Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-26 00:00:00

Позивач ТОВ «Харківгаз збут» 20.08.2021 звернувся в Орджонікідзевський районний суд м. Харкова з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява обґрунтована тим, що відповідачі є споживачами послуг з постачання природного газу, які надаються ТОВ «Харківгаз збут» за адресою [ADDRESS] , у зв`язку з несвоєчасним здійсненням оплати за природний газ за період з 01.07.2015 по 31.07.2021 заборгованість складає 3388,91 грн. Також вважає, що відповідачі мають сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних. В позовній заяві, поданій до суду 20.08.2021, позивач ТОВ «Харківгаз збут» просив стягнути з відповідачів заборгованість за період з 01.07.2015 по 31.07.2021 в сумі 3388,91 грн, пеню 14,01 грн, 3 % річних в сумі 422,19 грн, інфляційні втрати в сумі 886,02 грн та понесені судові витрати. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26.08.2021 відкрито провадження в даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачами відзив на позовну заяву не подавався. Процесуальні рішення щодо заявлених позовних вимог судом не приймалися. Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 14.03.2022 № 7/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Орджонікідзевського районного суду м. Харкова на Київський районний суд м. Полтави. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 06.04.2023 справа прийнята до провадження суду. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча повідомлялися про розгляд справи, своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористалися, відзив на позовну заяву не подавали, з жодними клопотаннями до суду не зверталися. Позивач звертався до суду з заявою про розгляд справи без участі представника. За таких обставин судом відповідно до положень норм ст. ст. 280, 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, позивачем надано послуги відповідачам за адресою [ADDRESS] . За даними оператора ГРМ за адресою [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] відкритий на ім`я відповідача [PERSON] . [PERSON] , до якого також позивач звернувся з позовом, у встановленому законом порядку зареєстрував своє постійне місце проживання за адресою [ADDRESS] , що підтверджується даними Єдиного державного демографічного реєстру. Але відповідачі не виконують належним чином взяті на себе зобов`язання, не сплачують за надані послуги, з газопостачання, сума боргу за період з 01.07.2015 по 31.07.2021 складає 3388,91 грн. Ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що індивідуальний споживач це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Статтею 509 ЦК України визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями 64, 68 ЖК України передбачено обов`язок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Оскільки відповідачі покладені на них, як на споживачів, обов`язки належним чином не виконували, за отримані послуги не сплачували, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення заборгованості. При вирішенні питання щодо стягнення 3 % річних та розрахованої суми інфляції суд виходить з наступного. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулює Закон України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Частиною 2 ст.\~625\~ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно з ч. 1 ст.\~509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. На підставі викладеного суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача нарахованого індексу інфляції та 3% річних. З відповідачів в солідарному порядку на користь ТОВ «Харківгаз Збут» підлягає стягненню заборгованість за період з 01.07.2015 по 31.07.2021 в сумі 3388,91 грн та сума пені 14,01 грн. Також підлягає стягненню 3 % річних в розмірі 422,19 грн і інфляційні втрати в розмірі 866,02 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в розмірі 2270 грн.

Outcome: approved