Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-17 00:00:00

09.01.2023 року позивач звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, до [PERSON] про конфіскацію земельної ділянки. Ухвалою суду від 13.01.2023 року прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 13 січня 2023 року задоволено заяву про забезпечення позову. 30.01.2023 року уповноважена особа Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, Таращан Ю.Л. , яка діє за довіреністю № 0-22-0.62-4/62-23 від 04.01.2023 року, надіслала суду пояснення по справі та просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 17.03.2023 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду, про що повідомлено учасників судового розгляду. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що відповідач [PERSON] , є громадянином російської федерації. В порядку спадкування набув у власність земельні ділянки 31.01.2019 року. Відповідно до частини 4 статті 81 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями та особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню, а в разі невиконання цього обов`язку конфіскації за рішенням суду на підставі позову органу, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель, яким є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр).У зв`язку з чим земельна ділянка підлягає конфіскації. Прокурор Михальчук О.Г. у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просить їх задовольнити з вищевказаних підстав. Уточнила, що право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення [PERSON] набув у 2019 році ,з часу отримання свідоцтва про право на спадщину, повинен був їх відчужити в 2020 році. У зв`язку із не відчуженням земельних ділянок на протязі року,такі ділянки підлягають конфіскації. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Уповноважена особа Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, Таращан Ю.Л. , яка діє за довіреністю № 0-22-0.62-4/62-23 від 04.01.2023 року, надіслала суду пояснення від 30.01.2023 року № 2561/23, підтримує викладені позовні вимоги та просить задовольнити позов Заступника керівника Кам`янець-Подільської окружної прокуратури в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , зважаючи на його громадянство рф та місце проживання на території держави-агресора, повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи за адресою проживання, що зазначена в позовній заяві, та шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади України, що підтверджується відповідною публікацією від 03.02.2023 року; 27.02.2023 року, але своїм правом на участь не скористався, про причини неприбуття не повідомив, відзиву на позов не надав. Тому, зі згоди прокурора (як особи, що представляє позивача) суд ухвалює про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності відповідача [PERSON] . Заслухавши пояснення прокурора, вивчивши та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне, що 31.01.2019 року [PERSON] набув права власності на земельну ділянку із кадастровим номером 6822482700:02:002:0102, площею 0,0517 га,з цільовим призначенням для індивідуального садівництва та земельну ділянку із кадастровим номером 6822482700:04:004:0136, площею 0,1029 га , що знаходяться за адресою: Хмельницька область, Кам`янець-Подільський район, Жванецька сільська рада з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. На підставі свідоцтв про право на спадщину від 31.01.2019 року, посвідчених приватним натаріусом Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу, зареєстрованих в реєстрі за № 114 та за № 113, [PERSON] став власником вказаних земельних ділянок. 31 січня 2019 року [PERSON] зареєстрував в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право приватної власності на об?єкт нерухомого майна: земельну ділянку кадастровий номер 6822482700:02:002:0102, площею 0,0517 га, з цільовим призначенням для індивідуального садівництва (номер запису на право власності 30093184, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 1755110868224). Також відповідач зареєстрував іншу замельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право приватної власності на об?єкт нерухомого майна: із кадастровим номером 6822482700:04:004:0136, площею 0,1029 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (номер запису на право власності 30091412, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 1755016568224). Згідно інформації УДМС України у Хмельницькій області № 6801.4.4704/6801.4.1-22 від 02.12.2022 паспортом громадянина України та громадянина України для виїзду за кордон [PERSON] не документувався. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України`від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції`від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/WestAllianceLimited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Згідно положень частини 1 статті 2 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземців та особи без громадянства мають ті ж права і свободи та виконують ті ж обов`язки, що і громадяни України, якщо інше не передбачено Конституцією, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного та надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Статями 13, 14 Конституції України визначено, що земля є об`єктом права власності Українського народу, основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Відповідно до частин 2-4 ст.81 Земельного Кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини 2 цієї статті у разі: 1) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; 2) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Статею 22 Земельного Кодексу України визначено, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо). Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність або надаються у користування громадянам для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно частини 5статті 22 Земельного Кодексу України землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватися у власність іноземцям, особам без громадянства. Іноземці та особи без громадянства можуть отримати землі сільськогосподарського призначення лише у спадок. Згідно статі 145 Земельного Кодексу України якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У випадках, коли земельна ділянка цією особою протягом встановленого строку не відчужена, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Згідно статті 148 Земельного Кодексу України земельна ділянка може бути конфіскована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та на умовах, встановлених законом. Відповідно до статті 5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Відповідно до Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 15 від 14.01.2015 року, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, який реалізовує державну політику у сфері державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості грунтів. На підставі викладеного, судом встановлено, що відповідач є іноземним громадянином, набув у власність в порядку спадкування земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які не можуть перебувати у його власності, у встановлений законом строк не відчужив земельні ділянки, в зв`язку з чим вони підлягають конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області. Судові витрати відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь Хмельницької окружної прокуратури.

Outcome: approved