Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-09 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. Керівник Дубенської окружної прокуратури звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення Тараканівської сільської ради Дубенського району Рівненської області від 09.04.2021 № 355 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність [PERSON] » та втребувати у [PERSON] на користь Тараканівської територіальної громади Дубенського району Рівненської області в особі Тараканівської сільської ради Дубенського району Рівненської області земельну ділянку, к.н. 5621685200:02:001:0500, площею 0,2 га, вартістю 50 360,00 грн., розташовану у с. Дитиничі Дубенського району на території Тараканівської сільської ради та стягнути судові витрати з відповідача. В обґрунтування посилається на те, що Дубенською окружною прокуратурою встановлено, що рішенням Гаївської сільської ради Кременецького району Тернопільської області від 21.06.2017 №398 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,3006 га, к.н. 6123481700:05:001:0537, для ведення особистого селянського господарства в межах населеного пункту [ADDRESS] . На підставі зазначеного рішення 20.10.2017 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відомості про державну реєстрацію права приватної власності на вказану земельну ділянку за [PERSON] . Після цього, 26.02.2018 [PERSON] відчужила зазначену земельну ділянку [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу. Разом з тим, 17.05.2019 [PERSON] звернулася до Плосківської сільської ради Дубенського району Рівненської області із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,20 га для ведення особистого селянського господарства, яку рішенням Плосківської сільської ради від 18.06.2019 № 614 задоволено. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 № 722-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Рівненської області» Плосківська територіальна громада увійшла до складу Тараканівської територіальної громади. Надалі, 04.03.2021 [PERSON] подала до Тараканівської сільської ради Дубенського району Рівненської області заяву про затвердження проекту землеустрою та передачі у власність земельної ділянки площею 0,2 га, к.н. 5621685200:02:001:0500, з відповідними додатками. Рішенням Тараканівської сільської ради від 09.04.2021 № 355 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,2 га, к.н. 5621685200:02:001:0500, для ведення особистого селянського господарства в с. Дитиничі Дубенського району на території Тараканівської сільської ради. Тобто, [PERSON] вдруге надано безкоштовно земельну ділянку з тим самим цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Порушення встановленого законом порядку володіння, користування і розпорядження землями, що перебувають у державній та комунальній власності, спричиняють шкоду інтересам держави і є підставою для втручання органів прокуратури, у тому числі для звернення з позовом до суду. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Прокурор Дубенської окружної прокуратури Стрільчук Н.О. позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Від [PERSON] надійшла заява, згідно якої просить розглянути справу за її відсутності, позов визнає, не заперечує щодо скасування рішення (а.с.47,58). Представник Тараканівської сільської ради також клопотав про розгляд справи без їх участі, не заперечують щодо задоволення заявлених вимог (а.с. 48-49). Згідно ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України суд ухвалює рішення про задоволення позову у випадку визнання позову відповідачем і якщо таке визнання прийняте судом. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що рішенням Гаївської сільської ради Кременецького району Тернопільської області від 21.06.2017 № 398 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,3006 га, к.н. 6123481700:05:001:0537, для ведення особистого селянського господарства в межах населеного пункту [ADDRESS] (а.с.15). На підставі зазначеного рішення 20.10.2017 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відомості про державну реєстрацію права приватної власності на вказану земельну ділянку за [PERSON] (а.с.28). 26.02.2018 [PERSON] відчужила зазначену земельну ділянку [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу (а.с.16). 17.05.2019 [PERSON] звернулася до Плосківської сільської ради Дубенського району Рівненської області із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,20 га для ведення особистого селянського господарства, яку рішенням Плосківської сільської ради від 18.06.2019 № 614 задоволено (а.с.19). 04.03.2021 [PERSON] подала до Тараканівської сільської ради Дубенського району Рівненської області заяву про затвердження проекту землеустрою та передачі у власність земельної ділянки площею 0,2 га, к.н. 5621685200:02:001:0500, з відповідними додатками (а.с.21). Рішенням Тараканівської сільської ради від 09.04.2021 № 355 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,2 га, к.н. 5621685200:02:001:0500, для ведення особистого селянського господарства в с. Дитиничі Дубенського району на території Тараканівської сільської ради (а.с.24). IV. Норми права, які застосував суд. Статтею 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Згідно зі ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно із ч. 4 ст. 56 ЦПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЗК України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадянам у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання (ч. 4 ст. 116 ЗК України). Відповідно до ч. 1 ст.121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектара. З урахуванням вимог ст. 7, 12 Закону України «Про фермерське господарство», ст. 116, 118, 121, 123, 134 ЗК України, право на безоплатне отримання земельної ділянки державної власності одного виду громадянин може використати один раз. Додатково земельні ділянки громадянин або фермерське господарство можуть отримати на конкурентних засадах через участь у торгах (постанови Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №607/5731/16-ц та від 13.11.2019 у справі № 159/1264/16-ц). Згідно ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, є визнання права, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно з ч. 1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, а обов`язковою умовою є також порушення у зв`язку з його прийняв ттям прав та охоронюваних законом інтересів держави (суспільних інтересів). Як наголосив Верховний Суд України у рішенні по справі № 6-2510цс15 від 16.12.2015, прийняття рішення про передачу земель державної чи комунальної власності позбавляє Український народ загалом (ст. 13 Конституції України) або конкретну територіальну громаду прав володільця землі в тому обсязі, який дозволяє її статус. В цьому контексті в сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. ст. 14, 19 Конституції України). Правовідносини, пов`язані з розпорядженням землями державної чи комунальної власності з порушенням порядку та вимог встановлених законом становлять «суспільний», «публічний» інтерес. Схожих висновків дійшов Верховний Суд у постановах № 367/4137/16-ц, № 405/4080/16-ц. № 911/3455/17 та № 911/3570/17. V. Мотивована оцінка і висновки суду. Оцінивши в сукупності подані докази, враховуючи визнання позову відповідачем [PERSON] , суд вважає, що позов необхідно задовольнити. Дубенська окружна прокуратура реалізує покладені від імені держави повноваження щодо захисту інтересів Тараканівської територіальної громади шляхом визнання незаконним та скасувати рішення Тараканівської сільської ради Дубенського району Рівненської області від 09.04.2021 № 355 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність [PERSON] ». Дослідивши докази, суд погоджується з тим, що [PERSON] на час отримання спірної земельної ділянки вже використала своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання. Таким чином, всупереч тому, що законодавством дозволено отримувати безоплатно земельну ділянку одного виду цільового призначення лише раз, всупереч вимог ст. ст. 116, 118, 121 ЗК України, [PERSON] яка раніше на підставі рішення Гаївської сільської ради Кременецького району Тернопільської області від 21.06.2017 №398 використала право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення селянського господарства, повтоно отримала право на таку ділянку відповідно до рішення Тараканівської сільської ради №355 від 09.04.2021, яке є незаконним в підсумку і не може залишатись чинним. Визнання незаконним та скасування рішення є ефективним способом захисту прав, оскільки це припинить порушення суспільного інтересу. Згідно ч.1 ст. 133, ч. 1 ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір у розмірі 5368 грн. необхідно стягнути на його користь з відповідачів солідарно у рівних частинах.

Outcome: approved