Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-11 00:00:00

У травні 2023 року позивач звернувся до Дзержинського міського суду Донецької області з позовною заявою до Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив таке: У відповідності до договору купівлі-продажу укладеного 05 серпня 1993 року з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] і того ж дня у встановленому порядку посвідченого державним нотаріусом Дзержинської державної нотаріальної контори та 10 серпня 1993 року зареєстрованого в Бюро технічної інвентаризації м. Горлівки, позивач, [PERSON] , придбав у свою власність квартиру [ADDRESS] . На початку минулого року позивач виявив бажання подарувати своє нерухоме майно синові і підготувавши всі необхідні документи, звернувся до приватного нотаріуса Бахмутського районного нотаріального округу Рижкова О.О., який при вивченні поданого пакета документів виявив у договорі купівлі-продажу невідповідність прізвища покупця, яким виступав позивач, та повідомив, що даний факт є перешкодою у здійсненні відчуження об`єкту нерухомого майна. В зв`язку з означеним нотаріус запропонував позивачеві звернутись до суду для встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем цієї особи, зазначеним у паспорті. Як виявилось, при оформленні договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , нотаріус, що посвідчував даний договір, викладаючи його українською мовою, у своєму розумінні вніс в текст договору прізвище покупця - « [PERSON] » замість необхідного « [PERSON] », тобто виклав його з помилкою. Внаслідок такої помилки, у позивача на даний час, виникла певна невідповідність між документом, що посвідчує його особу та правовстановлюючим документом, який був виданий на його ім`я. У зв`язку із чим виникає необхідність встановити факт належності позивачеві, [PERSON] , правовстановлюючого документу, а саме договору купівлі-продажу квартири від 05.08.1993 року. Таким чином, з метою надання позивачеві можливості вільно розпоряджатися своєю власністю, а саме квартирою [ADDRESS] , існує необхідність встановити юридичний факт, що правовстановлюючий документ - договір купівлі-продажу від 05 серпня 1993 року, зареєстрований в реєстрі правочинів за № 5132, належить [PERSON] . 14 вересня 2022 року ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області заява про встановлення факту, що має юридичне значення, залишена без розгляду, у зв`язку з виникненням спору, так як заінтересована особа по справі заперечувала проти задоволення такої заяви у зв`язку з наявністю розбіжностей у технічних характеристик квартири. Так, позивач зазначає, що ним під час експлуатації своєї квартири в 2012 році здійснено її поточний ремонт та проведено утеплення стін, що призвело до зміни як загальної так і житлової площі квартири. Після проведення ремонту позивачем була замовлена нова технічна документація на квартиру, в якій і були зафіксовані зазначені зміни. Отже, факт належності договору купівлі-продажу квартири від 05.08.1993 року саме позивачу, [PERSON] , може бути підтверджений його підписом в договорі та технічним паспортом на квартиру, збігом ім`я та по-батькові і місця реєстрації покупця, зазначеними в договорі. Місце реєстрації також може бути підтверджене записами внесеними в паспорт позивача. На підставі викладеного, позивач просив встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , правовстановлюючого документу - договору купівлі-продажу квартири укладеного 05 серпня 1993 року з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] і того ж дня у встановленому порядку посвідченого державним нотаріусом Дзержинської державної нотаріальної контори, реєстр № 5132. Позивач у судове засідання не прибув, надав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягав. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав заву, в якій просив справу розглядати без його участі на підставі поданого ним відзиву на позовну заяву від 30.05.2023, у якому посилався на те, що позивачем обраний неналежний спосіб захисту, оскільки обраний позивачем спосіб захисту не відповідає змісту порушеного права та не забезпечує реального поновлення права у разі задоволення позову. Крім того, представник відповідача посилався на розбіжності технічних характеристик кв. [ADDRESS] в договорі купівлі-продажу від 05.08.1993 та в технічному паспорті, який виготовлений станом на 14.11.2012. а саме в договорі купівлі-продажу: загальна площа - 64.2 кв. м, житлова площа - 39,4 кв. м; в технічному паспорті: загальна площа - 60,4 кв. м. житлова площа - 37.2 кв. м (загальна площа зменшена па 3.8 кв. м. житлова площа зменшена на 2.2 кв. м.). Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що проведення поточного ремонту здійснювалось у встановленому законом порядку, а саме з отриманням, якщо це передбачено, необхідних дозвільних документів на проведення таких робіт. До позовної заяви позивачем додано технічний паспорт, виготовлений Дзержинським БТІ 14.11.2012. із зміненими технічними характеристиками квартири. До позовної заяви не надано інформаційну довідку, тобто відомості, закріплені на паперових носіях, що свідчать про здійснення процедури легалізації права власності комунальними БТІ. На підставі викладеного, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовної заяви, а також залишити судові витрати за позивачем. Позивачем 19.06.2023 надано до суду відповідь на відзив, у якому позивач наполягав на тому, що всі заперечення відповідача наведені у відзиві на позовну заяву є такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, надуманими та такими, що суперечать раніше поданим заявам. Крім того, позивач зазначив, що ло позовної заяви ним додана копія реєстраційного посвідчення виданого БТІ м. Горлівки, яке саме і підтверджує державну реєстрацію спірного договору купівлі-продажу від 05.08.1993 року, викладене російською мовою на моє ім`я. Позивачем при проведенні поточного ремонту свого помешкання не порушено жодних Державних будівельних норм (ДБН) або інших нормативних документів у будівельній сфері і відповідно розбіжності у загальній та житловій площі квартири не несуть будь-яких наслідків для власника. На думку позивача, викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву доводи та обставини, в тому числі і розбіжності у площах квартири, не можуть позбавити його права власності на об`єкт нерухомого майна, а тому і заявляти вимоги щодо визнання права власності не має потреби. Відповідно до вимог ч. 2ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідив матеріали справи, повно та всебічно з`ясував обставини справи, розглянув надані докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, виходячи з принципів законності, об`єктивності, справедливості та розумності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого: Частиною 1\~статті 4 ЦПК України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.2\~ст.315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.6 ч.1\~ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У відповідності до \~ст. 55 Конституції України\~права і свободи громадян захищаються судом. Відповідно до копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого Дзержинським МВ УМВС України в Донецькій області від 19 липня 2001 року, [PERSON] народився у місті Артемове міста Дзержинська Донецької області [INFO] , зареєстрований з 20 липня 2001 року за адресою: [ADDRESS] . На сторінці 2 вказаного паспорту зазначено прізвище, ім`я та по-батькові його власника російською мовою, а саме (мовою оригіналу) « [PERSON] ». Відповідно до копії Картки платника податків, виданої 06.09.2016 [PERSON] , [INFO] , зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків, як [NUMBER] . Відповідно до копії Договору Купівлі-продажу, укладеного 05 серпня 1993 року, посвідченого державним нотаріусом Дзержинської державної нотаріальної контори Охріменко В.А., зареєстрованого в реєстрі за №5132, укладеного між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] , відповідно до якого останній купив трикімнатну квартиру [ADDRESS] . Відповідно до копії реєстраційного посвідчення, виданого Горлівським бюро технічної інвентаризації від 10.08.1993, а також заповненого російською мовою, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належить (мовою оригіналу) « [PERSON] » на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Дзержинською держнотконторою від 05.08.1993 за №5132. Відповідно до копії Технічного паспорту виготовленого станом на 14.11.2012 Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації міста Дзержинська» і заповненого російською мовою, на квартиру [ADDRESS] з загальною площею - 60,4 кв. м., житловою площею - 37.2 кв. м., власником якої вказаний (мовою оригіналу) « [PERSON] ». Відповідно до копії Ухвали Дзержинського міського суду Донецької області від 14.09.2022 у справі №225/1026/22 провадженні №2-о/225/74/2022, заяву [PERSON] , заінтересована особа: Торецька міська військово-цивільна адміністрація Бахмутського району Донецької області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа - залишено без розгляду. У п.1\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року\~зазначено, що суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Встановлення факту належності квартири [ADDRESS] позивачу потрібно з метою надання йому можливості вільно розпоряджатися своєю власністю. Суд не приймає доводи представника відповідача про наявність розбіжностей технічних характеристиках кв. [ADDRESS] в договорі купівлі-продажу від 05.08.1993 та в технічному паспорті, який виготовлений станом на 14.11.2012, а також посилання представника відповідача на відсутність доказів на підтвердження того, що проведення поточного ремонту здійснювалось у встановленому законом порядку, а саме з отриманням, якщо це передбачено, необхідних дозвільних документів на проведення таких робіт з огляду на те, що предметом спору є встановлення факту, що має юридичне значення, а не визнання права власності на квартиру, тобто зазначені представником відповідача обставини не відносяться до предмету даного спору, та виникли вже після оформлення документу, щодо належності якого позивачеві і виник спір у цій справі. Згідно із статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України,\~звертаючись до суду, позивач на власний розсуд обирає спосіб захисту. Посилання представника відповідача на ненадання позивачем інформаційної довідки, тобто відомостей, закріплених на паперових носіях, що свідчать про здійснення процедури легалізації права власності комунальними БТІ суд також не бере до уваги з тих же підстав, що ці обставини перебувають поза межами предмету спору. Відповідно до ст. ст. 13, 81 ЦПК України\~суд\~розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в\~межах заявлених\~нею\~вимог\~і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних\~судом\~у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України\~Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Отже, за таких обставин, судом установлено, що громадянину України [PERSON] , [INFO] , належить правовстановлюючий документ - договір купівлі-продажу квартири, укладений 05 серпня 1993 року з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] і того ж дня у встановленому порядку посвідчений державним нотаріусом Дзержинської державної нотаріальної контори, реєстр № 5132, оскільки такий висновок підтверджується дослідженими доказами, а саме документами, у яких співпадають дата народження, ім`я, по-батькові, місце реєстрації та фактичного проживання позивача. Суд відмічає, що у представлених документах, які складені російською мовою, прізвище позивача записано однаково як « [PERSON] ». Водночас відмінності наявні у написанні його прізвища українською: так, у договорі купівлі-продажу квартири, укладеному 05 серпня 1993 року, державним нотаріусом Дзержинської державної нотаріальної контори Охріменко В.А. під час зазначення прізвища покупця помилково було зазначено « [PERSON] », замість вірного « [PERSON] ».

Outcome: approved