Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-26 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №5075452076 від 10.06.2021 року у розмірі 139602,11 грн та судові витрати по справі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 10.06.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було підписано кредитний договір №5075452076, за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Кредит відповідачем було отримано шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений в кредитному договорі, отже кредитодавець свої обов`язки за кредитним договором виконав в повному обсязі. 11.06.2021 року права вимоги за кредитним договором відступлені АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі договору факторингу, проте умови кредитного договору позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті, а відтак представник позивача просить стягнути заборгованості у розмірі 139602,11 грн, яка складається з: заборгованості по тілу кредиту у розмірі 112112,58 грн; заборгованості по річним процентам у розмірі 2,41 грн; заборгованості по щомісячним процентам у розмірі 27487,12 грн. 11.05.2023 року відповідачем подано відзив на позовну заяву з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки дата відступлення кредитного договору 07.10.2016 рік, а кредитний договір від 10.06.2021 року, зазначила що строк кредитування становить 54 місяці та згідно укладеного графіку платежів відповідач щомісячно проводила погашення кредиту, проте після початку війни виникли фінансові труднощі. Також, вказала, що комісія за управління кредитом це не діяльність кредитора з надання позичальнику визначеного договором матеріального чи нематеріального блага і тому не може стягуватися з позичальника. Ухвалою суду від 27.06.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів. У судове засідання учасники справи не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача при поданні позовної заяви просив розглядати справу за їх відсутності, відповідач причин неявки не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. 10.06.2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] укладено кредитний договір 5075452076. За умовами п.1.1 позичальник зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах встановлених договором. Згідно п.1.2, 1.3 умов кредитного договору сума кредиту становить 125030,99 грн строком 54 місяці, позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених в паспорті кредиту №5452076, який є невід`ємною частиною цього договору. За умовами паспорту кредиту №5452076 кредит у розмірі 125030,99 грн терміном 54 місяці надається безготівковим шляхом протягом 3 банківських днів від дня укладення договору, загальні витрати за кредитом становлять 173235,23 грн, загальна вартість кредиту за весь строк користування кредитом становить 293177,72 грн. Пунктом 6 визначено порядок повернення кредиту: кількість та розмір платежів, періодичність внесення (графік платежів). 07.10.2016 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «ТАСКОМБАНК» укладено договір факторингу №ТАСЦФР-10-2016, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» передає (відступає) АТ «ТАСКОМБАНК» за плату належні йому права вимоги, а АТ «ТАСКОМБАНК» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» права вимоги до позичальників, вказаними у реєстрі прав вимоги. Відповідно до п. 2.2 Договору факторингу сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимог. Згідно з пунктом 9.2 вказаного вище договору, цей договір діє протягом 1 календарного року, але у будь-якому разі, до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Пунктом 9.4 вказаного вище договору передбачено, що у випадку, якщо за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії договору, жодна із сторін не ініціювала його розірвання договір вважається пролонгованим на наступний календарний рік. 10.06.2021 року права вимоги за Кредитним договором відступлені АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі вищевказаного Договору відступлення, відповідно до умов якого до АТ «ТАСКОМБАНК» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором кредиту. Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, до АТ «ТАСКОМБАНК» перейшли всі права первісного кредитора у зобов`язаннях за кредитним договором № 5075452076 від 10.06.2021 року та відповідач про це обізнана, про що свідчить її особистий підпис у повідомленні про відступлення права вимоги 10.06.2021 року. Суд відхиляє доводи відповідача щодо дати договору про відступлення права вимоги та дати кредитного договору, оскільки умовами договору про відступлення права вимоги прямо передбачено право щоденно відступати право вимоги новому кредитору до позичальників та право вимоги переходить з моменту підписання реєстру прав вимог та зарахування коштів. При цьому суд звертає увагу, що надані до відзиву квитанції відповідачем свідчать, що саме на рахунок позивача відповідачем часткового сплачувались отримані кредитні кошти та жодних зауважень до повідомлення про відступлення прав вимоги, підписаного відповідачем 10.06.2021 року, [PERSON] не висловила. А відтак, в силу вимог ст. 204 ЦК України договір про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 рокує правомірним. Згідно наданих відповідачем квитанцій, останньою періодично на рахунок АТ «Таскомбанк» вносились платежі за оплату кредиту 5075452076, проте їх розмір значно менший ніж визначений умовами кредитного договору, зокрема загальний щомісячний платіж становить 5500,45 грн, з них: 2386,20 грн це розмір повернення кредиту, щомісячні проценти у розмірі 3113,28 грн та річна процентна ставка. Розмір сплачених грошових коштів за наданими квитанціями узгоджується з наданим представником позивача розрахунком заборгованості, де відображені зазначені платежі, та з випискою по особовому рахунку. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень»). Умови договорів приєднання розробляються товариством, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим товариство має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг товариства) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Із матеріалів справи вбачається, що п. 2.2 Кредитного договору № 5075452076 від 10.06.2021 встановлено, що цей договір, Паспорт кредиту № 5452076 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» редакція від 04.01.201 складають єдиний кредитний договір. Строк надання кредиту 54 місяці. Вказаний кредитний договір підписаний відповідачем. При цьому, у Паспорті кредиту № 5452076, який є невід`ємною частиною кредитного договору, зазначено, що розмір процентної ставки при наданні кредиту складає 5,00 % від суми кредиту, щомісячні проценти 2,49 % від суми кредиту (згідно з графіком платежів); загальний річний процент 0,01 % від суми боргу за договором (згідно з графіком платежів). Крім того, вказаний паспорт кредиту також містить строк, на який надається кредит 54 місяці та порядок повернення кредиту: кількість та розмір платежів, періодичність внесення (графік платежів) помісячно, зазначений паспорт підписаний відповідачем. Таким чином, судом встановлено, що сторонами узгоджені всі істотні умови надання кредиту про що свідчить особистий підпис відповідача. Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу грошові кошти у розмірі 125030,99 грн, що відповідачем не заперечується, проте відповідач умови договору не виконує, платежі носять неповний та нерегулярний характер, що підтверджується наданими квитанціями, графіком платежів. Щодо посилань відповідача на постанову ВСУ від 12.09.2012 року суд зазначає наступне. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 зазначено, що банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства. Разом з тим, за умовами кредитного договору 5075452076 оплата страхового платежу та електронного ключа доступу, не є (комісію) за управління кредитом, оскільки за умовами договору позичальник доручає кредитодавцю платати за рахунок отриманого кредиту ці грошові кошти, про що свідчить її підпис. За положенням ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення у повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved