Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-25 00:00:00

До суду звернувся адвокат Зубенко О.А. в інтересах [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Запорізького нотаріального округу Головатенко Оксана Валеріївна про розірвання договору довічного утримання. В обґрунтування вимог посилається на те, що 05 серпня 2004 року між позивачем та відповідачем по справі його рідним сином [PERSON] був укладений договір довічного утримання, посвідчений Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Головатенко Оксаною Валеріївною, реєстровий номер 1802. Відповідно до укладеного договору, він, [PERSON] , передає у власність [PERSON] належний йому на праві приватної власності житловий будинок [ADDRESS] , на земельній ділянці розміром 600 кв. м, взамін чого [PERSON] , зобов`язуюся надавати йому довічно матеріальне забезпечення. Відповідно до п. 6 Договору за згодою сторін на набувача покладено виконання відповідних обов`язків у вигляді довічного забезпечення, а саме: забезпечення житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваному будинку; забезпечення щоденним харчуванням; забезпечення придатним до носіння одягом та взуттям; здійснення догляду та необхідної допомоги у тому числі і медичної; забезпечення потреб у відпочинку; забезпечення згідно з рецептами лікаря належними лікувальними засобами; забезпечення послугами адвокатів та нотаріусів; ведення домашнього господарства; вбирання будинку та подвір`я; приготування їжі; миття посуду; прання білизни та інших речей. За весь час з моменту укладення договору, відповідач ніякого забезпечення визначеного п. 6 договору не здійснював, не годує (а повинний забезпечувати триразовим калорійним харчуванням у день), не забезпечує придатним для користування одягом. Він тяжко хворіє, за рецептами лікарів вимушений самостійно купувати ліки, хоча багато разів звертався до відповідача за допомогою. В липні 2022 року відповідач взагалі вигнав позивача з будинку, тому він вимушений проживати весь час у дочки за адресою: [ADDRESS] . Відповідач пиячить, будинок не прибирає, витрати на будинок не сплачує. З 2004 року відповідач жоден з обов`язків, передбачених пунктом 6 договору не виконав. Виконання у подальшому умов договору вважає неможливим. Відповідач відмовляється добровільно розірвати договір, на контакт щодо обговорення ситуації, що склалась не йде. Тому він вважає, що набувач не виконав умови договору, і цей договір повинен бути розірвано. У зв`язку із вищенаведеним позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та розірвати договір довічного утримання, анулювати державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно договору довічного утримання, укладеного 05 серпня 2004 року, скасувати обтяження на нерухоме майно за цим договором довічного утримання та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 11992,40 гривні. Ухвалою судді від 23 вересня 2022 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження. В судове засідання, призначене на 26.06.2023 року позивач та його представник в судове засідання не з`явились, представник позивача надав заяву про розгляд справи за його та позивача відсутності, на задоволенні позову наполягають. В судовому засіданні, яке відбулось 18.05.2023 року позивач пояснив, що коли з сином [PERSON] в нього були добрі стосунки, то 05.08.2004 року вони уклали договір довічного утримання. Натомість, він передав у власність [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] , на земельній ділянці розміром 600 кв. м, взамін чого [PERSON] , зобов`язувався надавати йому довічне матеріальне забезпечення. Відповідно п. 6 Договору відповідач повинен був забезпечувати його житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваному будинку; забезпечувати щоденним харчуванням, придатним до носіння одягом та взуттям; здійснювати догляд та необхідну допомогу у тому числі і медичну; забезпечувати потреби у відпочинку; забезпечувати згідно з рецептами лікаря належними лікувальними засобами; забезпечувати послугами адвокатів та нотаріусів; ведення домашнього господарства; вбирання будинку та подвір`я; приготування їжі; миття посуду; прання білизни та інших речей. Однак відповідач умови договору не виконує, а, навпаки, ліками не забезпечує, говорить, що не має коштів, не годує, по господарству не допомагає. Дрова допомагав колоти сусід. Коли на кухні потекла стеля та обвалилась, то син відмовився її ремонтувати. Стелю відремонтувала дочка з чоловіком та племінницею. В квітні 2022 року син взагалі вигнав його з будинку та повідомив, що це його будинок. Йому довелось іти жити до доньки, де він був чотири місяці. Догляд за ним здійснює дочка, а не син. Відповідач лише один раз взяв його на море та оплатив половину вартості ліків. Гроші щомісячно син не дає. Тому позивач просив задовольнити позов та розірвати договір довічного утримання. В судовому засідання, яке відбулось 18.05.2023 року, свідок [PERSON] пояснив, що він є сусідом позивача, живе в [ADDRESS] з 2011 року. Він бачив, як стелю в кухні позивача ремонтувала дочка позивача та племінниця. Він казав відповідачу, щоб той хоч кошти їм відшкодував, але відповідач відмовився. [PERSON] йому скаржився, що син не купує ліки, він особисто просив [PERSON] , щоб той купив батьку ліки, але відповідач відповів, що не має коштів. Це було у 2019 році. Також він чув особисто, як батько просив у сина ліки, але той відповідав, що не має грошей. В 2013 році позивач захворів, потребував допомоги і неодноразово просив у сина ліки, але син відмовив. Він жодного разу не бачив, щоб відповідач готував їжу батьку, натомість бачив як позивач сам собі готував. Також йому відомо, що [PERSON] приблизно в травні, на початку літа 2022 року жив у доньки, потім вона привезла позивача додому. Дочка також приїжджала, бо боялась, щоб відповідач не вдарив батька. В судовому засіданні, яке відбулось 18.05.2023 року, свідок [PERSON] пояснив, що є сусідом позивача та проживає за адресою: [ADDRESS] близько 6 років. Йому відомо, що син не допомагає батьку. Відповідач поводився грубо, виганяв з будинку батька, тому [PERSON] довелось поїхати жити до доньки, це було приблизно в квітні чи травні 2022 року. Позивач потребував допомоги, звертався до сина за допомогою, але син казав, щоб батько сам купував собі ліки, що не має коштів. Це було приблизно рік - півтора тому. Коли в кухні у позивача обвалилась стеля приблизно три роки тому, то її ремонтували родичі, а не син. [PERSON] жив у будинку з батьком періодично, а коли вигнав батька з будинку, то постійно. Відповідач [PERSON] , який про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, у судові засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Запорізького нотаріального округу Головатенко О.В., яка про день, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Ухвалою суду від 26.06.2023 зазначену позовну заяву вирішено розглянути заочно на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 08.04.1998 року позивачу належав будинок [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці площею 600 кв. м. 05.08.2004 року між позивачем та відповідачем по справі його рідним сином [PERSON] був укладений договір довічного утримання, посвідчений Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Головатенко Оксаною Валеріївною, реєстровий номер 1802. Відповідно до укладеного договору, він, [PERSON] , передає у власність [PERSON] належний йому на праві приватної власності житловий будинок [ADDRESS] , на земельній ділянці розміром 600 кв. м, взамін чого [PERSON] , зобов`язуюся надавати йому довічно матеріальне забезпечення. Відповідно до п. 6 Договору за згодою сторін обов`язок набувача майна з надання відчужувачу довічного забезпечення визначається у вигляді: забезпечення житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваному будинку; забезпечення щоденним харчуванням; забезпечення придатним до носіння одягом та взуттям; здійснення догляду та необхідної допомоги у тому числі і медичної; забезпечення потреб у відпочинку; забезпечення згідно з рецептами лікаря належними лікувальними засобами; забезпечення послугами адвокатів та нотаріусів; ведення домашнього господарства; вбирання будинку та подвір`я; приготування їжі; миття посуду; прання білизни та інших речей. Відповідно до п.7 спірного договору сума матеріального забезпечення щомісяця, за згодою сторін визначена у розмірі 50 грн, яка не включає в себе витрати на виконання зобов`язань набувача майна, вказані в п.6 цього договору. Відповідно до п. 10 договору, цей договір може бути розірвано за згодою сторін, а в разі невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однією із сторін - у судовому порядку. В добровільному порядку договір не розірвано. З довідки ЛПЕК від 27.08.1992 року вбачається, що [PERSON] є інвалідом третьої групи за загальним захворюванням безстроково. Згідно з випискою з медичної карти стаціонарного хворого №4003 за 2018 рік, випискою з медичної карти стаціонарного хворого №4512 за 2017 рік, виписним епікризом до історії хвороби №1125 за 2017 року, випискою із медичної карти стаціонарного хворого №13773 за 2020 рік, випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 1266 за 2022 рік вбачається, що позивач має захворювання, постійно лікується та купує ліки, що підтверджується наданими суду квитанціями. Відповідно до ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно з ч. 1 ст. 749 ЦК України, у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Відповідно до ст. 755 Цивільного кодексу України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувана або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. В силу ст. 756 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем: обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було них: передане, і має право вимагати його повернення. Згідно із ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом, а істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друге сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. В силу ч. ч. 2. 3 ст. 653 Цивільного кодексу України, у разі розірвання договору в судовому порядку зобов`язання сторін припиняються з моменту набрання рішенням суду законної сили. Із системного аналізу положень вказаних норм та умов договору вбачається, що підставою для розірвання договору довічного утримання є: як повне невиконання набувачем взятих на себе обов`язків, так і їх неналежне виконання у порівнянні з умовами договору незалежно від вини набувача. При цьому, обов`язок з доведення факту належного виконання умов договору довічного утримання, у відповідності до ч. 3 ст. 12. ч. 1 ст.76 Цивільного процесуального кодексу України, покладається саме на відповідача, який надає це утримання. Судом встановлено, що фактично відповідач не виконував зобов`язання за умовами договору. Так, з показів свідків вбачається, що після укладення договору, відповідач ліки батькові не купував, не готував їжу, не допомагав по господарству. Відповідач протилежного не довів, відзиву на позов не подав. Таким чином, зважаючи на встановлені обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги щодо розірвання договору довічного утримання слід задовольнити, оскільки вбачається істотне порушення його умов з боку відповідача. Крім того, як наслідок необхідно анулювати державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно договору довічного утримання, укладеного 05 серпня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Головатенко Оксаною Валеріївною та зареєстрований за реєстровим номером № 1802 та скасувати обтяження на це майно. Крім того, представник позивача просив стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 11992,40 грн. виходячи з наступного: Витрати пов`язані з розглядом справи на професійну правничу допомогу з розрахунку 50% від прожиткового мінімуму на одну особу, встановленого відповідно Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік», Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» - за 1 годину роботи адвоката: Зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції - 500,00 грн. Вивчення діючого законодавства України та останніх змін ЦПК України, судової практики в Реєстрі судових рішень - 500,00 грн. Підготовка позову до Заводського районного суду м. Запоріжжя, копіювання додатків та клопотання про виклик свідків, самостійна подача позову до суду особисто адвокатом - 2000 грн. Виїзди адвоката з офісу до суду для участі у судовому засіданні по справі, та участь у судовому засіданні 10.11.2022, 02.12.2022, 12.01.2023, 13.02.2023, 07.03.2023, 05.04.2023, 18.05.2023, 26.06.2023 - 8000,00 грн. Сплачений судовий збір за позовом 992,40 грн. Загальна сума судових витрат 11992,40 грн. Доказами оплати позивачем витрат на правову допомогу є: розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу, акт виконаних робіт від 26.06.2023 р. Визначаючи розмір понесених витрат суд виходить з наступного. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Відповідно до положень частин 1 - 6 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Аналіз викладених вище норм ЦПК України вказує, що розмір витрат на професійну правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Суд бере до уваги те, що для вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (постанова Верховного Суду від 02.10.2019 року, справа № 815/1479/18, додаткова постанова Верховного Суду від 05.09.2019 року, справа № 826/841/17, додаткова постанова Верховного Суду від 06.03.2019 року, справа № 922/1163/18). З урахуванням положень частини 4 статті 263 ЦПК України, суд бере до уваги вказані правові висновки Верховного Суду. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу частково, а саме у розмірі 7000,00 гривень. Суд не стягує з відповідача заявлені представником позивача витрати в розмірі 4000 грн, а саме, за заявлені представником позивача виїзди адвоката з офісу до суду для участі у судовому засіданні по справі, та участь у судовому засіданні 10.11.2022, 13.02.2023, 07.03.2023, 26.06.2023, оскільки у ці засідання представник позивача не з`являвся, натомість 10.11.2022 року подавав заяву про розгляд справи за його та позивача відсутності, 13.02.2023 року подав заяву про відкладення підготовчого судового засідання, 07.03.2023, 26.06.2023 також подав заяви про розгляд справи за його та позивача відсутності. Згідно з частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки за подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі 992,40 гривень,тому понесені судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на корись позивача.

Outcome: approved