Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про визнання в порядку спадкування права на земельну частку (пай) в КСП «ім. Ватутіна» с. Припутні Прилуцького (колишнього Ічнянського) району Чернігівської області, площею 4,85 га в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості) згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0134295, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 20 березня 1997 року за № 294 на ім`я [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщину після якої прийняв її племінник [PERSON] , але не встиг її оформити та помер [INFO] . Як спадкоємиця за законом своєчасно прийняла спадщину після смерті [PERSON] , але не може її належним чином оформити в зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] . Просить визнати за нею право на вищевказану земельну частку (пай) в порядку спадкування. В судове засідання позивачка не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник позивачки - адвокат Семенок В.І. надав заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивачки [PERSON] , позов підтримує та просить його задовольнити. Представник відповідача Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі за наявними в матеріалах справи документами. Проти позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5, зворот). Після її смерті відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) в КСП «ім. Ватутіна» с. Припутні Прилуцького (колишнього Ічнянського) району Чернігівської області, площею 4,85 га в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості) згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0134295, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 20 березня 1997 року за № 294 на ім`я [PERSON] (а.с. 7). 14 серпня 1987 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Припутнівської сільської ради народних депутатів Ічнянського району Чернігівської області, реєстр № 19, яким все своє майно заповіла [PERSON] (а.с. 6). Згідно довідки Припутнівського старостинського округу Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області від 25.01.2023 року № 03-27/07, [PERSON] , яка померла [INFO] , була зареєстрована на день смерті в [ADDRESS] , одиноко (а.с. 6, зворот). Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Нормами ст. 524 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. За правилами ст.ст. 548,549 ЦК УРСР в редакції 1963 року для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Спадщина вважається прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст.ст. 529,530 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Згідно пункту 113 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 р. № 18/5, яка була чинна до 03 березня 2004 року, а також відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 715/2172/17 та постанові Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 305/235/17, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. Отже, [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON] , оскільки в останнього був наявний оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай), виданий на ім`я [PERSON] , таким чином [PERSON] вступив в управління та володіння спадковим майном [PERSON] (а.с. 7). [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5), копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с. 4), копією свідоцтва про шлюб [PERSON] (а.с. 4, зворот). Після його смерті відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) в КСП «ім. Ватутіна» с. Припутні Прилуцького (колишнього Ічнянського) району Чернігівської області, площею 4,85 га в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості) згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0134295, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 20 березня 1997 року за № 294 на ім`я [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 7). Згідно копії довідки Виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області від 02.02.2023 року № 15.1-02/420, [PERSON] , який помер [INFO] , був зареєстрований на день смерті в [ADDRESS] разом із [PERSON] (а.с. 39). Відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 15.02.2023 року № 00038518466, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано на підставі рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області № 740/5580/19 від 07 квітня 2020 року (а.с. 32-33). Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1222 ч.1 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Згідно ст.ст. 1220-1221, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Норми ст. ст. 1268-1270 ЦК України вказують, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області Бублик Т.М. від 19.05.2023 року № 64/02-32, позивачці [PERSON] було відмовлено у видачі Свідоцтва про право власності на спадкове майно, яке належало [PERSON] , у зв`язку з тим, що відсутні докази прийняття спадщини у встановлений законом спосіб [PERSON] після померлої [PERSON] (а.с. 8). Положення ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. [PERSON] , як спадкоємиця за законом першої черги, своєчасно прийняла спадщину після смерті [PERSON] , звернувшись із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області Бублик Т.М., що підтверджується копією спадкової справи № 9/2023 (а.с 26-46), користується та розпоряджається спадковим майном, але юридично не може оформити свої спадкові права в зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , а тому суд вважає, що позивачка правомірно набула право власності на вищевказане спадкове майно, в зв`язку з чим за нею слід визнати право на дане майно в порядку спадкування.

Outcome: approved