Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-02 00:00:00

02 червня 2023 року Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до АТ «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» про стягнення моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві, в обґрунтування якого зазначив, що Позивач працював на підприємстві Відповідача АТ «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» у шкідливих умовах понад 27 років на посадах: гірника очисного забою ш.«Родіна» ВО «Кривбасруда» (29.12.1993 - 26.01.1995); майстра гірничого ш. «Родіна» ВАТ «Кривбасруда» (26.01.1995 - 20.04.2005); гірника очисного забою ш. «Родіна» ВАТ «Кривбасзалізрудком» (20.04.2005 - 02.09.2005); майстра гірничого ш. «Родіна» АТ «Кривбасзалізрудком» (02.09.2005 - 03.08.2021). На підставі Інформаційної довідки про умови праці від 01.11.2021 №1061/4.6-11, наданої Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області, медичним висновком лікарсько-експертної комісії ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 12.01.2023р. №48, Позивачу було встановлено професійне захворювання: «Хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії (пиловий бронхіт другої стадії, емфізема легень другої стадії), група «В». Легенева недостатність другого ступеня». Згідно з Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 13.03.2023, умови праці підземного майстра гірничої дільниці №8 шахти «Родіна» («Криворізька») [PERSON] відносяться за показниками важкості праці - до 3 класу 1 ступеня «шкідливі», по вмісту аерозолю переважно фіброгенної дії в повітрі робочої зони - до 3 класу 1 ступеня «шкідливі», за показниками мікроклімату - до 3 класу 1 ступеня «шкідливі», за показниками рівню шуму - до 3 класу 2 ступеня «шкідливі», за показниками напруженості праці - до 3 класу 2 ступеня «шкідливі». Загальна оцінка умов праці працівника відноситься - до 3 класу 2 ступеня «шкідливі». Так, виходячи з п.17 Акту, працюючи майстром гірничим на шахті «Криворізька» («Родіна») АТ «Кривбасзалізрудком» у період з 26.01.1995 по 20.04.2005, з 02.09.2005 по 03.08.2021, [PERSON] видавав наряд бригадам і окремим робітниками в письмовому вигляді та контролював їх виконання; у шахті виконував розстановку робочих своєї зміни по робочим місцям; здійснював контроль за правилами експлуатації машин та обладнання, використанням засобів індивідуального захисту; систематично, протягом всієї зміни, проводив контроль за станом робочих місць, організовував виконання робіт згідно проектних рішень; виконував заходи охорони праці. Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, порушень в роботі систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування, підпав під вплив аерозолів фіброгенної дії, що перевищували нормативні значення. Причинами виникнення професійного захворювання Позивача слугували наступні чинники: концентрація пилу переважно фіброгенної дії з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10 до 70% в повітрі робочої зони перевищувала гранично-допустиму в 1,12 разів (2,24 мг/м3 при ГДК 2,0 гм/м3). Таким чином, комісією з розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання було встановлено, що внаслідок тривалої праці в шкідливих умовах, в тому числі на АТ «Кривбасзалізрудком», Позивач втратив своє здоров`я та працездатність і набув професійне захворювання. АТ «Кривбасзалізрудком» не створило безпечних і нешкідливих умов праці, не виконувало передбачені законом і нормативними актами норми охорони праці, гігієнічні регламенти і нормативи, не приймало заходів для облегшення або зменшення впливу шкідливих факторів на робочих місцях, що призвело до завдання Позивачу моральної шкоди. Відповідно до довідок МСЕК від 01.06.2023р. серії 12 ААА № 129504 та серії 12 ААВ №130963, Позивачу була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 30% (ХОЗЛ) та третя група інвалідності, з переоглядом 10.04.2024р. Відповідно до рекомендацій МСЕК Позивач потребує «забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення, санаторно-курортне лікування». Протипоказана важка праця в умовах виробничого пилу. Отже, внаслідок отримання професійного захворювання Позивач, не має змоги вести звичне життя, тому що змушений постійно перебувати на обліку у ЛПЗ, приймати ліки, бо без них його стан погіршується. Позивач відчуває задишку при незначному фізичному навантаженні, епізоди утрудненого дихання до 1-2х разів на добу, які ініціюються як при фізичних навантаженнях, так і спонтанно незалежно від часу доби, частіше сильний кашель з виділенням невеликої кількості слизового, в`язкого харкотиння, рідше сухий, приступоподібний кашель, біль у грудях та між лопатковій ділянці, загальну слабкість, підвищену втому, головний біль, запаморочення. Настання негативних змін у житті Позивача, окрім неможливості відновлення його стану здоров`я, який він мав до виникнення професійного захворювання, обумовлене істотним погіршенням психологічного аспекту життя Позивача. Через хворобу Позивач не може належним чином слідкувати за побутом вдома, самостійно виконувати різні дії, які потребують фізічного навантаження у господарстві, це доводиться робити близьким людям, що викликає, неприхований осуд з боку оточуючих. Життя Позивача змінилося назавжди, повна реабілітація Позивача неможлива і перспектива в майбутньому переносити ще сильніший біль, постійно лікуватись спричиняє йому моральні страждання. З метою уникнення подальшого прогресування хвороби, попередження розвитку більш тяжких захворювань, які дуже часто виникають при загостренні професійних захворювань, та для того, щоб покращити свій емоційний стан, Позивачу потрібно активно підтримувати своє здоров`я. Оскільки професійне захворювання у Позивача виникло внаслідок порушень норм охорони праці, припущених підприємством, де він працював, то заподіяна моральна шкода випливає з трудових правовідносин і має відшкодовуватися роботодавцем, який не створив безпечних умов праці, тому свої моральні і душевні страждання Позивач, виходячи з критеріїв розумності та справедливості, оцінює в 201000,00 гривень (двісті одну тисячу) гривень та просить стягнути з АТ «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» на його користь за спричинену моральну шкоду у зв`язку із ушкодженням здоров`я на виробництві зазначену суму, без відрахування з цієї суми податку на доходи фізичних осіб та військового збору. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 червня 2023 року позовну заяву прийнято до провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі доказами. Представник відповідача [PERSON] скористалась правом надання відзиву, який надійшов на адресу суду 20 червня 2023 року, в якому просить відмовити в повному обсязі у задоволенні позовних вимог, зазначила, що, відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 13.03.2023, Відповідач, як роботодавець, не винен у виникненні професійних захворювань у [PERSON] , оскільки умови праці, в яких працював Позивач, не створювалися шахтою « [INFO] » АТ «Кривбасзалізрудком», а є наслідком недосконалості технології розробки корисних копалин підземним способом, в результаті чого на робочому місці параметри шкідливих факторів перевищували гранично-допустимий рівень. При цьому, в окремій думці зазначено, що законодавчо допускається робота в умовах перевищення гігієнічних нормативів виробничого середовища за умови застосування засобів індивідуального та колективного захисту. [PERSON] на протязі всього часу роботи своєчасно забезпечувався протипиловими респіраторами типу Лепесток-40, ефективність очищення повітря від пилу яких становить 99,9%. Також усе гірниче обладнання, яке в процесі роботи утворює пил, обладнується пиловловлюючими пристроями. Тому, за умови постійного використання ЗІЗ, шкідливий вплив пилу з вмістом кремнію діоксиду кристалічного від 10 до 70 % на [PERSON] не відбувався. У свою чергу, представник Відповідача акцентує увагу суду на те. що жодних заяв про відмову від дорученої роботи у зв`язку з небезпекою для здоров`я або розірвання трудового договору за власним бажанням у зв`язку з невиконанням підприємством законодавства про охорону праці від [PERSON] не надходило. Тому відповідальність за виникнення професійних захворювань у Позивача лежить безпосередньо на ньому самому. У позовній заяві Позивач зазначає, що у зв`язку з виникненням у нього професійних захворювань істотно змінився його образ та якість життя, роте, зазначене нічим не підтверджується. При цьому, до юридичних фактів, які має довести [PERSON] у зазначеній категорії справ, зокрема, належить доведення факту завдання моральної шкоди та розміру шкоди. Однак, висновків медичних органів, які підтверджують факт перенесення Позивачем моральних страждань, останній суду не надав, тому факт спричинення моральної шкоди є недоведеним. Додатково представник Відповідача вказує, що [PERSON] , укладаючи з Відповідачем трудовий договір, був повідомлений і ознайомлений під розпис про його права і обов`язки, про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору. При цьому, Позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров`я та його наслідки. 30 червня 2023 року від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він додатково обґрунтував позовну заяву долученими доказами, не погоджувався з поясненнями представника відповідача та просив задовольнити позов у повному обсязі. Суд, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] працював у Акціонерному товаристві «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» з 29.12.1993 по 03.08.2021 (27 років 08 місяців). Звільнено за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію за віком. Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 13.03.2023, встановлено причини виникнення професійного захворювання, а саме: працюючи майстром гірничим на шахті «Криворізька» («Родіна») АТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» у період з 26.01.1995 по 20.04.2005, з 02.09.2005 по 03.08.2021, [PERSON] видавав наряд бригадам і окремим робітниками в письмовому вигляді та контролював їх виконання; у шахті виконував розстановку робочих своєї зміни по робочим місцям; здійснював контроль за правилами експлуатації машин та обладнання, використанням засобів індивідуального захисту; систематично, протягом всієї зміни, проводив контроль за станом робочих місць, організовував виконання робіт згідно проектних рішень; виконував заходи охорони праці. Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, порушень в роботі систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування, підпав під вплив аерозолів фіброгенної дії, що перевищували нормативні значення. Причинами виникнення професійного захворювання Позивача слугували наступні чинники: концентрація пилу переважно фіброгенної дії з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10 до 70% в повітрі робочої зони перевищувала гранично-допустиму в 1,12 разів (2,24 мг/м3 при ГДК 2,0 гм/м3). Відповідно до інформаційної довідки про умови праці від 01.11.2021 за №1061/4.6-11, наданої Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області, умови праці підземного майстра гірничої дільниці №8 шахти «Родіна» («Криворізька») [PERSON] відносяться за показниками важкості праці - до 3 класу 1 ступеня «шкідливі», по вмісту аерозолю переважно фіброгенної дії в повітрі робочої зони - до 3 класу 1 ступеня «шкідливі», за показниками мікроклімату - до 3 класу 1 ступеня «шкідливі», за показниками рівню шуму - до 3 класу 2 ступеня «шкідливі», за показниками напруженості праці - до 3 класу 2 ступеня «шкідливі». Загальна оцінка умов праці працівника відноситься - до 3 класу 2 ступеня «шкідливі». Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 12.01.2023 за №48, Позивачу було встановлено професійне захворювання: «Хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії (пиловий бронхіт другої стадії, емфізема легень другої стадії), група «В». Легенева недостатність другого ступеня». Протипоказана робота в умовах дії пилу, важкої фізичної праці, несприятливого мікроклімату, що перевищують ГДК та ГДР, підземно. Відповідно до довідок МСЕК від 01.06.2023р. серії 12 ААА № 129504 та серії 12 ААВ №130963, Позивачу була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 30% (ХОЗЛ) та третя група інвалідності, з переоглядом 10.04.2024р. Відповідно до рекомендацій МСЕК Позивач потребує «забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення, санаторно-курортне лікування». Протипоказана важка праця в умовах виробничого пилу. З наведеного вбачається, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки підставою виникнення професійного захворювання у позивача слугувало саме виконання нею трудових обов`язків значний період на підприємстві Відповідача, а отже наявні підстави, передбачені ст. ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди. Статтею 3 Конституції України\~встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті\~43, частина 1 статті\~46 Конституції України\~передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до\~статті 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України\~закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Частинами 1, 3\~статті 13\~Закону України\~«Про охорону\~праці» визначено: роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 237-1 КЗпП України\~передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України\~відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Зупиненням, а в подальшому й скасуванням права громадян, що потерпіли від нещасних випадків на виробництві, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки\~статтею 237-1КЗпП України\~їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Суд зауважує, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справи «Войтенко проти України», «Науменко проти України»). Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди Позивачу підприємством - Відповідачем внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці, встановлених нормативів щодо рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації. Велика Палата Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду, у своїй постанові від 05 грудня 2018 року по справі №210/5258/16-ц (провадження №14-463 цс 18) зазначила: «Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя\~статті 23 ЦК України). Оцінюючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності змін його здоров`я, відсутності наявності динаміки покращення стану Позивача, постійний характер страждань, виходячи із засад розумності та справедливості, з урахуванням ступеню втрати професійної працездатності - 30%, значний період роботи (більше 27 років) у Відповідача в умовах впливу шкідливих факторів, суд вважає необхідним визначити розмір компенсації у сумі 95000,00 що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. Вищезазначене узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини в своїх рішеннях («Шевченко проти України», «Харук та інші проти України», «Скордіно проти Італії») та Практичною інструкцією по зверненню в ЄСПЛ від 28 березня 2007 року, затвердженою Головою ЄСПЛ на підставі ст. 32 Регламенту ЄСПЛ, посилається на те, що в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації. Стосовно питання про судові витрати суд зазначає наступне. Позивача згідно п. 2 ч. 1 ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» звільнено від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Частина 1 статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Пунктом 3 частини 2 статті 141 ЦПК України визначено, що у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, враховуючи приписи статті 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави в сумі 1073,60 гривень.

Outcome: partial