Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-03 00:00:00

20 грудня 2022 р. [PERSON] (далі: позивач) звернувся до [PERSON] (далі: відповідач), третя особа Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) з позовом про звільнення від сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , що стягуються на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.12.2015 р. у справі № 638/18009/15-ц, за усиновлення вказаної дитини. Позивач просив звільнити його від сплати вказаних аліментів з дати набрання законної сили рішенням суду про усиновлення, а також звільнити його від сплати заборгованості по аліментах на утримання [PERSON] . В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на усиновлення дитини [PERSON] , на утримання якого і стягуються аліменти, новим чоловіком його колишньої дружини. До судового засідання, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду учасники справи не з`явились, позивач та його представник подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, представник третьої особи причину неявки суду не сповістив. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Причин для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 223 ЦПК України, судом не встановлено. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, причини для відкладення розгляду справи відсутні, суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини: Позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний 07.06.2012 рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова. Від сумісного проживання сторони мають сина, [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 02.02.2008 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 3 Харківського міського управління юстиції. 01.12.2015 рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова збільшений розмір аліментів, які стягувались з [PERSON] , стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 1 000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повнолітня. Станом на 01.11.2022 р. заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів становить 84 498, 50 грн., про підтверджено розрахунком державного виконавця від 01.11.2022. 21.10.2016 рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова [PERSON] позбавлений батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з Актового запису про народження № 584 від 02.02.2008, прізвище та по-батькові [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Київського районного суду м. Харкові від 12.08.2019 змінене на « [PERSON] ». Також внесені зміни у відомості про батька, прізвище ім`я та по батькові батька дитини з « [PERSON] , [INFO] » змінене на « [PERSON] , [INFO] » Як вбачається з ЄДРСР рішення Київського районного суду м. Харкові від 12.08.2019 у справі № 640/8762/19 (про усиновлення) набрало законної сили 13.09.2019 р. Встановивши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновує: Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Аналогічний обов`язок закріплений у ч. 1 ст. 180 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого ст. 282 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 225 СК України передбачено, що усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення. За змістом ч. 2 ст. 231 СК України якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини. Згідно із ч. 1 ст. 232 СК України з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. При усиновленні дитини однією особою ці права та обов`язки можуть бути збережені за бажанням матері, якщо усиновлювачем є чоловік, або за бажанням батька, якщо усиновлювачем є жінка. З моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням (ч. 3 ст. 232 СК України). Частинами 4, 5 ст. 232 СК України визначено, що усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. Щодо тлумачення положень абз. 2 ч. 1 ст. 232 СК України в контексті збереження прав та обов`язків з дитиною одним із батьків за походженням, то їх треба розуміти таким чином, що законодавець передбачив можливість дитині, яка усиновлена однією особою, зберегти правовий зв`язок із батьком або матір`ю за походженням, які не позбавлені батьківських прав та надали згоду на усиновлення. При цьому таке збереження правового зв`язку можливо лише у спосіб, який виключає ситуацію в якій у дитини, з юридичної точки зору, будуть одночасно наявні дві матері або два батька. Тобто у разі, якщо дитина усиновлена чоловіком, збереження прав та обов`язків між дитиною та її батьком за походженням (біологічним батьком) виключене, однак можливе збереження прав та обов`язків між матір`ю та дитиною. Відповідно, якщо усиновлювачем є жінка, збереження прав та обов`язків між дитиною та її матір`ю за походженням (біологічною матір`ю) виключається, але можуть бути збережені права та обов`язки між батьком та дитиною. Сімейне законодавство України не передбачає обов`язку батька за походженням, чия дитина усиновлена іншим чоловіком, утримувати таку дитину до досягнення нею повноліття (вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 522/5039/21). У розглядуваній справі судом встановлено, що в 2019 році на підставі рішення суду, син позивача був усиновлений, а отже з моменту здійснення усиновлення, саме у [PERSON] в силу закону виник обов`язок утримувати [PERSON] , натомість особисті та майнові права і обов`язки між [PERSON] та [PERSON] , припинені, у т.ч. і в частині обов`язку утримувати сина до його повноліття, та не можуть бути відновлені лише за бажанням матері дитини. Відомості про визнання недійсним або скасування усиновлення [PERSON] у матеріалах справи відсутні. Відтак, позовні вимоги про припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати заборгованості підлягають задоволенню. Згідно з п. п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Outcome: approved