Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-29 00:00:00

[PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовом,\~в якому\~проситьрозірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований 02.11.2019 року Володарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 49, посилаючись на те, що сімейні стосунки у них з чоловіком не склалися, протягом тривалого часу вони разом не проживають, спільного побуту та господарства не ведуть, а тому вважає, що їх сім`я розпалася остаточно і зберігати її надалі недоцільно. Крім того, [PERSON] просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання їх спільного сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, посилаючись на те, що дитина знаходиться на її утриманні, а відповідач, як батько, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У судове засідання позивачка [PERSON] не прибула, до суду надала заяву в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, судова повістка, надіслана йому рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання, повернулася до суду не врученою за відсутністю адресата. Відповідно до постанови Верховного Суду від 27.07.2022 року у справі № 908/3468/13, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку, суду. Судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження (постанова Верховного Суду від 12.10.2022 року у справі № 727/5718/21), в даному випадку судова повістка [PERSON] вважається врученою 06.06.2023 року. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. У судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували свій шлюб 02.11.2019 року у Володарському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 49, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 02.11.2019 року (а.с. 7). Від\~шлюбуу сторін є спільний малолітній син [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.08.2020 року, довідкою № 274 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 03.03.2023 року та витягом з реєстру територіальної громади від 03.03.2023 року виданих управлінням адміністративних послуг виконавчого комітету Тетіївської міської ради (а.с. 8-10). В період спільного проживання сімейні стосунки у сторін не склалися, у них виникли різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, шлюбних стосунків останнім часом не підтримують, не ведуть спільного господарства та бюджету, їх шлюб є лише формальним, зберігати який позивачка не бажає, та, з огляду на те, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сім?ї не надає, позивачка бажає отримувати від відповідача аліменти на утримання сина в передбаченому законом порядку на підставі рішення суду. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 24 Сімейного кодексу України також передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.ст. 180, 181 Сімейного кодексу\~України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до\~ст.\~182\~СК України,\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~ст.\~8\~ЗУ «Про\~охорону дитинства»\~кожна дитина\~має право\~на рівень\~життя,\~достатній для\~її фізичного,\~інтелектуального,\~морального,\~культурного,\~духовного і\~соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Таким чином,\~аналізуючи зібрані\~по справі\~та досліджені\~у судовому\~засіданні докази,\~суд вважає,\~що позов\~підлягає задоволенню,\~оскільки в\~суді знайшов\~підтвердження той\~факт,\~щосімейне життя\~позивачки та\~відповідача не\~склалось,\~шлюбно-сімейні\~відносини сторін\~фактично припинені,\~протягом останнього\~часувони\~не ведуть\~спільного господарства\~та бюджету,\~їх шлюб\~є лише\~формальним,\~зберігати який\~вони не\~бажають, розірвання шлюбу відповідає їх інтересам. Також,\~враховуючи те,\~щовідповідач\~ [PERSON] як батько не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, тож суд у відповідності зі ст.ст. 181-183 Сімейного кодексу України стягує з нього аліменти. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до такого висновку. Згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачка на підставі ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» була звільнена від сплати судового збору. На час ухвалення судового рішення суду не було надано доказів про звільнення відповідача від сплати судового збору, тож суд з урахування задоволення позову, стягує з нього передбачений законом розмір судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів, який згідно ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» складає 1073 гривні 60 копійок.

Outcome: approved