Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-16 00:00:00

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову. 1.1. В квітні 2023 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що вона працювала в ДП «Зал офіційних делегацій» на посаді економіста з договірних питань та претензійної роботи. 21 лютого 2023 року позивач подав заяву про звільнення з роботи на підставі ст.38 КЗпП України, у зв`язку з досягненням пенсійного віку. У вказаній заяві [PERSON] просила також виплатити вихідну допомогу в розмірі 10 посадових окладів, передбачену п.7.9 колективного договору, укладеного між адміністрацією та радою трудового колективу ДП «Зал офіційних делегацій». Позивач посилається на те, що наказом ДП «Зал офіційних делегацій» №11/04-13-2023 від 11 квітня 2023 року [PERSON] було звільнено з роботи на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників. Крім того, їй було нараховано вихідну допомогу в розмірі лише одного посадового окладу. Ці обставини свідчать про порушення права позивача на правильне визначення формулювання підстави звільнення з роботи, а також на проведення повного розрахунку при вивільненні з роботи. 1.2. Тому [PERSON] просить суд визнати незаконним звільнення з роботи на підставі ч.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників; скасувати наказ ДП «Зал офіційних делегацій» №11/04-13-2023 від 11 квітня 2023 року; підставою звільнення позивача з роботи визнати ст.38 КЗпП України, у зв`язку з досягненнями пенсійного віку; а також стягнути з відповідача на користь [PERSON] вихідну допомогу в розмірі 56640 гривень 00 копійок. 2. Інформація про рух цивільної справи. 2.1. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 квітня 2023 року (а.с.12) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим [PERSON] , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області Борцю Є.О. 2.2. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 25 квітня 2023 року (а.с.13-14) було відкрито провадження у цивільній справі, а також призначено цивільну справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 2.3. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 1 червня 2023 року (а.с.52-56) пред`явлений позов було залишено без руху, [PERSON] був встановлений строк для сплати судового збору в розмірі 3220 гривень 80 копійок. 3. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову. 3.1. У судовому засіданні [PERSON] підтримує позов та посилається на те, що позивача не було ознайомлено з наказом ДП «Зал офіційних делегацій» №10/10-01/од від 10 жовтня 2022 року. Тому [PERSON] наполягає на задоволенні позову. 3.2. Представник відповідача Сільченко С.О. не визнає позов та заперечує проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень він посилається на те, що в змісті заяви, поданої [PERSON] , не було вказано дату її звільнення з роботи. ДП «Зал офіційних делегацій» надіслав лист, в якому він запропонував позивачу усунути недолік. У зв`язку з тим, що [PERSON] проігнорувала вказаний лист та не наполягала на звільненні з роботи, укладений з нею трудовий договір не був розірваний на підставі ст.38 КЗпП України. Крім того, на підставі ст.11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» наказом ДП «Зал офіційних делегацій» №10/10-01/од від 10 жовтня 2022 року було зупинено дію п.7.9 колективного договору, укладеного між адміністрацією та радою трудового колективу ДП «Зал офіційних делегацій». Ця обставина унеможливлює виплату позивачу вихідної допомоги в розмірі 10 посадових окладів. Тому представник відповідача Сільченко С.О. просить відмовити у задоволенні позову. 4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 4.1. [PERSON] працювала на посаді економіста з договірних питань та претензійної роботи в ДП «Зал офіційних делегацій». На підприємстві діє колективний договір, укладений між адміністрацією та радою трудового колективу ДП «Зал офіційних делегацій» (а.с.7-9). Згідно з п.7.9 колективного договору працівникам пенсійного віку у разі звільнення з підприємства надається одноразова вихідна допомога в розмірі 10 посадових окладів. 4.2. 21 лютого 2023 року [PERSON] надіслала відповідачу заяву (а.с.5), в якій вона просила звільнити з роботи на підставі ст.38 КЗпП України, у зв`язку з досягненням нею пенсійного віку, а також виплатити їй вихідну допомогу в розмірі 10 посадових окладів. 4.3. 27 лютого 2023 року ДП «Зал офіційних делегацій» одержав заяву позивача, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.6). 4.4. Наказом ДП «Зал офіційних делегацій» №11/04-13-2023 від 11 квітня 2023 року (а.с.4) [PERSON] було звільнено з роботи на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників. Крім того, позивачу було нараховано вихідну допомогу в розмірі 1 посадового окладу, що становить 5664 гривні 00 копійок. 4.5. Спірні правовідносини регулюються главою ІІІ «Трудовий договір» КЗпП України, Законом України «Про колективні договори і угоди» та Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». 5. Норми права, якими керується суд при розгляді заяви. 5.1. Відповідно до ч.1 ст.38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. 5.2. Згідно з ч.5 ст.2411 КЗпП України коли строки визначаються днями, то їх обчислюють з дня, наступного після того дня, з якого починається строк. Якщо останній день строку припадає на святковий, вихідний або неробочий день, то днем закінчення строку вважається найближчий робочий день. 5.3. Відповідно до ч.2 ст.38 КЗпП України якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, роботодавець не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. 5.4. Згідно з ч.3 ст.235 КЗпП України у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Якщо неправильне формулювання причини звільнення перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах, передбачених частиною другою цієї статті. 5.5. Відповідно до ч.1 ст.14 Закону України «Про колективні договори і угоди» зміни і доповнення до колективного договору, угоди протягом строку їх дії можуть вноситися тільки за взаємною згодою сторін в порядку, визначеному колективним договором, угодою. 5.6. Згідно з ч.1 ст.11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» на період воєнного стану дія окремих положень колективного договору може бути зупинена за ініціативою роботодавця. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. а. щодо зміни формулювання підстави та дати звільнення з роботи. 6.1. В змісті заяви [PERSON] від 21 лютого 2023 року не вказана дата звільнення з роботи. Ця обставина свідчить лише про те, що на спірні правовідносини поширюється загальний двотижневий строк для розірвання трудового договору, передбачений ч.1 ст.38 КЗпП України. У зв`язку з тим, що ДП «Зал офіційних делегацій» отримав вказану заяву лише 27 лютого 2023 року, на підставі ч.5 ст.2411 КЗпП України двотижневий строк для звільнення [PERSON] з роботи розпочався 28 лютого 2023 року. Перебіг цього матеріально-правового строку закінчувався 13 березня 2023 року. Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України представник відповідача Сільченко С.О. не подав докази на підтвердження того, що після закінчення означеного строку позивач не залишив роботу та продовжив виконувати посадові обов`язки економіста з договірних питань та претензійної роботи. Ці обставини свідчать про те, що [PERSON] підлягала звільненню з роботи саме з 13 березня 2023 року на підставі ст.38 КЗпП України, за заявою працівника. Тому наказ ДП «Зал офіційних делегацій» №11/04-13-2023 від 11 квітня 2023 року в частині звільнення позивача з роботи з 11 квітня 2023 року на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників, суперечить законодавству про працю та порушує трудові права [PERSON] . 6.2. Водночас, вихід на пенсію не є підставою для звільнення працівника з роботи та відноситься до обставин, які надають йому право на розірвання безстрокового трудового договору без дотримання двотижневого строку, передбаченого ч.1 ст.38 КЗпП України. Тому суд критично оцінює посилання [PERSON] на звільнення її з роботи саме на підставі виходу на пенсію, а не за заявою працівника. 6.3. З огляду на це суд вважає, що з метою відновлення законності та порушеного права позивача належить скасувати наказ ДП «Зал офіційних делегацій» №11/04-13-2023 від 11 квітня 2023 року в частині підстави та дати звільнення [PERSON] з роботи; визнати незаконним звільнення позивача з посади економіста з договірних питань та претензійної роботи ДП «Зал офіційних делегацій» на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників, з 11 квітня 2023 року; а також змінити формулювання підстави та дату звільнення [PERSON] з посади економіста з договірних питань та претензійної роботи ДП «Зал офіційних делегацій», а саме: на підставі ст.38 КЗпП України, за заявою працівника, з 13 березня 2023 року. б. щодо стягнення вихідної допомоги. 6.4. Указом Президента України №64/2022, затвердженим Законом №2102-IX від 24 лютого 2022 року, з 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на всій території України був введений воєнний стан строком на 30 діб. Указом Президента України №341/2022 від 17 травня 2022 року, затвердженим Законом №2263-IX від 22 травня 2022 року, дія воєнного стану в Україні була продовжена строком на 90 діб. Указом Президента України №573/2022 від 12 серпня 2022 року, затвердженим Законом №2500-IX від 15 серпня 2022 року, дія воєнного стану в Україні була продовжена строком на 90 діб. Указом Президента України №757/2022 від 7 листопада 2022 року, затвердженим Законом №2738-IX від 16 листопада 2022 року, дія воєнного стану в Україні була продовжена строком на 90 діб. Указом Президента України №58/2023 від 6 лютого 2023 року, затвердженим Законом №2915-IX від 7 лютого 2023 року, дія воєнного стану в Україні була продовжена строком на 90 діб. Указом Президента України №254/2023 від 1 травня 2023 року, затвердженим Законом №3057-IX від 2 травня 2023 року, дія воєнного стану в Україні продовжена строком на 90 діб. 6.5. Наказом ДП «Зал офіційних делегацій» №10/10-01/од від 10 жовтня 2022 року (а.с.82) дію п.7.9 колективного договору, укладеного між адміністрацією та радою трудового колективу ДП «Зал офіційних делегацій», було призупинено на підставі ч.1 ст.11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Відсутність в матеріалах цивільної справи беззаперечних доказів на підтвердження ознайомлення [PERSON] з вказаним наказом не свідчить про те, що наказ ДП «Зал офіційних делегацій» №10/10-01/од від 10 жовтня 2022 року не набув чинності та не поширюється на позивача. Ці обставини свідчать про те, що у відповідача не виник обов`язок щодо виплати [PERSON] вихідної допомоги в розмірі 10 посадових окладів. 6.6. З огляду на це суд вважає, що підстави для стягнення з ДП «Зал офіційних делегацій» на користь позивача вихідної допомоги в означеному розмірі відсутні. Тому у задоволенні позову в частині цієї вимоги [PERSON] слід відмовити. 7. Розподіл судових витрат. 7.1. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 7.2. [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 3220 гривень 80 копійок (1073,60 х 3) за дві вимоги немайнового характеру та одну вимогу майнового характеру. Ця обставина підтверджується квитанцією №31 від 1 червня 2023 року (а.с.61). Пред`явлений нею позов задоволений лише в частині двох вимог немайнового характеру. 7.3. З огляду на це суд вважає, що з ДП «Зал офіційних делегацій» на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 2147 гривень 20 копійок (1073,60 х 2).

Outcome: partial