Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-28 00:00:00

\~\~\~Адвокат Бабіч Т.Г. в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів, посилаючись на те, що 04.10.2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за яким позивач надав відповідачу позики у розмірі 3000 грн. строком до 04.04.2022 року зі сплатою відсотків з розрахунку 5 % у місяць до 04 числа відповідного поточного місяця за попередній місяць. У випадку порушення строків повернення позики та процентів позичальник зобов`язується сплачувати позикодавцю пеню у розмірі 1% від простроченої суми за кожен день прострочення. Вказала, що 01.04.2023 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги, за яким первісний кредитор відступив, а новий кредитор прийняв на себе право вимоги, що належить первісному кредиторові, і став кредитором за Договором позики від 04.10.2021 року, укладеним між первісним кредитором та [PERSON] . Крім того, за цим Договором новий кредитор одержав право вимагати від боржника виконання зобов`язань за основним договором у сумі 3000 грн. Станом на 11.04.2023 року боргові зобов`язання не виконано, відповідач кошти не повернула. Сума боргу за договором позики становить 3000 грн.; прострочення по сплаті процентів за основним боргом у період з 04.11.2021 по 11.04.2023 становить 16 місяців, отже 16 * 150 грн.(3000 *5%) = 2400 грн.; заборгованість по сплаті пені за порушення строків повернення позики та процентів за позикою у період з 05.04.2022 по 11.04.2023 становить: за 2022 рік із 05.04.2022 по 31.12.2022 271 день, 271 х 30 (пеня за прострочення повернення позики та процентів становить 3000 х 1% = 30 грн. за кожен день) = 8130 грн.; за 2023 рік із січня по 11 квітня 101 день, тобто 101 х 30 = 3030 грн. Отже, сума заборгованості пені за порушення строків повернення позики та процентів за позикою в період з 05.04.2022 по 11.04.2023 становить 11160 грн. Загальна сума заборгованості відповідача за договором позики від 04.10.2021 з урахуванням процентів та пені, визначених договором позики, становить 16560 грн. Просить суд стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за Договором позики від 04.10.2021 року у розмірі 16560 грн. та судові витрати. \~ \~\~Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.04.2023 провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. У встановлений судом строк відповідачка свій відзив не подала, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви. Згідно з ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку письмовим доказам щодо їх належності, допустимості та достатності в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. 04 жовтня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] укладений Договір позики, відповідно до якого [PERSON] надав [PERSON] позику у розмірі 3000 грн. зі сплатою процентів 5% у місяць строком на 6 місяців, а саме до 04 квітня 2022 року. Відповідно до п. 5.2. Договору, за порушення строків (терміну повернення) позики та (або) процентів за позикою позичальник зобов`язується сплачувати позикодавцю пеню у розмірі 1 % від простроченої суми за кожен день прострочення. \~\~Крім того, була складена Розписка, відповідно до якої [PERSON] отримала від [PERSON] кошти в сумі 3000 грн. в якості позики за договором позики від 04.10.2021 року. В розписці зазначено прізвище і підпис [PERSON] 01 квітня 2023 року між [PERSON] та [PERSON] укладений Договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого \~первісний кредитор відступає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги, що належить первісному кредиторові, і стає кредитором за Договором позики від 04.10.2021 року, укладеним між первісним кредитором та [PERSON] . Відповідно до п. 1.2 вказаного Договору новий кредитор одержує право вимагати від боржника належного виконання зобов`язань за основним договором в сумі 3000 грн. Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимогами цивільного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. При цьому, відступлення права вимоги призводить до заміни сторони за кредитним договором (кредитора) та не змінює умови укладеного кредитного договору. Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Тлумачення статті 516, частини 2 статті 517 ЦК свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, де зазначено, що «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним», а також Верховним Судом в постанові від 12 лютого 2020 року у справі №522/22802/17, які суд враховує відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України. Як вказав у позові позивач, станом на 11 квітня 2023 року боргові зобов`язання відповідачкою не виконано, кошти згідно договору позики не повернуті. Відповідно до положень статті 509\~Цивільного\~кодексу\~України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів та інших правочинів (ч.2 ст. 509 ЦК). На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позивачем надано суду Договір позики від 04 жовтня 2021 року та письмову розписку. У змісті розписки зазначено наступне: «Я, [PERSON] отримала від [PERSON] кошти в сумі 3000 тис (три тисячі грн.) в якості позики за договором позики від 4.10.21 р. Прізвище [PERSON] . Підпис.». Зі змісту представленої письмової розписки убачається, що в них зазначені: сторони зобов`язання (позикодавець та позичальник), грошова сума, яка передана та отримана у власність саме за договором позики, мета отримання грошових коштів та зобов`язання їх повернути в конкретний строк і в установленому порядку. У наявності у тексті розписки\~\~є особистий підпис позичальника [PERSON] . Стаття 204\~ЦК\~України передбачає презумпцію правомірності правочину, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтею 1046\~Цивільного\~кодексу\~України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до норм чинного цивільного законодавства договір позики відноситься до реальних договорів, тому передача грошей або речей є не тільки виконання договору, але й його укладення. Відповідно до частини першої\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до наданого [PERSON] розрахунку вбачається, що [PERSON] кошти за договором позики не повернула, а тому, на його думку, заборгованість за договором позики від 04.10.2021 року з урахуванням процентів та пені становить 16560 грн., яка складається з наступного: 3000 грн. сума боргу за договором позики; 2400 грн. (за період з 04.11.21 по 11.04.23) проценти; 11160 грн. пеня за порушення строків повернення позики за період з 05.04.2022 по 11.04.2023. Разом з тим, з наданим позивачем розрахунком заборгованості суд погоджується частково, з огляду на наступне. Великою Палатою Верховного Суду у рішенні від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 викладена правова позиція, згідно якої право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частини 2 статті 1050 ЦК України. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Тобто,\~проценти нараховуються\~тільки в\~період кредитування\~з листопада\~2021\~року по\~квітень 2022\~року та припиняються після спливу визначеного договором строку кредитування. Таким чином, з врахуванням норм ЦК України, суд\~ розраховує заборгованість зі сплати боргу та процентів наступним чином: сума процентів, визначених п. 4.6 Договору позики становить 5 % щомісячно від суми позики, а саме 3000 х 5% = 150 грн.; строк позики 6 місяців; тобто розмір процентів, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача складають 900 грн. (150 х 6). Отже, до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає сума основного боргу в розмірі 3000 грн. та відсотки в розмірі 900 грн., а всього 3900 грн. Крім того, позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача на його користь пені за прострочення повернення позики та процентів. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст. 610,611 ЦК України порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, а в разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Частиною 1\~ст. 625 ЦК України\~встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2\~ст. 625 ЦК України). Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою\~статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість по сплаті пені за порушення строків повернення позики та процентів за позикою у період з 05.04.2022 по 11.04.2023 становить: за 2022 рік із 05.04.2022 по 31.12.2022 271 день, за кожен день розмір пені складає 30 грн., тобто 271 х 30 = 8130 грн.; за 2023 рік із січня по 11 квітня 101 день, тобто 101 х 30 = 3030 грн. Отже, сума заборгованості по пені за період з 05.04.2022 по 11.04.2023 становить 11160 грн. Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим\~Законом № 2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Наразі, строк дії воєнного стану продовжено. Пунктами 18, 19\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями\~257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього\~Кодексу, продовжуються на строк його дії. Тобто, з 24.02.2022 року компенсаційні виплати, передбачені ст. 625 ЦК України не нараховуються. Відповідно до розрахунку заборгованості наданого позивачем, пеня розрахована позивачем у період з 05.04.2022 по 11.04.2023, тобто у період введення воєнного стану, а тому є такою, що не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Підсумовуючи викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення та з відповідача на користь позивача слід стягнути суму боргу за договором позики від 04.10.2021 року в розмірі 3000 грн. та відсотки в сумі 900 гривень, а всього - 3900 гривень. Також до стягнення з відповідача\~\~ в силу вимог\~ст.141 ЦПК України\~підлягають судові витрати по оплаті судового збору. Згідно із\~ч.\~1\~ст.\~141\~Цивільного процесуального\~кодексу України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Відповідно до Довідки МСЕК від 31.01.2022 року, [PERSON] є інвалідом ІІ групи безтерміново, що є підставою для звільнення його від сплати судового збору. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір\~(23,5%) у розмірі 252,30 грн. \~

Outcome: partial