Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-09 00:00:00

07 вересня 2021 [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила суд визнати за нею право власності на частини квартири, загальною площею 65,4 кв.м., житловою площею 41 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] померла її сестра [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Вказала, що [PERSON] набула право власності на частину зазначеної квартири шляхом приватизації, а на частку квартири в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] та на частку квартири після смерті матері [PERSON] . Вказала, що вона є спадкоємцем за законом, спадщину прийняла оскільки подала заяву про прийняття спадщини у 6 місячний строк. Зазначила, що син спадкодавиці - [PERSON] засуджений вироком Київського районного суду м.Хароква від13.11.2017 за ч.1 ст.115 КК України до 8 років позбавлення волі та на підставі ст. 1224 ЦК України усунений від права на спадкування. Інших спадкоємців не має. Зазначила, що 24.06.2021 вона звернулась до 5 ХДНК з заявою про прийняття спадщини, однак постановою від 24.06.2021 нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину з причин неможливості з безспірністю встановити частку спадкового майна, яке належало спадкодавиці. Враховуючи викладене, вона звернулась до суду з вказаним позовом. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 09.09.2021 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 22.10.2021 продовжено позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 10.11.2021 відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 09.12.2021 закрито підготовче провадження. 08.02.2022 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилався на те, що неможливо визначити право власності на квартиру в порядку спадкування за законом, яка відкрилась після смерті [PERSON] за позивачем через те, що не було підтверджено, що майно спадкодавця належало йому на праві приватної власності. Позивачем не надано доказів, які б підтверджували наявність у спадкодавця- [PERSON] права власності на спадкове майно на момент її смерті, зокрема не було надано доказів, що спірне спадкове майно належало спадкодавцеві та було зареєстровано у встановленому законом порядку, не було надано актуального витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на теперішній час, не було надано свідоцтва про право власності на житло. А тільки копія звіту про оцінку майна не підтверджує права власності на майно у спадкодавця. Вказав, що так як у позивача відсутні усі докази на підтвердження права власності на нерухоме майно у спадкодавця, то зазначена обставина не дає можливості стверджувати, що на теперішній час існує в наявності об`єкт спадкування, що має увійти до спадкової маси. Крім того, позовна вимога [PERSON] про визнання за нею права власності на частки спірної квартири є безпідставною, оскільки позивач у позовній заяві жодним чином не обґрунтовує з яких підстав вона просить визнати за нею право власності саме на вказаний розмір частки. Оскільки наданими доказами не було доведено, що спадкодавець мала на праві власності частини квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , оскільки в матеріалах справи міститься інформація про визнання за спадкодавцем частини квартири в порядку спадкування після смерті [PERSON] та [PERSON] . На підтвердження належності іншої частки квартири позивачем жодної документальної інформації надано не було. Лише зазначено в постанові нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.06.2021, що на підставі свідоцтва про право на житло від 17.02.2003, частка належала [PERSON] та частка [PERSON] ще частка належала спадкодавцю на підставі рішення суду. Тобто, безспірності належності [PERSON] частини спірної квартири позивачем надано не було. Також, з додатків з позовної заяви вбачається, що на квартиру за адресою [ADDRESS] накладено арешт. Позивачем не надано доказів на підтвердження зняття арешту з спірної квартири, в тому числі і на частки, на які вона просить визнати право власності. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце слухання справи належним чином, причини неявки суду не відомі. Третя особа- [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (ст.55 Конституції України). Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Враховуючи передбачені чинним ЦПК України та Конституцією України гарантії, що забезпечують постійність і дієвість верховенства права навіть за умов запровадження воєнного стану в Україні, особливість предмета спору, складність справи, значення розгляду справи для сторін по справі, дотримуючись принципу пропорційності та балансу, враховуючи розумні строки розгляду, суд вважає, що в умовах воєнного стану конституційне право позивача [PERSON] на судовий захист не може бути обмеженим, а тому необхідно вирішити спір по суті з ухваленням судового рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] . Її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 13.09.1980, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 13.09.1980 року, про що зроблено актовий запис №2181. Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до змісту рішення Київського районного суду м.Харкова від 16.12.2008 по справі №2-3776/08/13 вбачається, що згідно даних КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» право власності на кв. [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого 17.02.2003 року, р.№ [NUMBER] . Мати позивачки [PERSON] померла [INFO] , батько [PERSON] помер [INFO] . Матеріалами справи підтверджено та не оспорювалось сторонами, що [PERSON] є сестрою позивача [PERSON] , що підтверджено також витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126, 133, 135 СК України №00031675390 від 16.07.2021 року, де зазначено, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02.12.2016, [PERSON] , [INFO] померла [INFO] . Відповідно до довідки ДУ «Холодногірська виправна колонія «№18», [PERSON] засуджений 13.11.2017 року вироком Київського районного суду м.Харкова за ч.1 ст. 115 КК України до 8 років позбавлення волі. На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 26.11.2016 до 20.06.2017 з розрахунку 1 день відповідає 2 дням позбавлення волі.Початок строку покарання -26.11.2016, кінець строку покарання 10.02.2022. Відповідно до постанови про відмову у вчинення нотаріальної дії від 24.06.2021, виданої державним нотаріусом П`ятої ХМДНК Лола Ю.- [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на кв. [ADDRESS] після смерті [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] у зв`язку з тим, що неможливо з безспірністю встановити частку спадкового майна, що належало спадкодавиці. Згідно відповіді зазначено, що відповідно до довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 23.04.2021 за №1101610, вищевказана квартира належала на підставі свідоцтва про право власності на житло , виданого Центром (відділом) приватизації Головного управління економіки та комунального майна ВК ХМР від 17.02.2003, р№2А-03-219197- в частці [PERSON] , в 1/2 частці [PERSON] та ще в частці [PERSON] на підставі рішення Київського районного суду м.Харкова від 16.12.2008 за №2-3776/08/13. Зі змісту вказаної постанови від 24.06.2021 вбачається також, що позивач [PERSON] звернулась з заявою до нотаріальної контори в 6 місячний строк та є єдиною спадкоємицею після смерті сестри [PERSON] , оскільки син спадкодавиці [PERSON] згідно ст. 1224 ЦК України усунений від права на спадкування, інших спадкоємців передбачених законом немає. Згідно рішення Київського районного суду м.Харкова від 16.12.2008 по справі №2-3776/08/13 позовну заяву [PERSON] до Харківської міської ради Харківської обл. про встановлення факту перебування у шлюбі, визнання права власності га спадщину задоволено. Встановлено факт перебування у шлюбі [PERSON] , 1940 р.н. та [PERSON] , 1937 р.н. Визнано за [PERSON] право власності на частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Визнано за [PERSON] право власності на частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Визнано за за [PERSON] право власності на рахунок № [NUMBER] в філії № [NUMBER] ВАТ «Ощадбанк» м.Харкова в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №331636516 зазначено, що частка квартири належить [PERSON] на підставі рішення Київського районного суду м.Харкова від 16.12.2008 за №2-3776/08/13. Крім того вбачається, що ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 26.12.2016, справа №640/18578/16-к накладено арешт на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до Звіту про оцінку майн від 05.08.2021, виконаного ТОВ «Тоскор», загальна вартіть трикімнатної квартири, загальною площею 65,4 кв.м., житловою площею 41 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] становить 941 450,00 грн. без ПДВ. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За положеннями статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та другастатті 1220 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені устаттях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України). За змістом статті 1261 ЦК Україниу першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Згідно вимог ст.ст.1216,1218 ЦК Україниспадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1ст. 1272 ЦК Україниякщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно дост. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Відповідно до ч. 1ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин, єдиним способом реалізації позивачем своїх спадкових прав після смерті сестри є визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку. На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені в ст.41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень встановлених законом. За ст.321ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що у справі наявні достатні докази, які підтверджують право позивача на частину рухомого майна в порядку спадкування за законом, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими в частині визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на 3/4 частину квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Як вже вище зазначалось, що перепоною у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 3 / 4 частки вказаної квартири є також арешт накладений на спадкове майно. Так нотаріусом під час підготовки до видачі свідоцтва згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, було встановлено, що ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 26.12.2016 накладено арешт в цілому на квартиру [ADDRESS] . Виходячи з наведеного, основним позасудовим способом оформлення права власності на майно в порядку спадкування за законом є отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса. Наявність арешту на майно спадкодавця перешкоджає позивачу, як спадкоємцю за законом, оформити спадщину на майно, яке остання успадкувала в порядку ст. 1268 ЦК України після смерті своєї сестри та є підставою затримки у видачі свідоцтва про право на спадщину до його зняття. Суд зазначає, що наявність ухвали про накладення арешту на спірну квартиру від 26.12.2016 не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Розподіл судових витрат здійснити відповідно дост. 141 ЦПК України, оскільки позивачем не заявлено вимог щодо розподілу судових витрат, то судові витрати віднести на рахунок позивача.

Outcome: approved