Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-13 00:00:00

[PERSON] \~звернулась в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до ТОВ «Західна агровиробнича компанія» та ТОВ «Захід Агро», в якому просить зобов`язати ТОВ «Західна агровиробнича компанія» повернути їй земельну ділянку з кадастровим номером 5624285300:11:001:0292, площею 1,3238 га, яка знаходиться на території Острозької міської територіальної громади Рівненського району Рівненської області (до ліквідації Острозького району знаходилася на території Мощаницької сільської ради Острозького району Рівненської області) та скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області Опанасюка С.М., індексний номер рішення: №45293235 від 30.01.2019, №45293120 від 30.01.2019, номер запису про інше речове право №14440094 щодо державної реєстрації права оренди щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5624285300:11:001:0292, площею 1,3238 га, з одночасним припиненням права оренди ТОВ «Західна агровиробнича компанія» щодо цієї земельної ділянки, зобов`язати ТОВ «Західна агровиробнича компанія» повернути їй земельну ділянку з кадастровим номером 5624285300:09:001:0325, площею 0,2047 га, яка знаходиться на території Острозької міської територіальної громади Рівненського району Рівненської області (до ліквідації Острозького району знаходилася на території Мощаницької сільської ради Острозького району Рівненської області) та скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області Опанасюка С.М., індексний номер рішення: №45292742 від 30.01.2019, №45292940 від 30.01.2019, номер запису про інше речове право №18898904 щодо державної реєстрації права оренди щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5624285300:09:001:0325, площею 0,2047 га, з одночасним припиненням права оренди ТОВ «Західна агровиробнича компанія» щодо цієї земельної ділянки, зобов`язати ТОВ «Західна агровиробнича компанія» повернути йому земельну ділянку з кадастровим номером 5624285300:11:003:0684, площею 0,2031 га, яка знаходиться на території Острозької міської територіальної громади Рівненського району Рівненської області (до ліквідації Острозького району знаходилася на території Мощаницької сільської ради Острозького району Рівненської області) та скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області Опанасюка С.М., індексний номер рішення: №45293331 від 30.01.2019, №45293428 від 30.01.2019, номер запису про інше речове право №18890588 щодо державної реєстрації права оренди щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5624285300:11:003:0684, площею 0,2031 га, з одночасним припиненням права оренди ТОВ «Західна агровиробнича компанія» щодо цієї земельної ділянки. На обґрунтування позовних вимог вказує, що зазначені земельні ділянки, які призначені для ведення особистого селянського господарства належать їй, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину. Зазначає, що 23.03.2015 її матір`ю [PERSON] вказані земельні ділянки було передано в оренду ТОВ «Захід Агро», а в березні 2023 року їй стало відомо, що на належні їй земельні ділянки за ТОВ «Західна агровиробнича компанія» зареєстровано право оренди, при цьому жодних договорів між нею та ТОВ «Західна агровиробнича компанія» не укладалося. Вказує, що між нею та ТОВ «Західна агровиробнича компанія» наявний спір про право оренди на земельні ділянки, належні їй, оскільки додаткових угод до договорів оренди щодо передачі земельних ділянок вона не підписувала, їх умов не погоджувала та на укладення таких договорів нікого не уповноважувала. Посилаючись на те, що ТОВ «Західна агровиробнича компанія» користується земельними ділянками без відповідної правової підстави, просить повернути їх та скасувати рішення державних реєстраторів про державну реєстрацію права оренди земельних ділянок, належних їй. Ухвалою суду від 21.04.2023 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного провадження з викликом сторін, відповідачам було встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, а також витребувано від відповідачів оригінал договору оренди землі щодо земельної ділянки із кадастровим номером 5624285300:11:001:0292, площею 1,3238 га, оригінали додаткових угод до договору оренди землі щодо земельної ділянки із кадастровим номером 5624285300:11:001:0292, площею 1,3238 га, оригінал договору оренди землі щодо земельної ділянки із кадастровим номером 5624285300:09:001:0325, площею 0,2047 га, оригінали додаткових угод до договору оренди землі щодо земельної ділянки із кадастровим номером 5624285300:09:001:0325, площею 0,2047 га, оригінал договору оренди землі щодо земельної ділянки із кадастровим номером 5624285300:11:003:0684, площею 0,2031 га, оригінали додаткових угод до договору оренди землі щодо земельної ділянки із кадастровим номером 5624285300:11:003:0684, площею 0,2031 га, оригінали підтверджуючих документів про виплату для [PERSON] орендної плати за користування земельними ділянками із кадастровими номерами 5624285300:11:001:0292, площею 1,3238 га, 5624285300:09:001:0325, площею 0,2047 га, 5624285300:11:003:0684, площею 0,2031 га, за весь період їх оренди. Ухвалою суду від 15.06.2023 було витребувано з Управління забезпечення надання адміністративних послуг виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області копії реєстраційних справ на об`єкти нерухомого майна - земельні ділянки з кадастровими номерами 5624285300:11:001:0292,\~5624285300:09:001:0325,\~5624285300:11:003:0684, у тому числі, яка міститься в електронному вигляді в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, шляхом друку таких документів за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та оригінали додаткових угод до договорів оренди землі щодо зазначених земельних ділянок. На виконання ухвали суду Управлінням забезпечення надання адміністративних послуг виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області оригіналів додаткових угод до договорів оренди землі щодо зазначених земельних ділянок не надано із-за їх відсутності в зазначеному управлінні. Ухвалою суду від 12.07.2023, постановленою без виходу в нарадчу кімнату, за заявою представника позивачки, мотивованою відсутністю оригіналів додаткових угод до договорів оренди землі і неможливістю у зв`язку з цим проведення судової почеркознавчої експертизи, клопотання про призначення у справі зазначеної експертизи залишено без розгляду. В поданому суду відзиві на позовну заяву відповідач ТОВ «Західна агровиробнича\~компанія» позов не визнав, зазначаючи про те, що відсутні рішення судів про визнання зазначених правочинів розірваними, недійсними чи неукладеними і на доведення позовних вимог позивачкою не надано висновку експерта про те, що правочини щодо оренди земельних ділянок підписані не позивачкою, зазначаючи, що оригінали додаткових угод до договорів оренди землі щодо зазначених земельних ділянок у відповідача відсутні. Одночасно, зазначає, що позивачка за вказаними правочинами отримувала орендну плату за 2019-2022 роки, що вказує на те, що ці правочини нею підтверджувались. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав в повному об`ємі. Додатково пояснив, що позивачка отримала зазначені земельні ділянки 10.12.2018 у спадщину після смерті матері, яка 23.03.2015 передала ці земельні ділянки в оренду для ТОВ «Захід Агро» строком на 5 років, однак зазначені договори в неї відсутні. Зазначає, що додаткових угод до договорів оренди зазначених земельних ділянок від 13.12.2018 з ТОВ «Західна агровиробнича компанія» і ТОВ «Захід Агро» позивачка не укладала. Пояснив, що позивачка орендну плату за користування земельними ділянками отримувала та вважала, що отримувала її від ТОВ «Захід Агро». Зазначив, що позивачка заперечує належність їй підписів на наданих відповідачем відомостях на реалізацію сільгосппродукції. Заперечуючи укладення додаткових угод до договорів оренди землі щодо належних позивачці земельних ділянок, представник позивачки зазначив, що відповідачі не надають суду оригіналів зазначених документів, що унеможливлює призначення у справі почеркознавчої експертизи для доведення неукладення зазначених додаткових угод. Представники відповідачів повторно в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Суд, розглянувши справу відповідно до ст.274 ЦПК України, за правилами спрощеного позовного провадження, заслухавши пояснення представника позивачки, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Зі свідоцтв про право на спадщину від 10.12.2018 вбачається, що для [PERSON] на праві власності належать земельні ділянки площею 1,3238га (кадастровий номер 5624285300:11:001:0292), площею 0,2047 га (кадастровий номер 5624285300:09:001:0325), площею 0,2031 га (кадастровий номер 5624285300:11:003:0684) із цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, які на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №215376, виданого Острозькою РДА Рівненської області належали її матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивачка стверджує, що зазначені земельні ділянки її мати 23.03.2015 передала в оренду для ТОВ «Захід Агро» строком на 5 років, сама вона додаткових угод до договорів оренди землі не укладала та не підписувала, а в 2023 році дізналась, що право оренди на належні їй земельні ділянки отримало ТОВ «Західна агровиробнича компанія». У частині 1 cт.627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За правилами ст.93 ЗК України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Разом з тим, визначення, процедура укладення, вимоги та припинення договору оренди землі врегульовано у спеціальному законі, яким є Закон України «Про оренду землі». Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. У статті 6 зазначеного Закону визначено, що орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Згідно з вимогами ст.13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно з ч.1 ст.19 Закону України «Про оренду землі», строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін. Право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (ч.1 ст.407 ЦК України). Отже, користуватися земельною ділянкою приватної власності можливо на праві оренди, підставою для якої є договір, відповідно до якого сплачується орендна плата. Статтею 18 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Відповідно до ч.2 ст.792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. За правилами ч.1 ст.2 Закону України «Про оренду землі», відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Частиною 1 ст.90 ЗК України передбачено право власників земельних ділянок продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину. У відповідності до ч.1, 2 ст.93 ЗК України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельних ділянок площею 1,3238 га (кадастровий номер 5624285300:11:001:0292), площею 0,2047 га (кадастровий номер 5624285300:09:001:0325), площею 0,2031 га (кадастровий номер 5624285300:11:003:0684), які знаходяться на території Мощаницької сільської ради Острозького району Рівненської області (на даний час Острозька МТГ Рівненського району Рівненської області). Відповідно до положень ч.4 ст.124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно положень Закону України «Про оренду землі», договір оренди укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Окрім того, згідно ст.16 Закону України «Про оренду землі», укладення договору оренди земельної\~ділянки\~із\~земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Згідно ч.1, 2 ст.207\~ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Водночас, [PERSON] заперечує факт підписання додаткових угод до договорів оренди, отримання нею будь-яких пропозицій щодо їх укладення від ТОВ «Західна агровиробнича компанія» та ТОВ «Захід Агро», погодження між сторонами істотних умов вказаних договорів. В судовому засіданні встановлено, що у позивачки відсутні примірники додаткових угод до договорів оренди землі від 13.12.2018 між нею, ТОВ «Захід Агро» та ТОВ «Західна агровиробнича компанія», за якими строком на 7 років орендарем належних їй земельних ділянок стало ТОВ «Західна агровиробнича компанія», а вжиті нею заходи щодо отримання оригіналів зазначених угод були безуспішними. Оскільки позивачка стверджує про неукладення зазначених додаткових угод та на відсутність у неї їх примірників, то суд вважає, що саме на відповідача покладається обов`язок представити докази на підтвердження укладення додаткових угод до договорів оренди землі. Водночас, при вирішенні спору, суд керується положеннями ч.1 ст.13 ЦПК України, якою визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Разом з відзивом на позовну заяву ТОВ «Західна агровиробнича компанія» не подало суду оригіналів додаткових угод до договорів оренди землі щодо земельних ділянок з кадастровими номерами 5624285300:11:001:0292, 5624285300:09:001:0325, 5624285300:11:003:0684, зазначивши, що такі документи у нього відсутні. Також не завіреними належним чином є копії додаткових угод до даних договорів оренди землі, які отримані судом як скан-копії реєстраційних справ від Управління забезпечення надання адміністративних послуг виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи та ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Водночас, частиною 1 статті 95 ЦПК України визначено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору, а частиною другою зазначеної статті визначено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії. Оскільки, відповідно до ч.1 ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом, то при вирішенні справи суд не бере до уваги копії додаткових угод до договорів оренди землі від 13.12.2018 щодо земельних ділянок з кадастровими номерами 5624285300:11:001:0292, 5624285300:09:001:0325, 5624285300:11:003:0684. З врахуванням того, що відповідач не скористався правом подати оригінали додаткових угод до договорів оренди зазначених земельних ділянок, зважаючи на те, що вказані додаткові угоди мають безпосереднє значення для вирішення цієї справи, а їх неподання унеможливило проведення у справі судової почеркознавчої експертизи, суд визнає, що зазначені додаткові угоди до договорів оренди земельних ділянок не підписувались позивачкою у справі. Згідно з ч.4 cт.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Вирішуючи спір в цій частині, суд враховує висновок Верховного суду, викладений у постанові від 18.06.2019 у справі №920/330/18. Частинами 1, 2 ст.15 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Частина 1 ст.15\~Закону України\~«Про оренду\~землі» кореспондується із положеннями ч.1 ст.638 ЦК України, відповідно до якої договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору та умови, що визначені законом, як істотні.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Водночас, відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст.203 цього кодексу. Вимогами ст.216\~ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Відповідно до ч.1 ст.236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Отже, такі додаткові угоди до договорів оренди землі є неукладеними, однак ТОВ «Західна агровиробнича компанія» продовжує користування землею, чим порушує права позивачки на користування та розпорядження належним їй майном. Беручи до\~уваги викладене,\~доводи позивачки\~та відсутність\~доказів,\~які б\~спростовували її\~твердження та\~були б\~подані відповідно\~до ст.84\~ЦПК України,\~суд приходить\~до висновку,\~що позивачка\~не отримувала\~пропозицій щодо\~укладення додаткових\~угод до\~договорів оренди\~землі,\~не погоджувала\~умови таких\~договорів та\~не підписувала\~їх,\~а тому не можна вважати, що сторони досягли усіх істотних умов договорів оренди землі, що передбачені ст.15 Закону України "Про оренду землі". Згідно з правовим висновком, висловленим Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц, правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. За змістом статей 15 і 16 ЦК України, кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові звернула увагу на те, що такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. Разом із цим суд може застосувати не встановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної в позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів. У випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірного договору в мотивувальній частині судового рішення. Окрім того, Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок (постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.11.2018 у справі №504/2864/13-ц, від 04.07.2018 у справі №653/1096/16-ц, від 12.06.2019 у справі №487/10128/14-ц, від 11.11.2019 у справі №487/10132/14-ц). Згідно з ч.1 cт.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За змістом cт.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 cт.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Таким чином, оскільки ТОВ «Західна агровиробнича компанія» користується земельними ділянками позивачки без відповідної правової підстави, оскільки додаткові угоди до договорів оренди землі позивачкою з ним не укладались, то земельні ділянки підлягають поверненню відповідачем для позивачки. Окрім того, заперечуючи проти позову, ТОВ «Західна агровиробнича компанія» зазначає, що позивачка отримувала орендну плату за користування земельними ділянками, а отже знала про існування додаткових угод до договорів оренди та підтвердила їх. Відповідно до ч.2 ст.205 ЦК України, правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Отже, конклюдентними діями може підтверджуватися лише укладення договору в усній формі. Між тим, ст.18 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації. Зазначена норма виключає можливість укладення спірного договору шляхом вчинення конклюдентних дій, бо такий договір не може бути зареєстрований. Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі №145/2047/16-ц. Таким чином, зазначені твердження відповідача «Західна агровиробнича компанія» є помилковими. Відповідно до положень Закону України «Про оренду землі», право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Державна реєстрація речових прав та їх обтяжень здійснюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до cт.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів. Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування. Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Таким чином, оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявні записи про право оренди земельних ділянок за ТОВ «Західна агровиробнича компанія», які не ґрунтуються на укладених додаткових угодах до договорів оренди землі, порушують права та законні інтереси позивачки на користування та розпорядження земельними ділянками шляхом їх передачі в оренду іншим особам, то ефективним способом захисту порушених прав позивачки є скасування рішень державного реєстратора про реєстрацію права оренди на земельні ділянки за відповідачем, що забезпечить реальне відновлення порушених прав. Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 30.06.2020 у справі № 922/3130/19. Згідно зі ст.387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. З огляду на те, що спірні земельні ділянки вибули з володіння позивачки поза її волею, витребування вказаних земельних ділянок з чужого незаконного володіння відповідає вимогам ст.387 ЦК України. Враховуючи наведене, а також специфіку договорів оренди землі, зокрема те, що при укладені договору, сторонами повинні бути узгодженні всі істотні умови, суд вважає, що порушення прав [PERSON] як власника, у зв`язку із наявністю додаткових угод до договорів оренди земельних ділянок, предметом яких є належні їй земельні ділянки, без її згоди, позбавляє можливості позивачку вільно розпоряджатися та користуватися її земельними ділянками, зокрема передавати в оренду для обраних нею орендарів, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] . Відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позовних вимог [PERSON] , з ТОВ «Західна агровиробнича компанія» та ТОВ «Захід Агро» на її користь підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved