Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-11 00:00:00

У грудні 2022 року [PERSON] звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , в якій просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Святошинського районного суду міста Києва від 22.12.2021 на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] та сина [PERSON] з 10 000 грн. на кожну дитину на 5 000 грн. на кожну дитину щомісячно з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 22.12.2021 з нього стягуються аліменти на користь відповідача [PERSON] на утримання дочки [PERSON] та сина [PERSON] , в розмірі 10000 грн. на кожну дитину щомісячно з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Вказану суму аліментів на утримання дітей позивач сплачувати не має можливості, оскільки його матеріальне становище суттєво погіршилось. У зв`язку з чим, просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] згідно з рішенням Святошинського районного суду м. Києва № 759/22898/20 від 22.12.2021 на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] та [PERSON] , у твердій грошовій сумі з 10 000 грн. на кожну дитину, щомісячно на 5000,00 грн. на кожну дитину, щомісячно. У судовому засіданні 12.07.2023 позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити повністю, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач в підготовче судове засідання 14.03.2023 не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового повідомлення 0206821631731 з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою", яке направлялося на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача. Відповідач в підготовче судове засідання 13.04.2023 не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового повідомлення 0206821771495 з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою", яке направлялося на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача. Відповідач в судове засідання для розгляду справи по суті 11.05.2023 не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового повідомлення 0206821757948 з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою", яке направлялося на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача. Відповідач в судове засідання для розгляду справи по суті 12.07.2023 не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового повідомлення 0206822116733 з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою", яке направлялося на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористалась. Будучи письмово повідомленим у судовому засіданні 11.05.2023 про місце, дату та час у наступного судового засідання, 20.06.2023 представник відповідача не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не надав, причини своєї неявки не пояснив, у зв`язку з чим судом його неявка була визнана безпідставною. Перед початком судового засідання 12.07.2023, на електронну адресу суду, представником відповідача подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із участю представника у іншому судовому процесі. Позивач та його представник заперечували проти задоволення вказаного клопотання, як безпідставного та необґрунтованого. Суд ухвалив відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача як у необґрунтованому, оскільки до клопотання не надано жодних належних доказів участі представника відповідача в іншому судовому процесі, та визнав неявку представника відповідача такою, що відбулася з неповажних причин. Також, у судовому засіданні 11.05.2023 представник відповідача заявив клопотання про виклик свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , яке було задоволено судом та зобов`язано представника відповідача забезпечити явку свідків у судове засідання, проте свідки у судові засідання 20.06.2023 та 12.07.2023 не з`явились. Також, свідки не з`явились і на виклик суду. За приписами ч. 4 ст 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлено, що як відповідач так і його представник були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання 12.07.2023, представник відповідача повторно не з`явився у судове засідання без поважних причин, відповідач не подав відзив, сторона позивача не заперечувала проти винесення заочного рішення у цій справі. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, заслухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26.02.2019 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] та сина [PERSON] в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.01.2019 і до досягнення дітьми повноліття. У подальшому, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22.12.2021 змінено розмір аліментів, що утримуються з позивача на користь відповідача на утримання дочки та сина, шляхом зміни способу стягнення аліментів з 1/3 частки заробітку (доходу) в тверду грошову суму у розмірі 10 000 грн. на кожну дитину, щомісячно, які підлягають індексації відповідно до вимог закону, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до повноліття кожної дитини, а саме до 29.12.2023 та до 05.11.2025 відповідно. У зв`язку із пандемією гострої респіраторної хвороби COVID-19 та з початком повномасштабної війни в Україні матеріальне становище позивача значно погіршилось, що вбачається із наступного. ТОВ «Джаст», директором якого є [PERSON] , дохід не отримує, що підтверджується податковими деклараціями платника єдиного податку третьої групи, копії яких долучено до позовної заяви. Крім того, позивач не отримує дохід від здачі в оренду об`єкта нерухомості, яка враховувалась Святошинським районним судом м. Києвапід час розгляду справи за позовом [PERSON] про зміну та способу розміру аліментів. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 23.12.2019 у цивільній справі щодо поділу майна подружжя, накладено арешт на квартиру, що за адресою: [ADDRESS] ; заборонено відчужувати, передавати в користування та заставу, знімати з реєстраційного обліку автомобілі "Mercedes-Benz" та "BMW". Також, ухвалою суду заборонено [PERSON] відчужувати та передавати у користування об`єкт незавершеного будівництва, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Крім того, у справі про зміну способу та розміру стягнення аліментів, судами враховувалась та обставина, що [PERSON] здавав в оренду квартиру що за адресою: [ADDRESS] , посилаючись на договір оренди (найму) квартири від 01.06.2021. Однак, станом на 2022 рік вказана квартира не здавалась та не здається в оренду, що свідчить про відсутність будь-якого доходу від здачі в оренду квартири, а строк дії вказаного договору припинено. Також, у позивача на утриманні перебуває матір [PERSON] , яка є непрацездатною, хворіє та потребує сторонньої допомоги, в тому числі і матеріальної допомоги від свого сина позивача у справі. Таким чином, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу обов`язку позивача утримувати свїх неповнолітніх дітей, а саме з приводу розміру аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідача за рішенням суду. Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27.02.1991, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів недоведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частин 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 по справі № 6-143 цс13. Як зазначено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006, відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У разі пред`явлення до особи, яка вже сплачує аліменти, позову про стягнення їх на дитину (дітей) від іншої матері або утримання на інших осіб суд має вчинити передбачені ч. 3 ст. 36 ЦПК дії щодо залучення одержувача аліментів до участі у справі. Якщо дитина перебуває на утриманні держави, територіальної громади або юридичної особи, розмір аліментів може бути зменшено за заявою батьків, уповноваженого цієї громади чи особи і за згодою органу опіки та піклування. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Задовольняючи позов та визначаючи розмір аліментів, який потрібно стягувати з відповідача, суд виходить з того, що відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судом встановлено, що позивач у справі є батьком спільних з відповідачем дітей: [PERSON] та [PERSON] , які проживають зі своєю матір`ю, проте розмір доходу позивача значно зменшився. З огляду на це суд приходить до висновку про можливість зменшення розміру аліментів, які стягуються на підставі рішення Святошинського районного суду міста Києва у від 22.12.2021 до 5 000 грн. на кожну дитину щомісячно з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Частинами 1, 2, 3 та 4 ст.12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 992,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved