Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-29 00:00:00

У грудні 2021 року Військова частина [NUMBER] звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з заявою, в якій просило: - оголосити військовослужбовця військової частини [NUMBER] молодшого сержанта [PERSON] , [INFO] , місце проживання якого було зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , - померлим; - днем смерті військовослужбовця військової частини [NUMBER] військовослужбовця військової частини [NUMBER] молодшого сержанта [PERSON] , [INFO] , вважити днем набрання законної сили рішення суду про оголошення його померлим; - призупинити нарахування грошових виплат всіх щорічних, додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій до винесення рішення суду та набрання його законної сили про оголошення померлим військовослужбовця військової частини [NUMBER] молодшого сержанта [PERSON] , [INFO] . Вимоги заяви обгрунтовано тим, що молодший сержант [PERSON] , [INFO] , є військовослужбовцем військової частини [NUMBER] з 09.10.2013 року по сьогоднішній день. 09.10.2013 року громадянин України [PERSON] уклав з військовою частиною [NUMBER] контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та наказом командира військової частини [NUMBER] від 09.10.2013 року № 197 (по строковій службі) був зарахований до списків військової частини і призначений на посаду водія автомобільного взводу роти забезпечення. Наказом командира військової частини [NUMBER] від 05.04.2014 року № 89 даний військовослужбовець був призначений на посаду командира відділення автомобільного взводу роти забезпечення. Однак, 09.02.2015 року щодо молодшого сержанта виникли обставини, які дають підстави припускати про його загибель у зв`язку з воєнними діями. За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що оголошення померлим сержанта [PERSON] потрібно для розірвання (припинення) дії контракту про проходження ним військової служби у Збройних Силах України, а також для припинення йому всіх грошових виплат (грошового забезпечення), включаючи всіх щорічних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії, військова частина звернулася до суду з даною заявою, яку просила задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва 17.01.2022 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. У судовому засіданні представник заявника заяву підтримав та просив задовольнити. Заінтересована особа у судовому засіданні щодо задоволення заяви заперечувала, посилаючись на її безпідставність та необгрунтованість. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] з 09 жовтня 2013 року на підставі Контракту про проходження військової служби у Збройних силах України розпочав проходження у військовій частині [NUMBER] на посаді водія автомобільного взводу роти забезпечення. На підставі наказу №21 від 03 лютого 2015 року [PERSON] разом з іншими особами був направлений у відрядження за круговим маршрутом Київ, Краматорськ, Маріуполь, Краматорськ, Київ. Згідно з наказом №35 першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України молодший сержант [PERSON] 04.02.2016 року прибув до складу сил та засобів, які залучаються та беруть участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей (місто Краматорськ), з метою виконання службових (бойових) завдань. На підставі бойового розпорядження начальника штабу першого заступника керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей №1684ог/дск від 09.02.2015 року, екіпаж фельд`єгерсько-поштового зв`язку автомобіля УАЗ -3151 в/н [NUMBER] у складі якого перебував і [PERSON] , вибув для здійснення доставки майна зв`язку маршрутом: - Краматорськ - Дебальцеве та у зворотньому напрямку. 19.02.2015 року військову частину [NUMBER] було повідомлено листом Головного управління зв`язку та інформаційних систем Генерального штабу ЗСУ № 308/16/1131 від 19.02.2015 року, що відповідно до бойового донесення зі зв`язку штабу Антитерористичної операції № Д22/дск за 10.02.2015 року, яке надійшло до Головного управління зв`язку та інформаційних систем Генерального штабу Збройних Сил України у п.5 зазначено, що з 09.02.2015 року за непідтвердженими даними невідомо місцезнаходження у тому числі і [PERSON] . Штабом Антитерористичного центру при СБУ було надано відповідь від 23.09.2016 року про те, що за інформацією, яка надійшла до Об`єднаного центру з координації пошуку, звільнення незаконного позбавлених волі осіб, заручників та встановлення місцезнаходження безвісті зниклих в районі проведення антитерористичної операції, військовослужбовець [PERSON] значиться як загиблий. Відповідно до листа Калитянської селищої ради виконавчого комітету від 18.10.2016 року місцеперебування [PERSON] в період з 09.02.2015 року та по теперішній час невідомо. За відповіддю Штабу Антитерористичного центру при Службі Безпеки України від 05.04.2018 року згідно з інформацією, яка надійшла до Об`єднаного центру з координації пошуку, звільнення незаконно позбавлених волі осіб, заручників та встановлення місцезнаходження безвісті зниклих в районі проведення антитерористичної операції, від залучених до проведення антитерористичної операції суб`єктів боротьби з тероризмом військовослужбовець [PERSON] значиться як загиблий в обліку військовослужбовців та цивільних осіб, які були протиправно позбавлені волі або зникли безвісті в районі проведення антитерористичної операції. Згідно з листом ГС «Українська Гельсінська спілка з прав людини» від 26.02.2018 року наявна інформація про загиблого [PERSON] з відкритих джерел сайту «ІнфорНапалм», що даний військовослужбовець ідентифікований по ДНК та визнаний загиблим слідчими органами про що було складено відповідну постанову. Місце поховання: [ADDRESS] (поховання №2536). Відповідно до листа Калитянської селищої ради виконавчого комітету від 29.03.2018 року місцеперебування [PERSON] в період з 09.02.2015 року та по теперішній час невідомо. Згідно з відповіддю Міністерства закордонних справ від 23.04.2018 року починаючи з 09.02.2015 року та по теперішній час [PERSON] до дипломатичної та консульських установ України в РФ не звертався та інформації щодо затримання зазначеної особи від компетентних органів РФ до зазначених установ України не надходило. Згідно з відповіддю Штабу антитерористичного Центру при СБУ від 19.03.2019 року [PERSON] значиться як загиблий в обліку військовослужбовців та цивільних осіб, що були протиправно позбавлені волі або зникли безвісти на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях. У 2021 році заявником було здійснено повторні запити до вищезазначених установ, на що були надані аналогічні відповіді. Листом СВ 2 управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях від 23.11.2021 року заявнику було відмовлено у наданні копій завірених належним чином комісійної судово-медичної експертизи № 33 ексгумованого трупа № 263/л, встановленого як [PERSON] ,, у зв`язку з тим, що військова частина [NUMBER] не є стороною у кримінальному провадженні. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою (п.3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). У відповідності до ч. 2, ч. 3 ст.46 ЦК України, фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Закон України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» визначає правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, та забезпечує правове регулювання суспільних відносин, пов`язаних із набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб і членів їхніх сімей. Для цілей цього Закону особливими обставинами вважаються збройний конфлікт, воєнні дії, тимчасова окупація частини території України, надзвичайні ситуації природного чи техногенного характеру. Згідно з частиною третьою статті 4 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» надання особі статусу зниклої безвісти за особливих обставин відповідно до цього Закону не позбавляє її родичів або інших осіб права звернення до суду із заявою про визнання такої особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою у порядку, передбаченому законодавством. Тлумачення частини першої та другої статті 46 ЦК України свідчить, що цивільним законодавством передбачалося декілька підстав для оголошення фізичної особи померлою: по-перше, тривала безвісна відсутність, тобто якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років; по-друге, особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом шести місяців; по-третє, за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру фізична особа може бути оголошена судом померлою протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру; по-четверте, якщо особа пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, в такому випадку вона може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. При цьому, суду надано право оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Особливістю категорії справ щодо оголошення особи померлою є те, що суд оголошує фізичну особу померлою у судовому порядку у разі встановлення обставин, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. Отже, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. Разом з тим, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102- IX, на всій території нашої держави з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який на теперішній час продовжено. Оцінивши обставини справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні заяви про оголошення [PERSON] померлим, оскільки таке оголошення до спливу законодавчо встановленого шестимісячного строку від дня закінчення воєнних дій суперечить вимогам частини другої статті 46 ЦК України. Таким чином, оскільки станом на день розгляду справи воєнні дій не закінчені, відлік встановленого шестимісячного строку відповідно ще не розпочався, у зв`язку із чим звернення заявника до суду із заявою про оголошення фізичної особи померлою є передчасним та зазначена заява задоволенню не підлягає. Крім того, з наданих суду документів неможливо достовірно встановити факт смерті [PERSON] .

Outcome: dismissed