Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-29 00:00:00

ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку суброгації). В позовній заяві викладено наступну позицію. 05.10.2017 між ПрАТ «СК «Уніка» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування на транспорті №370005/4017/00000533, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом марки «KIA SEED», д.н.з. [NUMBER] . 20.09.2018 на 316 км автодороги «М-21», сполученням «Вінниця-Бар», відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортних засобів «Toyota Avensis», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та «KIA SEED», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Факт та обставини ДТП підтверджуються: довідкою про ДТП Управління патрульної поліції у Вінницькій області №3018266633288041 від 26.10.2018; постановою старшого слідчого СВ Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області Степанюка О.А. від 29.12.2018 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №12018020100000939; протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №364097 від 12.01.2018; постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 19.02.2019 у справі №128/111/19. На підставі вказаних документів та заяви [PERSON] про подію, що має ознаки страхового випадку №00273048 від 24.09.2018, звіту ФОП [PERSON] №18-24 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 15.11.2018, страхового акту №00273048 від 21.12.2018, наказу №00273048 від 21.12.2018 позивачем виплачено страхове відшкодування в розмірі 163773,42 грн., що підтверджується платіжним дорученням №061049 від 26.12.2018. Відповідно до полежнь ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» позивач, після виплати страхового відшкодування набув права вимоги у розмірі виплаченого страхового відшкодування (163773,42 грн.) до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника транспортного засобу «Toyota Avensis», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта». За договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/9482252, що укладений між ПАТ «НАСК «Оранта» та відповідачем [PERSON] , ліміт відповдальності за шкоду спричинену майну у розмірі 100\~000,00 грн., франшиза в розмірі 1000,00 грн. Таким чином, з урахуванням положень ст.ст. 12, 22, 29, 32 Закону України №1961-IV, на ПАТ «НАСК «Оранта», як страховика за вказаним договором, покладається обов`язок щодо відшкодування позивачу частини збитку у розмірі 99000,00 грн.. За заявою позивача №24048 на виплату страхового відшкодування від 08.01.2019, ПАТ «НАСК «Оранта» сплачено на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 99000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №8229 від 14.02.2020. Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди (163773,42 грн.) та страховою виплатою (99000,00 грн.), становить 64773,42 грн. і має бути відшкодована позивачу безпосередньо відповідачем. На підставі викладеного позивач ПрАТ «СК «Уніка» просить стягнути з відповідача [PERSON] майнову шкоду в порядку суброгації в розмірі 64773,42 грн. та судовий збір в сумі 2270,00 грн. Відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву (т. 1 а.с. 91-97), у якому викладено наступну позицію. Відповідач не визнає заявлені до нього позовні вимоги, оскільки відповідач не був запрошений на огляд автомобіля, що позбавляє об`єктивну можливість встановлення кількості вказаних у дефектній відомості КТЗ пошкоджень автомобіля фактичній кількості пошкоджень, які є в автомобілі, а також, кількість ремонтованих складових у автомобіля. В дефектній відомості вказано задня панель, що складає 40% зменшення ринкової вартості автомобіля. По факт ув автомобілі могли бути ремонтовані 3 та більше складових, при чому буде 10% зменшення ринкової вартості автомобіля, що могло вплинути на величину матеріально збитку. В ремонтній калькуляції вартість складових, позиції 4371, 4957, 7037, 7400, 7403 вказані з приставкою «U», що згідно пояснень сторінки 5 ремонтної калькуляції №18-24 «U» - перерахована ціна запчастин, без зазначення про вартість даних запчастин на території України. В дефектній відомості не вказаний розмір деформації передньої лівої стійки, панелі даху, середньої лівої стійки, лівої панелі боковини, що не дає можливості визначити величину затрат часу для відновлення форми даних складових. Відсутні відомості з яких джерел бралася ринкова вартість автомобіля. Відсутні відомості, як розраховувалася вартість автомобіля у пошкодженому стані. Крім того, фото пошкоджень автомобіля викликають сумніви щодо заміни складових №7011, 7037, 7077, 7081, 7087, 7271, 7400. Отже, є підстави для призначення судової автотоварознавчої експертизи. На підставі викладеного просить в задоволенні позову відмовити. Окрім того, відповідачем [PERSON] подано заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та заява про здійснення розгляду даної справи в порядку загального позовного провадження (т. 1 а.с. 99-100). Позивачем ПрАТ «СК «Уніка» подано відповідь на відзив (т. 1 а.с. 101-102), у якій викладено наступну позицію. Твердження відповідача про те, що огляд пошкодженого автомобіля «KIA SEED», д.н.з. [NUMBER] , не відповідає дійсності, оскільки у п. 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів вказано, що виклик заінтересованих осіб для технічного огляду проводиться у разі потреби; жодних приписів щодо обов`язковості виклику відповідача до участі у огляді та заборон щодо проведення такого огляду без його участі на Методикою, ні нішими нормативно-правовими актами не встановлено; будь-якого обов`язку щодо обов`язковості виклику відповідача для проведення огляду жодним законом чи нормативним актом, у тому числі і Методикою, не встановлено. Твердження відповідача про те, що викладена у звіті ФОП [PERSON] №18-24 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкоджень транспортного засобу від 15.11.2018, інформація може бути невірною, а додані до звіту фотокартки викликають у нього сумніви у заміні складових авто, не засновані на жодних належних, достовірних та допустимих доказах, не обгрунтовані будь-якими доказами чи посиланнями на невідповідність нормативним актам. Такі твердження є лише його припущеннями. Відповідач не надає доказів того, що він є фахівцем у галузі автотоварознавчого дослідження транспортних засобів, який може робити висновки про достовірність розрахунків у Звіті, не надає жодних висновків інших фахівців та експертів, які б підтверджували його думку про можливі неточності та недостовірність висновків експерта ФОП [PERSON] , викладених ним у власному звіті. Щодо призначення експертизи у справі, то вважає, що в цьому немає необхідності, оскільки позивачем подано всі необхідні докази на підтвердження власної позиції, а факт виплати позивачем страхового відшкодування підтверджується відповідним документом. Враховуючи викладене, просить позов задоволити. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 31.03.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ПрАТ «СК «Уніка» до [PERSON] про відшкодування шкоди, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного повадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання (т. 1 а.с. 76). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 10.08.2021 задоволено клопотання відповідача [PERSON] про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, продовжено розгляд справи за позовом ПрАТ «СК «Уніка» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання (т. 1 а.с. 120). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 18.10.2021 задоволено клопотання відповідача [PERSON] про призначення експертизи, призначено у справі судову автотоварознавчу експертизу, виконання якої доручено експертам Вінницького відділення КНДІСЕ, провадження у справі зупинено до надходження висновку експерта (т. 1 а.с. 137-138). Постановою Вінницького апеляційного суду від 30.11.2021 частково задоволено апеляційну скаргу ПрАТ «СК «Уніка», скасовано ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 19.10.2021 та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду питання про призначення у справі експертизи (т. 1 а.с. 183-185). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 08.02.2022 задоволено клопотання відповідача [PERSON] про витребування доказів (т. 1 а.с. 209). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 23.01.2023 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті (т. 2 а.с. 5) В судове засідання представник позивача ПрАТ СК «Уніка» не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести у відсутність представника позивача, ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів (т. 1 а.с. 239-240). Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Станкевич М.Г. в судове засідання не з`явилися. Від представника відповідача до суду надійшла заява, в якій він просив справу розглянути у його відсутність та відсутність відповідача, а в задоволенні позову відмовити, оскільки у справі відсутні належні та допустимі докази (т. 2 а.с. 16). Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не вбачається, нез`явлення сторін не перешкоджає вирішенню спору, а відтак судом ухвалено проводити судове засідання у відсутність сторін. Відповідно до частини другої\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього\~Кодексу\~проводиться судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі\~ст. 5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За вимогами ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1\~ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені позовні вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи та підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Згідно ч. 2\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Під час розгляду справи по суті судом було встановлено, що 05.10.2017 між позивачем ПрАТ «СК «Уніка» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування на транспорті №370005/4017/00000533, предметом якого є майнові інтереси страхувальника ( [PERSON] ), пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом марки «KIA SEED», д.н.з. [NUMBER] (т. 1 а.с. 13-22). З постанови старшого слідчого СВ Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області Степанюка О.А. про закриття кримінального провадження від 29.12.2018 вбачається, що 19.09.2018 приблизно о 23-59 год., на автодорозі сплученням «Вінниця-Бар», 316 км, поряд із населеним пунктом с. Медвеже Вушко Вінницького району Вінницької області водій автомобіля «Toyota Avensis», державний номер [NUMBER] , реєстрації Республіки Польща, [PERSON] , рухаючись в напрямку м. Вінниця, внаслідок власної недбалості, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху та зіткнувся із зустрічним автомобілем «KIA CEED», державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] .. Водій [PERSON] за вказаних обставин порушив вимоги п.п. 10.1, 12.1 ПДР України. За результатами проведеного досудового розслідування встановлено, що у вказаній події відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, та кримінальне провадження підлягає закриттю. Одночасно в діях водія [PERSON] наявні ознаки вказаних порушень ПДР України та його необхідно притягнути до адміністративної відповідальності. На підставі викладеного слідчим прийнято рішення про закриття кримінально провадження, відомості по якому 20.09.2018 внесені до ЄРДР за №12018020100000939 у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України; копію постанови та копії матеріалів направити до Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області для вирішення питання про притягнення водія [PERSON] до адміністративної відповідальності(т. 1 а.с. 26-28). 12.01.2019 відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД №344097 за ст. 124 КУпАП (т. 1 а.с. 29). Поставновою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 19.02.2019 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення (т. 1 а.с. 30-32). Відповідно до довідки Управління патрульної поліції у Вінницькій області №3018266633288041 про дорожньо-транспортну пригоду від 26.10.2018, 20.09.2018 о 00-02 год. на А/Д «М-21» сполученням «Виступовичі-Житомир-Могилів-Подільський» (через м. Вінницю), 316 км 50 м, сталася дорожньо-транспортна пригода зіткнення бокове. Учасники ДТП: автомобіль «Toyota Avensis», державний номер [NUMBER] , під керувіанням водія [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта», та автомобіль «KIA CEED», державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПрАТ «СК «Уніка» (т. 1 а.с. 23-24). 24.09.2018 водій [PERSON] подав до ПрАТ «СК «Уніка» заяву №00273048 про подію, що має ознаки страхового випадку (т. 1 а.с. 25). Відповідно до звіту ФОП [PERSON] №18-204 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодження транспортного засобу від 15.11.2018, вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «KIA CEED», державний номер [NUMBER] , становить 373400,43 грн. (т. 1 а.с. 33-50). З Страхового акту №00273048 від 21.12.2018 ПрАТ «СК «Уніка» вбачається, що згідно Акту та умов договору страхування №370005/4017/0000533 виплата страхового відшкодування Страхувальнику [PERSON] підлягає в сумі 163773,42 грн. (т. 1 а.с. 51). Наказом №00273048 від 21.12.2018 наказано виплатити [PERSON] страхове відшкодування в сумі 163773,42 грн. шляхом перерахування вказаних коштів на рахунок страхувальника (т. 1 а.с. 59). Згідно платіжного доручення №061049 від 26.12.2018 ПрАТ «СК «Уніка» перерахувало [PERSON] страхове відшкодування за договором №370005/4017/0000533 від 05.10.2017 в сумі 163773,42 грн. (т. 1 а.с. 53). Відповідно до інформації (т. 1 а.с. 61) цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Toyota Avensis», державний номер [NUMBER] , застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта», поліс серії АК №009482252. ПрАТ «СК «Уніка» за вих. №187 від 08.01.2019 звернулося до ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою №24048 на виплату страхового вішкодування в сумі 163773,42 грн. (т. 1 а.с. 57). Згідно платіжного доручення №8229 від 14.02.2020 ПАТ «НАСК «Оранта» перерахувало ПрАТ «СК «Уніка`страхове відшкодування за вимогою №187 від 08.01.2019 в сумі 99000,00 грн. (т. 1 а.с. 62). ПрАТ «СК «Уніка» за вих. №00273048 від 12.05.2020 направило відповідачу [PERSON] претензію №24048, в якій пропонувало відповідачу здійснити відшкодування шкоди в розмірі 64773,43 грн., оскільки ПрАТ «СК «Уніка» за договором добровільного страхування «КАСКО» №370005/4017/0000533 від 05.10.2017 здійснило страхове відшкодування в розмірі 163773,42 грн.. Страхова компанія ПАТ «НАСК «Орната» в межах ліміту за полісом обов`язкового страхування серії АК/9482252, здійснила страхове відшкодування в сумі 99000,00 грн. (франшиза 1000,00 грн., ліміт за шкоду майну 100000,00 грн.). Тобто невідшкодованою є різниця в сумі 64773,42 грн. (т. 1 а.с. 58). На виконання ухвали суду від 08.02.2022 про витребування доказів із Управління патрульної поліції у Вінницькій області суду надано Реєстраціну карту ТЗ «KIA CEED», державний номер [NUMBER] , власником якого вказаний [PERSON] (т. 1 а.с. 215-216). Позивачем ПрАТ «СК «Уніка» на виконання ухвали суду від 08.02.2022 про витребування у позивача оригіналу звіту ФОП [PERSON] №18-24 від 15.11.2018, повідомило, що в період зміни юридичної адреси позивача, здійснювалося переміщення страхових справ, внаслідок чого оригінал страхової справи №00273048, у якій зберігався паперовий оригінал вказаного звіту ФОП [PERSON] №18-24 від 15.11.2018, було втрачено в процесі переміщення. Проте, у позивача копії всіх страхових справ зберігаються на електронному носії (т. 1 а.с. 234). Витребувані ухвалою суду від 08.02.2022 докази із ПАТ «НАСК «Оранта», а саме: оригінали матеріалів за договором №АК/9482252 від 24.10.2017 - звіт про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, укладеного із страхувальником [PERSON] , справа №12426, до суду не надходили. Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає прийняті судом до уваги докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Інших доказів сторонами суд не надавалося. Вказаний спір регулюється положеннями\~Цивільного кодексу України та Законами України «Про страхування» і «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ч. 1\~ст. 1188 ЦК України\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Щодо наявності вини відповідача у скоєній дорожньо-транспортній пригоді, як підстави покладення на нього цивільно-правової відповідальності за відшкодування завданої шкоди судом встановлено наступне. Постановою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 19.02.2019 року по праві № 128/111/19 провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за\~ст. 124 КУпАП\~було закрито у зв`язку із закінченням строків на притягнення особи до відповідальності, передбачених\~ст. 38 КУпАП. Відповідно до ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У постановах Верховного Суду від 07.02.2018 року у справі № 910/18319/16, від 16.04.2019 року у справі № 927/623/18, від26.01.2022 у справі №465/674/19, від 14.09.2022 у справі № 441/756/18 зазначено про те, що тлумачення\~статті 1188ЦК України\~свідчить про те, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої\~статті 247 КУпАП\~- через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених\~статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. У постанові Верховного Суду від 04.03.2020 року у справі № 641/2795/16-ц (провадження № 61-20728св19) зазначено, що «не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення\~Правил дорожнього руху\~не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо». Відповідно до ч. 4\~ст. 263 ЦПК Українипри виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Незважаючи на те, що вина [PERSON] не була встановлена під час розгляду справи про адміністративне правопорушення № 128/111919 суд вважає, що матеріали цивільної справи містять достатню кількість інших документів, які можуть бути оцінені як належні та допустимі докази її вини у порушенні\~Правил дорожнього руху\~України, спричиненні дорожньо-транспортної пригоди та завдання матеріальної шкоди. Зокрема, це постанова старшого слідчого СВ Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області від 29.12.2018 про закриття кримінального провадження (т. 1 а.с. 26-28), протокол про адміністративне правопорушення серії БД №364097 від 12.01.2019 (т. 1 а.с. 29), з яких вбачається порушення відповідачем п.п. 10.1, 12.1 ПДР України. Таким чином, суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що дії відповідача [PERSON] , які полягають у порушенні\~ПДР\~України, внаслідок яких автомобілі «Toyota Avensis», д.н.з. [NUMBER] , та «Kia Seed», д.н.з. [NUMBER] , отримали механічні пошкодження, перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із настанням ДТП, що є підставою для покладення на нього цивільно-правової відповідальності за відшкодування завданої шкоди. Статтею 1 Закону України «Про страхування»\~передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Відповідно до\~статті 980 ЦК України\~предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у\~статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема\~Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». За\~статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до пункту 22.1\~статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (постанова Верховного Суду від 27 березня 2019 року в справі № 754/1108/15-ц). Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц. \~ \~ \~ \~Щодо обраного позивачем способу захисту суд зазначає наступне. \~ \~ \~ \~Відповідно до частин другої, п`ятої\~статті 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно з положеннями пункту 1 частини першої\~статті 1188 ЦК України\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим замість завдавача шкоди в передбаченому Законом порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1\~статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). При цьому згідно з положеннями\~статті 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно зі\~статтею 993 ЦК України\~та\~статтею 27 Закону України «Про страхування»\~до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Враховуючи, що у ДТП доведено вину відповідача, який порушив\~Правила дорожнього руху\~України, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами, позивач, як страховик одного із учасників ДТП, здійснив виплату страхового відшкодування на підставі умов договору добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО»\~\~від 05.10.2017 № 370005/4017/0000533, суд доходить висновку про виникнення у відповідача обов`язку щодо відшкодування відповідної частини завданої внаслідок ДТП шкоди в порядку суброгації. За змістом частини першої статті\~28, статті\~29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Таким чином, обов`язком страховика є відшкодування витрат потерпілого, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, у межах страхового відшкодування. Згідно з пунктом 36.1\~статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~страховик (у випадках, передбачених\~статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: approved