦПК України. На підставі ст.ст.525, 526, 527, 530, 625 ЦК України,

Outcome: approved