Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-29 00:00:00

представник позивача [PERSON] адвокат Смолин Я.В. звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , Львівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , Друга Львівська державна нотаріальна контора Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів), у якій просить визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на земельну ділянку, яка належала останньому на підставі Державного акта про право власності на земельну ділянку серія ЯЗ №223168 від 09 липня 2009 року на праві спільної сумісної власності, з кадастровим номером 4610165500:03:001:0094, що розташована за адресою: [ADDRESS] площею 0,1500 га., цільовим призначенням обслуговування житлового будинку. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 24.07.1976 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, за час якого у них народилася донька [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер та після його смерті заведено спадкову справу. 05.10.2012 року державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно з яким позивач успадкувала 48/100 будинку [ADDRESS] . [PERSON] відмовилась від своєї частки у спадковому майні. На час смерті [PERSON] на праві спільної сумісної власності також належала земельна ділянка з кадастровим номером 4610165500:03:001:0094, що розташована за адресою: [ADDRESS] площею 0,1500 га, цільове призначення обслуговування житлового будинку. Іншими співвласниками даної земельної ділянки є: [PERSON] та [PERSON] . У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку нотаріусом відмовлено позивачу, оскільки частка належна [PERSON] не визначена. Позивач вважає, що відсутній інший спосіб відновлення порушених прав, ніж звернення до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку на праві спільної сумісної власності. У зв`язку із наведеним, просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Смолин Я.В. позовні вимоги підтримали повністю з підстав та мотивів викладених у позові, просили позов задовольнити, оскільки вимоги є законними і обґрунтованими. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] - адвокат Мисенко С.А. позовні вимоги заперечила, зазначила про відсутність правових підстав для визнання права власності за позивачем на земельну ділянку у порядку спадкування на праві спільної сумісної власності. Представник Львівської міської ради Попович Я.Д. заперечив щодо задоволення позову, вказав, що позивач невірний обрала спосіб захисту, оскільки повинна була поставити вимогу про визначення частки у спадковому майні, про що нотаріусом було вказано у відповіді на заяву позивача про отримання свідоцтва про прийняття спадщини за законом. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Другої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України /Львів/ - завідувач Палажій Г.В. у відповіді на повідомлення просила розглянути справу без участі їхнього представника. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] у судові засідання не з`явилася, аргументи на підтримку або заперечення проти позову не подала, хоча судом були вжиті заходи щодо належного повідомлення про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, вивчивши зібрані по справі докази, суд виходив з наступного. Частиною першою статті 15\~ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 1216\~ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Згідно ст.\~1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За правилами ч. 1 ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно з ч. 1, 2 ст.\~1220\~ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ст.\~1261\~ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.3 ст. 1268 спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 1 статті 1269\~ЦК України спадкоємець, який має бажання прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , дошлюбне прізвище: [PERSON] , та [PERSON] уклали шлюб 24 липня 1976 року /свідоцтво про укладення шлюбу а.с. 11/, у даному шлюбі [INFO] народилася [PERSON] (третя особа у справі) /свідоцтво про народження а.с.12/. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [INFO] помер [PERSON] /а.с.17/. Після смерті [PERSON] заведено спадкову справу №627/2011, згідно якої на час смерті йому належали 48/100 частки будинку за адресою: [ADDRESS] /свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] /, а також, на праві спільної сумісної власності, земельна ділянка, кадастровий номер 4610165500:03:001:0094, площею 0,155 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] /державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ№223168//а.с.26, 113/. Із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] до Другої Львівської нотаріальної контори звернулася його дружина/позивач [PERSON] /а.с.101/, донька (третя особа) [PERSON] відмовилась від належної їй частки у спадщині на користь матері [PERSON] /а.с.96/. Згідно витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 02.10.2012 року будинок [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] /а.с.21/ Як встановлено судом, відповідач [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] /а.с.32/. Згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ №223168, земельна ділянка кадастровий номер 4610165500:03:001:0094, площею 0,1500 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] /а.с.26/. 05 жовтня 2012 року позивачу [PERSON] державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 48/100 частин житлового будинку [ADDRESS] /а.с.22/. Згідно відповіді Другої Львівської державної нотаріальної контори на заяву [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, нотаріус не може визначити склад спадкового майна, а саме яка частка земельної ділянки належала спадкодавцю, а тому роз`яснено, що спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності /а.с.27/. Згідно ч.2 ст.\~41\~Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Частиною 1 статті 16\~Цивільного кодексу\~України надано право кожній особі звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 1 частини 2 статті 16\~Цивільного кодексу\~України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема - визнання права. Відповідно до ст.\~1226\~ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ст.\~355\~ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ст. 356 ЦК України). Статтею 368\~ЦК України передбачено,\~що спільна\~власність двох\~або більше\~осіб без\~визначення часток\~кожного з\~них у\~праві власності\~є спільною\~сумісною власністю.\~Суб`єктами\~права спільної\~сумісної власності\~можуть бути\~фізичні особи,\~юридичні особи,\~а також\~держава,\~територіальні громади,\~якщо інше\~не встановлено\~законом. Майно,\~набуте подружжям\~за час\~шлюбу,\~є їхньою\~спільною сумісною\~власністю,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Відповідно до пункту 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (кім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою частки визначаються рівними. Згідно положень постанови Пленуму\~Верховного суду\~України від\~30\~травня 2008\~року №\~7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» міститься роз`яснення, що у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. За змістом листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Нотаріус відмовляючи позивачу в оформленні свідоцтва про прийняття спадщини за законом, посилаючись на те, що не може визначити склад спадкового майна, а саме, яка частка земельної ділянки належала спадкодавцю у праві спільної сумісної власності, діяла правомірно та одночасно роз`яснила позивачу, що вона має право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Згідно ч. 4, 5 ст. 89 Земельного кодексу України, співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки; поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Водночас, у суду відсутні дані про те, що співвласники земельної ділянки кадастровий номер 4610165500:03:001:0094, площею 0,155 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що перебуває у їх спільній сумісній власності, здійснили її поділ або виділення з неї окремої частки співвласника. Таким чином, у разі смерті одного з учасників права спільної сумісної власності, передусім необхідно визначити частку померлого у спільному майні, яка і буде об`єктом спадкування. Враховуючи встановлені судом обставини та норми законодавства, яким урегульовано спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що право позивача щодо спадкування підлягає захисту шляхом першочергового визначення частки спадкодавця у спільній сумісній власності на земельну ділянку, що буде належним способом захисту, а тому у задоволенні позову про визнання права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку на праві спільної сумісної власності слід відмовити. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Беручи до уваги, що у задоволенні позову відмовлено, а відповідачі не заявляли до відшкодування судові витрати, тому відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Outcome: dismissed