Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначив, що 18.09.2021 року між ТОВ « Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №214744909. Відповідно до реєстру боржників №161 від 23.11.2021 до договору факторингу №28/1118-01 укладеного між ТОВ « Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №214744909. 20.10.2022 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №20102022, яким ТОВ «Таліон плюс» передав ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до відповідача. Відповідно до реєстру прав вимоги №1 від 24.10.2022 до договору факторингу №20102022 від 20.10.2022, позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 25692,93 грн., з яких: -6049,26 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; -19643,67 грн. - сума заборгованості за відсотками. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку визначеному договором. Проте, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки передбачені кредитним договором. З моменту отримання права вимоги до відповідача, з 21.10.2022 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. 30.09.2021 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та [PERSON] було укладено кредитний договір №3740402552/474500, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб.телефону відповідача. Згідно п.п.1.4 п. 1 кредитного договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки вказаної клієнтом. 19.04.2022 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» укладено договір факторингу №19042022, у відповідності до умов якого, ТОВ «Гоуфінгоу» зобов`язується передати ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Гоуфінгоу» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 19.04.2022 до договору факторингу №19042022-Г від 19.04.2022, позивач набув право грошової вимоги до відповідача на 7200,00 грн., з яких: -2000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; -5200,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання, не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості. Позивач зазначив, що з моменту отримання права вимоги, з 19.04.2022 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Розгляд вказаної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження на підставі ухвали Драбівського районного суду від 09.06.2023 року. Ухвалою суду, яка направлена відповідачу в установленому порядку, останньому був наданий строк для подання відзиву на позов. Відповідач надав суду відзив на позов в якому вказав, що заперечує проти позовної заяви з тих підстав, що позивач не надавав відповідачу, і відповідач коштів не отримував, на договорах наданих суду позивачем підпис відповідача відсутній, жодних кредитних коштів відповідач не отримував. Сам договір наданий позивачем суду невідомий і він його не підписував. Відповідач послався на практику Верховного Суду, викладену в постанові від 05 березня 2018 року, згідно якої в зв`язку з відсутністю доказів укладення між сторонами у простій письмовій формі договору про надання відповідачу кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку без підтвердження факту як отримання платіжної картки так і конкретної суми коштів, відсутні правові підстави для стягнення заборгованості. Окрім того відповідач зазначив, що могли бути використані його паспортні дані та дані його картки платника податків при укладанні кредитних договорів, так як в листопаді 2021 року він виявив зникнення паспорту про що звернувся до відділу поліції та повідомив про пропажу документів. Позивач відповідь на відзив до суду не надав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що 18.09.2021 року між [PERSON] та ТОВ « Манівео швидка фінансова допомога» укладено договір кредитної лінії №214744909, згідно з п.1.1 кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі 6250,00 грн. Згідно п. 1.3. кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 6250,00 грн. одразу після укладення договору, який має бути повернено до 18.10.2021 р. Договір підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідача MNV74B9K. 20.10.2022 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу №20102022, у відповідності до умов п.2.1 якого, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги визначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта. Згідно витягу з реєстру прав вимоги №1 до договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 року, зазначений боржник [PERSON] , номер кредитного договору №214744909, загальна сума заборгованості 25692,93 грн. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №214744909 від 18.09.2021 року за період з 21.10.2022 року по 30.04.2023 року, станом на 30.04.2023 року становить 25692,93 грн., з яких: -6049,26 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; -19643,67 грн. - сума заборгованості за відсотками. З договору кредитної лінії №214744909 від 18.09.2021 року вбачається, що кредитором був ТОВ « Манівео швидка фінансова допомога», договір же факторингу №20102022 укладений між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Таліон плюс». Інших договорів факторингу по даному кредитному договору до матеріалів справи не додано. 30.09.2021 року між [PERSON] та ТОВ «Гоуфінгоу» укладено індивідуальну частину договору про надання фінансового кредиту №3740402552/474500. Згідно п.п.1.1. п. 1 договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в межах суми 2000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених цим договором. Згідно п.п. 1.2. кредит надається строком на 14 днів, тобто до 13.10.2021. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% на добу. Тип процентної ставки фіксований. Згідно п.п.1.4 п. 1 кредитного договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки вказаної клієнтом. Договір підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідача R27436. 19.04.2022 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Гоуфінгоу» укладено договір факторингу №19042022-Г, у відповідності до умов якого фактор зобов`язується передати ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Гоуфінгоу» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Актом прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу №19042022-Г від 19.04.2022 року підтверджується виконання п. 1.2. договору факторингу, а саме передачу реєстру боржників. Згідно витягу з Реєстру боржників за договором факторингу №19042022-Г від 19.04.2022 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №3740402552/474500 в сумі 7200,00 грн. Згідно розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором №3740402552/474500 від 30.09.2021 року за період з 19.04.2022 по 30.04.2023 року становить 7200,00 грн., з яких: -2000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; -5200,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Згідно ч.3 ст.12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач стверджує, що відповідачу були надані кредитні кошти, за умовами укладених договорів які повинні були бути перераховані на його платіжну картку, проте, будь-яких доказів на спростування тверджень відповідача про те, що ним не було отримано цих кошів надано не було. Відтак, суд вважає, що позивачем не доведено факт перерахування та отримання відповідачем кредитних коштів, а тому підстав для їх стягнення як і підстав для стягнення відсотків за їх користування не має. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитними договорами складені представником позивача і носять узагальнений розрахунок боргу, а не його детальний розрахунок по днях, починаючи з дати зарахування коштів на рахунок відповідача, а тому він не є належним доказом перерахуванням коштів відповідачу. В позові слід відмовити за його недоведеністю.

Outcome: dismissed