Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-27 00:00:00

У травні 2023 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач вказує що шлюб з відповідачем зареєстровано 06.04.2019 року. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Сімейно-шлюбні відносини між ними припинені з липня 2022 року по причині різних характерів, поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, внаслідок чого були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Ухвалою судді від 18\~травня 2023\~року відкрито провадження, розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження, залучено сторін. Ухвалою суду від 28 червня 2023 року постановлено провести заочний розгляд справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, просить розглянути справу за його відсутності, про що надав заяву. Відповідач [PERSON] не прибула в судове засідання, про час, дату та місце судового засідання повідомлена належним чином, засобами рекомендованого поштового зв`язку, про причини неявки суд не повідомила та не подавала заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 56 СК України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. У ст. 110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом достовірно встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 06 квітня 2019 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис за № 166, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 5). Подружжя має малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с 7). Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили з липня 2022 року по причині різних характерів, поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, внаслідок чого були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Сторони шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Вказані обставини постають з позовної заяви, підтверджуються письмовими доказами, а також заявами сторін, наявних в матеріалах справи. На підставі встановлених фактів, суд вважає, що шлюб необхідно розірвати, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача та відповідача. Спір між сторонами щодо розподілу майна відсутній. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] не виявила бажання змінити своє прізвище. Вирішуючи питання про судові витрати, суд враховує, що позивач не просила та не наполягала не стягненні з відповідача понесених нею будь-яких судових витрат.

Outcome: approved