Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-04 00:00:00

У квітні 2023 року до суду надійшла вказана цивільна справа за позовом адвоката Скирди Віталія Івановича, який діє від імені [PERSON] , до\~ [PERSON] про визнання права власності на цілу частку нерухомого майна, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд виділити в натурі позивачці 9/25 часток домоволодіння [ADDRESS] В обґрунтування вказаного посилався на те, що позивачці на праві власності належить 9/25 часток житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу останнього. Інші 16/25 часток вказаного домоволодіння належали на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину. Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі 185/3234/17 від 22 червня 2018 року було задоволено позов [PERSON] , виділено останній в натурі 16/25 часток домоволодіння [ADDRESS] загальною вартістю 112\~207 грн, визначено порядок користування 16/25 частками земельної ділянки [ADDRESS] та виділено у користування [PERSON] 16/25 часток земельної ділянки [ADDRESS] загальною площею 467 кв.м. При цьому додатковим рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі 185/3234/17 від 13 серпня 2018 року було припинено право спільної часткової власності та визнано право власності на цілу частку «1» домоволодіння [ADDRESS] , вартістю 112207 грн, за [PERSON] . У свою чергу у подальшому [PERSON] продала 16/25 часток зазначеного вище будинку відповідачу, який зареєстрував право власності на останнє за собою. У зв`язку з тим, що вказаними вище рішеннями суду не було вирішено питання щодо 9/25 часток вказаного домоволодіння, позивачка була змушена звернутися до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 05 травня 2023 року провадження у справі відкрито та постановлено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження. Учасники справи у судове засідання не з`явилися, просили розглядати справу без їх участі. Позивач позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд прийшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивачка придбала у [PERSON] 9/25 частин житлового будинку [ADDRESS] . Вказане підтверджується копією договору купівлі-продажу від 26.04.1991 року. Згідно довідці КП Павлоградське МБТІ від 12.09.2022 року, право власності на 9/25 часток будинку [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 26.04.1991 року Першою павлоградською держнотконторою за р.1-1588 та записано в реєстрову книгу №16-27. Також вказано, що право власності на інші 16/25 частин вищезазначеного будинку зареєстровано за іншою фізичною особою. У свою чергу згідно копії заочного рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі 185/3234/17 від 22 червня 2018 року було задоволено позов [PERSON] , виділено останній в натурі 16/25 частку домоволодіння [ADDRESS] загальною вартістю 112\~207 грн, а саме: -у житловому будинку «А-1Ж» приміщення 2-4 площею 12,7 кв.м, приміщення 2-5 площею 12,2 кв.м, приміщення 2-6 площею 7,4 кв.м, а всього в будинку виділити 32,3 кв.м вартістю 48\~535 грн, -сіни «а1» площею 20,4 кв.м, вартістю 29\~094 грн, -сарай «Б» вартістю 4112 грн, -убиральню «Е» вартістю 4112 грн, -трубчастий колодязь «№1» вартістю 13\~873 грн, -огорожу «№2» вартістю 3560 грн, -хвіртку «№4» вартістю 1777 грн, -ворота «№5» вартістю 4044 грн, -вимощення «№1» вартістю 3100 грн; визначено порядок користування 16/25 часткою земельної ділянки [ADDRESS] та виділено у користування [PERSON] 16/25 часток земельної ділянки [ADDRESS] загальною площею 467 кв.м, а саме: а саме: -під житловим будинком «А-1Ж» - 43,95 кв.м, -під сінями «а1» - 26,2 кв.м, -під сараєм «Б» - 1,25 кв.м, -під убиральнею «Е» - 2,4 кв.м, -під трубчастим колодязем «№1» - 1,0 кв.м, -під ділянкою, вільною від забудови 392,2 кв.м. При цьому додатковим рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі 185/3234/17 від 13 серпня 2018 року було припинено право спільної часткової власності та визнано право власності на цілу частку «1» домоволодіння [ADDRESS] , вартістю 112207грн., за [PERSON] . Вказане підтверджується копією зазначеного додаткового рішення суду. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, суд приходить до висновку, що інші 16/25 часток вказаного по справі домовлодіння належали на праві власності [PERSON] , які були виділені в натурі та перетворені в окреме домоволодіння, і у зазначених рішеннях суду, дійсно, не було вирішено питання про належність інших 9/25 часток вказаного домоволодіння. У свою чергу відповідно копії договору купівлі-продажу від 18 травня 2019 року, [PERSON] продала, а відповідач, [PERSON] придбав у власність житловий будинок [ADDRESS] разом із земельною ділянкою площею 0,0491 га з кадастровим номером 1212400000:02:029:0269, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) по [ADDRESS] та зареєстрував право власності на останні за собою. Вказане підтверджується копіями витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та Інформації Держземкадастру про право власності та речові права на земельну ділянку. Отже, по суті відповідач за вказаним вище договором придбав ті самі 16/25 часток спірного домоволодіння і став їх новим власником. Оскільки позивачка має певні труднощі у здійсненні права власності на інші 9/25 часток вказаного житлового будинку, вона вимушена була звернутися до суду із вказаним позовом. Так, відповідно до ст.124 Конституції України, ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно зі ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, акти цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Нормами ст.41 Конституції України, ст.328 ЦК України визначено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з нормами ст.ст.202, 203 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. За змістом ст.ст.626, 717, 718 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі. Згідно норм ст.ст.182, 334 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ст.ст.4, 5, 18, 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.п.18, 19 Порядку державній реєстрації прав підлягають в обов`язковому порядку право власності на об`єкти нерухоме майно, в тому числі житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення шляхом внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідного запису про право власності. Нормою ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.56 Порядку передбачено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема: укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Положеннями ст.392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Нормою ст.16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. За змістом ст.ст.12, 13, 76, 81, 82 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Як передбачено ч.1, 3 ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Згідно висновку №42 судової будівельно-технічної експертизи, складеним 28 грудня 2017 року судовим експертом Копиловою В.М., оригінал якої знаходиться в матеріалах справи №185/3234/17, загальна площа жилого будинку з прибудовами дозволяє виділити в натурі частки майна, що є у спільній частковій власності позивача та відповідача з урахуванням часток кожного із співвласників домоволодіння [ADDRESS] . Виходячи з розташування і розмірів приміщень будинку, його конструктивних елементів, розташування самого будинку, житлових прибудов, надвірних будівель та споруд, розмірів і конфігурації земельної ділянки, що встановлені згідно копії вказаного вище висновку експертизи, суд вважає, що є можливість виділити позивачці на 9/25 часток: у житловому будинку «А-1Ж» приміщення 1-3 площею 11,5 кв.м, приміщення 1-4 площею 11,10 кв.м, а всього в будинку виділити 22,6 кв.м вартістю 33960,00 грн, -сіни літ. «а» площею 16,8 кв.м, вартістю 17192,00 грн; тамбур літ. "а2" площею 4,5 кв.м вартістю 7935,00 грн, а всього по літері виділити 43,9 кв.м вартістю 59087,00 грн; -сарай літ. «Г» вартістю 5506,00 грн; вбиральню літ. "Д" вартістю 1903,00 грн; тр.колодязь літ "№6" вартістю 8816,00 грн; ворота з хвірткою літ. "№3" вартістю 4044,00 грн. В`їзд та виїзд на свою частину земельної ділянки, якою користується [PERSON] , здійснюється через ворота з хвірткою, літ. "№3" зі сторони [ADDRESS] . Вартість 9/25 часток, що виділяється [PERSON] , становить 79356,00 грн. Для здійснення даного варіанту ізольованого порядку користування жилим будинком не потрібно влаштовувати переобладнання цього будинку. Згідно із геодезичною зйомкою, площа земельної ділянки домоволодіння [ADDRESS] , якою користуються співвласники, складає 729 кв.м. Співвласник [PERSON] фактично користується земельною ділянкою площею 262,00 кв.м (ділянка № [NUMBER] ). Враховуючи існуючу забудову з надвірними будівлями та спорудами, необхідність проходів та доступу для обслуговування будівель, експертом запропонований один варіант порядку користування земельною ділянкою. Частина земельної ділянки, що виділяється у користування [PERSON] , повинна бути виділена площею 262,00 кв.м, а саме: -під житловим будинком літ. «А-1Ж» - 31,45 кв.м, -під сінями, літ. "а" - 19,4 кв.м, -під тамбуром, літ. "а2" - 6,1 кв.м, -під сараєм, літ. "Г" - 9,14 кв.м, -під убиральнею , літ. "Д" - 2,25 кв.м, -під тр. колодязем, літ. "№6" - 1,0 кв.м, -під ділянкою, вільною від забудови 192,66 кв.м. Оскільки визначений експертом порядок користування земельною ділянкою та варіант поділу жилого будинку відповідають фактичному порядку користування спільною частковою власністю, що склався між сторонами, тому виділення позивачу у натурі належної їй частки у праві власності на будинок та визначення порядку користування її часткою земельної ділянки не порушуватиме прав іншого співвласника будинку. Окрім цього, суд також звертає увагу на подану відповідачем до суду письмову заяву про визнання позовних вимог та відсутності з його боку жодних заперечень щодо задоволення останніх. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, беручи до уваги вищевикладені обставини по справі, досліджені на їх підтвердження докази, звертаючи увагу на зазначені норми чинного законодавства, а також відсутність заперечень з боку відповідача щодо задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141, ч.1 ст.142 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 536,80 грн. Окрім цього, позивачці з державного бюджету підлягає поверненню 50% сплаченого судового збору у розмірі 536,80 грн.

Outcome: approved