Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-28 00:00:00

В лютому 2023 року представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив стягнути із відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 19838,71 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 11.01.2019, згідно якої отримав у користування кредитний ліміт у розмірі 50000,00 грн. у вигляді встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач належним чином не виконував умови договору щодо повернення використаного кредитного ліміту та сплати відсотків за користування кредитним лімітом, в зв`язку з чим позивач звернувся із позовом до суду щодо стягнення кредитної заборгованості. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20.12.2021 у справі № 757/36305/21-ц, із відповідача було стягнуто тіло кредиту та відмовлено щодо стягнення інших нарахувань. З огляду на положення ч. 1 ст. 1048 та ч. 2 ст. 625 ЦК України, позивач вказує про наявність підстав для стягнення із відповідача заборгованості в зв`язку з неналежним виконанням відповідачем договірних зобов`язань у розмірі 19838,71 грн., що складається із: 4886,01 грн. - відсотки за обліковою ставкою НБУ за період із 31.01.2020 по 30.04.2021, 12772,59 грн. - інфляційні втрати, 2180,08 грн. - три відсотки річних. Посилаючись на викладене, позивач вимушений звернутись до суду та просить стягнути із відповідача на користь позивача зазначені штрафні санкції в примусовому порядку. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 31.03.2023 у справі було відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Копію ухвали від 31.03.2023 було направлено на адреси сторін, крім того відповідачу було направлено копію позовної заяви з додатками. Запропоновано відповідачу не пізніше п`ятиденного строку подати заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено відповідачу, що він має право не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та додатків до неї, до початку розгляду справи по суті надіслати відзив на позовну заяву. Відповідач своїм правом надати відзив на позов не скористався. До суду повернувся конверт із судовою повісткою-повідомленням, направлений судом на зареєстровану адресу відповідача, яка зазначена в позовній заяві та у Інформації з Єдиного державного демографічного реєстру: [ADDRESS] , з відміткою поштового відділення: «за закінченням терміну зберігання». Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи (ч. 6 ст. 128 ЦПК України). За п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Таким чином, відповідач вважається належно повідомленим про розгляд даної справи. Відповідно до частини 1 статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи та характер спірних правовідносин, об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 11.01.2019 відповідачем була підписана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку та між АТ КБ «ПриватБанк» та отримано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (що підтверджується Довідкою про видану кредитну картку, Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а також випискою по рахунку). 14.06.2018 відбулася державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (скорочена назва - ПАТ КБ «ПриватБанк») на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (скорочена назва - АТ КБ «ПриватБанк»). Банком надана виписка по рахунку відповідача за карткою та довідка про надані відповідачу картки. Відповідно до рішення Печерського районного суду м. Києва від 20.12.2021 у справі № 757/36305/21-ц, позов АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, було задоволено частково. Стягнуто із [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 11.01.2019 в розмірі заборгованості за тілом кредиту в сумі 51295,53 грн. та судовий збір в сумі 1841,88 грн. В задоволенні решти вимог позову було відмовлено. Доказів погашення відповідачем заборгованості за тілом кредиту матеріали справи не містять, як і не містять доказів належного виконання зазначеного рішення суду, яке набрало законної сили. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 справа № 342/180/17 зроблено висновок, що банк має право на стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором, а якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Зазначена правова позиція висловлена Верховним судом України у справі № 6- 1412цс 16. Позицією у постанові від 10.04.2019 у справі № 356/1635/16-ц Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Виконання договору позивачем щодо надання можливості використання кредитного ліміту підтверджується випискою по рахунку, де зазначені відповідні операції, а також операції щодо часткового повернення коштів тобто виконання договору відповідачем. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Крім того, частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до роз`яснень суду касаційної інстанції платежі встановлені ст. 625 ЦК України є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення виконання ним грошового зобов`язання, яка має компенсаційний, а не штрафний характер, які наприклад статті законів, які передбачають неустойку. Компенсація полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Так, позивач просить стягнути із відповідача на користь банку суму в розмірі 19838,71 грн., що складається із: 4886,01 грн. - відсотки за обліковою ставкою НБУ за період із 31.01.2020 по 30.04.2021, 12772,59 грн. - інфляційні втрати, 2180,08 грн. - три відсотки річних за період 31.01.2020 по 30.04.2021, на підтвердження чого банком було надано суду розрахунок відсотків за обліковою ставкою НБУ, а також розрахунок інфляційних втрат та трьох відсотків річних. Наданий стороною позивача розрахунок заборгованості є арифметично вірним, та стороною відповідача спростовано не було, а тому суд вважає за можливе прийняти зазначений розрахунок на підтвердження пред`явленої до стягнення суми. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що стороною позивача було доведено прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання, та доказів зворотному відповідачем суду надано не було, а відтак суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення із відповідача на користь позивача процентів на рівні облікової ставки Національного банку України, інфляційних втрат та трьох відсотків річних, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2684,00 грн.

Outcome: approved