Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обгрунтуванні позовних вимог зазначає, що 23.08.2022 року згідно рішення Снятинського районного суду шлюб із відповідачем - розірвано. Від шлюбу у них є двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , а/з №18, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , а/з №5. Позивачка зазначає, що на даний момент не працює, весь свій час приділяє вихованні дітей. Вказує, що неодноразово зверталась до відповідача для його участі у матеріальному забезпеченні дітей, але отримувала відмови. Вважає, що дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Оскільки, такий рівень вона одна забезпечити не може, а на утриманні у відповідача нікого не має, він є працездатним та таким що отримує дохід, просить з останнього стягувати на свою користь на утримання дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] аліменти в частці 1/3 всіх доходів та заробітків, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Снятинського районного суду від 05.05.2023 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка в судове засідання не з`явився, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного рішення не заперечила. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, а тому справу слід розглянути заочно у відсутності відповідача. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У строк, визначений судом в ухвалі від 05.05.2023 року з додатковим врахуванням вимог п.3 Прикінцевих положень ЦПК України в редакції Закону України від 30 березня 2020 року №540-ХІ, а також Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 року №658, , відповідач відзиву на позов не подав. Суд всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з такого. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , а/з №18 та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , а/з №5. Згідно рішення Снятинського районного суду від 23.08.2022 року шлюб між сторонами - розірвано. На даний момент позивачка ніде не працює та весь свій час приділяє вихованню дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно вимог ч.1, ч. 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд зазначає, що обов`язок щодо утримання та виховання своїх дітей покладено на обох батьків і вони в рівній мірі зобов`язані їх утримувати до досягнення ними повноліття. Факт відсутності у батька або матері можливості надання дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Враховуючи, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дітей при визначенні розміру аліментів, відсутність добровільного вирішення сторонами питання участі батька в утриманні дітей, суд дійшов до переконання про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Суд зауважує, що право вибору способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина. Крім того, суд звертає увагу про відсутність будь-яких фактичних даних, які б свідчили про непрацездатність відповідача або його незадовільний стан здоров`я, чи наявність інших утриманців, а, відтак, давали б суду підстави вважати, що відповідач не зможе сплачувати аліменти на утримання дітей у визначеному законодавством розмірі. Як встановлено судом [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , а/з №18, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , а/з №5,проживають та перебувають на утриманні позивачки. Суд зауважує, що право вибору способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина. На підставі викладеного, зважаючи на те що обов`язок утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття покладений на обох батьків, враховуючи обставини справи, суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення, а тому із відповідача у користь позивачки слід стягувати аліменти на утримання [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] аліменти в частці 1/3 всіх доходів та заробітків, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 03.05.2023 і до досягнення ними повноліття. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам процесу, що відповідно до ч.3 ст.80 СК України розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану, та згідно із ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, що також зазначено і у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів вбачається, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Згідно з вимогами п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. З п.3 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Враховуючи те, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд вважає, що з відповідача [PERSON] слід стягнути 1073,60 грн. судового збору в користь держави. Відповідно до зазначеного та на підставі 180, 181, 182, 183, 185, 191, 192 СК України,

Outcome: approved