Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-02 00:00:00

У жовтні 2022 року Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на його користь безпідставно отримані кошти (пенсію) в сумі 17 855,58 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року. Так, з 01 січня 2016 року [PERSON] було проведено перерахунок пенсії згідно із постановою КМУ від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» на підставі наданої ліквідаційною комісією ГУ МВС України в м. Києві довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ від 19 березня 2018 року № 42010, де розмір грошового забезпечення на січень 2016 року становив 11 446,56 грн, тому розмір пенсії при проведенні перерахунку у квітні 2018 року, на 01 січня 2016 року становив 8 012,59 грн. Однак 21 травня 2018 року ліквідаційною комісією ГУ МВС України в м. Києві надано оновлену довідку, де розмір грошового забезпечення на січень 2016 року становив 7 195,23 грн. На підставі вказаної довідки у червні 2018 року проведено перерахунок, який призвів до зменшення розміру пенсії і становив на 01 січня 2016 року - 5 036,55 грн. Таким чином, [PERSON] за період з 01 січня 2018 року по 30 червня 2018 року було надміру виплачено пенсію в сумі 17 855,58 грн, про що його було повідомлено листом від 09 липня 2018 року. На підставі викладеного, позивачем було прийнято рішення про стягнення суми пенсії, виплаченої надміру, на підставі якого проводилось стягнення з пенсії в розмірі 20% щомісячно, починаючи з 01 серпня 2018 року. У зв`язку з незгодою відповідачем з указаним рішення, його було переглянуто позивачем та з 01 серпня 2019 року припинено відрахування з пенсії [PERSON] , а утримані кошти в сумі 13 266,62 грн за період з 01 серпня 2018 року по 31 липня 2019 року повернені на поточний рахунок пенсіонера. Таким чином, переплата виникла не з вини пенсіонера, тому підлягає відшкодуванню в судовому порядку. З метою досудового врегулювання позивачем неодноразово надсилалися листи відповідачеві щодо повернення надміру сплачених грошових коштів, однак вони були проігноровані та безпідставно отримані бюджетні кошти повернуті не були, тому позивач звернувся до суду з указаним позовом з метою захисту порушених прав. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 жовтня 2022 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 07 грудня 2022 року за вказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін та надано відповідачу 15-денний строк для подання відзиву. 31 березня 2023 року ухвалою суду змінено порядок судового провадження та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, однак матеріали справі містять клопотання представника про розгляд справи у її відсутність, в якому зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, на підставі пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України, що підтверджується конвертом, який повернувся на адресу суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою», про поважність причин неявки суду не повідомив. Крім того, у встановлений судом строк, не скористався своїм правом на подання відзиву, тому відповідно до частини восьмоїстатті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. За загальним правилом частини першоїстатті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність сторін. Згідно з частиною другоюстатті 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цьогоКодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першоюстатті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особи з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років. Судом установлено, що [PERSON] на підставі його заяви про призначення/перерахунок пенсії, була призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року. Згідно з Постановою КМУ, в редакції від 21 лютого 2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», було проведено перерахунок пенсії на підставі наданої ліквідаційною комісією ГУ МВС України в м. Києві довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ від 19 березня 2018 року № 42010, де розмір грошового забезпечення чинним на січень 2016 року становив - 11 446,56 грн. В матеріалах справи міститься копія витягу із пенсійної справи № 2603010593, відповідно до якого Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві було проведено перерахунок пенсії за вислугу років [PERSON] з 01 січня 2016 року із зазначенням загального розміру пенсійної виплати в розмірі 8 012,59 грн. Ліквідаційною комісією листом від 21 травня 2018 року № ПК-3671/125/01/62-2018 було надано до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві оновлену довідку № 42010 від 21 травня 2018 року, де розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії [PERSON] на січень 2016 становив - 7 195,23 грн. Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві на підставі вищевказаної довідки було проведено розрахунок, яким було зменшено розмір пенсії, що станом на 01 січня 2016 року становило - 5 036,66 грн. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 22 червня 2018 року № 150 щодо [PERSON] встановлено переплату пенсії за період з 01 січня 2018 року по 30 червня 2018 року в сумі 17 855,58 грн, та визначено здійснити стягнення з пенсії [PERSON] в розмірі 20 % пенсії щомісячно до повного погашення заборгованості. 11 липня 2019 року не погодившись із вищезазначеним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо стягнення коштів з пенсії, [PERSON] було подано до управління заяву, в якій останній просив повернути незаконно утримані кошти з пенсії. Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, з метою досудового врегулювання спору, було направлено листи на адресу відповідача з пропозицією добровільного внесення надмірно виплачених коштів (пенсії), проте відповіді на дані повідомлення не надійшло, а кошти у сумі 17 855,58 грн повернуті відповідачем не були. Згідно з частиною першою статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Відрахування на підставі рішень органу, що призначає пенсії, провадяться в розмірі не більше 20 процентів пенсії понад відрахування з інших підстав. Отже, механізм повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через його зловживання. Зазначене узгоджується з правовими позиціями викладеними у постановах Верховного Суду від 31 січня 2019 року (справа №554/6495/17-ц), від 31 жовтня 2019 року (справа №607/657/17) та від 20 березня 2019 року (справа № 345/1493/17-ц). Такі ж висновки містяться у рішеннях ЄСПЛ у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», у справі «Ґаші проти Хорватії» та у справі «Трґо проти Хорватії». Підстави та механізм утримання надміру виплачених сум пенсій встановлено статтею 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за приписом якої суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що зобов`язання з повернення надміру виплачених пенсій виникають лише при наявності однієї з трьох умов, а саме: рахункової помилки з боку платника пенсії, недобросовісності з боку набувача, подання страхувальником недостовірних даних. З матеріалів справи вбачається, що відповідачу було проведено перерахунок пенсії відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України в редакції від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб». Крім того, судом установлено, що перерахунок та виплата відповідачу пенсії була проведена позивачем на підставі відповідного рішення, прийнятого на підставі довідок, які надавались ліквідаційною комісією ГУ МВС України в м. Києві, а не [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Вказана правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18. Згідно з частиною першою статті 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Пунктом 1 частини першої статті 1215 ЦК України встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. З огляду на викладене, враховуючи, що виплата відповідачу пенсії була проведена органом Пенсійного фонду України добровільно, на підставі відповідного рішення, при цьому фактів недобросовісності з боку відповідача або подання страхувальником недостовірних даних судом не встановлено, тому передбачені законом підстави для повернення безпідставно виплаченої пенсії відсутні. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зважаючи на викладене вище, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Крім того, частиною п`ятою статті 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Ураховуючи те, що позов не підлягає задоволенню, то судові витрати, відповідно до пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed