Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-11 00:00:00

позивач звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дочки. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 06.07.2016 сторони перебувають у шлюбі, від якого у подружжя [INFO] народилася дочка [PERSON] . Позивач вказала, що з березня 2020 року сімейне життя між подружжям поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин з лютого 2022 року, що слугувало підставою для подачі позову про розірвання шлюбу (справа №752/18532/22). З лютого 2022 року позивач та відповідач проживають окремо, дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. Батько проживає окремо від дитини, будь - якої матеріальної допомоги на її утримання не надає. Самостійно утримувати дитину позивачу важко та непосильно, оскільки дитина потребує належного рівня життя, необхідного для її фізичного, розумового, культурного та духовного розвитку. Позивач вказала, що батько дитини інших дітей на утриманні немає, є працездатним чоловіком, не мобілізований на військову службу у ЗСУ, його стан здоров`я дозволяє працювати та матеріально забезпечувати дочку, проте не здійснює цього у добровільному порядку. У зв`язку із зазначеним позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої доньк [PERSON] у розмірі заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Голосіївського районного суд у м. Києва від 26.04.2023 відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторони повідомлялись належним чином про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, із заявами про розгляд справи за участю сторін або розгляд справи в порядку загального позовного провадження не звертались. На момент розгляду справи відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому вказав, що позовні вимоги позивача про стягнення з нього аліментів на утримання спільної малолітньої дочки [PERSON] у заявленому позивачем розмірі визнає. Проте вказав, що позивач у позовній заяві вказала недостовірні факти щодо самостійного утримання дочки протягом двох останніх років, оскільки він брав участь в утриманні. Однак з початком війни дружина та дитина поїхали до Італії з метою забезпечення збереження життя дитини. Надати кошти на утримання дочки позивачу відповідач немає фізичної можливості, оскільки між сторонами відсутнє спілкування, що унеможливлює узгодження методу передачі грошових коштів на утримання дитини. На підставі положень статей 274-279 ЦПК України та з урахуванням відсутністю заперечень відповідача, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 липня 2016 року між сторонами був зареєстрований шлюб. Від шлюбу у сторін народилася дитина - дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис №1661, виданим 28.11.2017 Голосіївським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві (а.с.8). Так, згідно вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. За приписами частини третьої статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як зазначає позивач, їх спільна з відповідачем дитина перебуває на її утриманні, а відповідач не бере участі у її утриманні та вихованні, матеріальному забезпеченні. Судом встановлено, що відповідач проживає окремо від позивача за адресою: [ADDRESS] , про що зазначає сам відповідач у відзиві надісланому до суду. Позивач посилається, на те, що оскільки відповідачем не надається грошова допомога на утримання їх спільної малолітньої дочки, отримані нею доходи не надають можливості самостійно забезпечити необхідний та достатній рівень розвитку дитини. Судом встановлено, що на момент подачі позовної заяви до суду домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня. Однак до суду надійшов відзив відповідача на позов, у якому відповідач вказав, що визнає заявлені позивачем вимоги про стягнення з нього на користь позивача на утримання малолітньої дочки аліменти у заявленому у позові розмірі. Так, відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У силу ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Ураховуючи те, що відповідач проживає окремо, доказів надання регулярної допомоги на утримання дитини не надав, при цьому домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, однак відповідач визнає заявлені позовні вимоги про стягнення аліментів, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі частини від доходу відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення до суду позову і до досягнення дитиною повноліття, що, на думку суду, є достатнім та розумним розміром аліментів на утримання малолітньої дитини, з урахуванням позовних вимог [PERSON] . При цьому, суд бере до уваги те, що відповідач є особою працездатного віку, має можливість працевлаштування та отримання регулярного доходу, не має інших утриманців та соціальних зобов`язань, які могли бути враховані при визначенні розміру аліментів, за відсутності доказів спростування останнього. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України. Ураховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в розмірі 1 073,60 грн підлягає стягненню із відповідача в дохід держави.

Outcome: approved