Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-09 00:00:00

28.04.2023 року в інтересах позивачки [PERSON] до суду звернулась її представник адвокат Гронська Н.В. з позовом до Первомайської територіальної громади Первомайського району (Кам`янобалківський старостинський округ), мотивуючи тим, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, яка складається, окрім земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в тому числі і із житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, площею 109,30 кв. м., що включає в себе прибудовану терасу, літню кухню, веранду до літньої кухні, погріб, гараж, котельну, господарські будівлі, вбиральню, огорожу дерев`яну, басейн, водопровід та вимощення з бетону та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Єдиними спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , були її діти [PERSON] , позивачка по справі, [PERSON] та [PERSON] .. Вони своєчасно прийняли спадщину, звернулися до нотаріуса із відповідними заявами, що підтверджується заведеною Другою первомайською державною нотаріальною конторою Миколаївської області спадковою справою №266/2021 після смерті [PERSON] . Згідно договору про поділ спадщини між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , посвідченого 26.12.2022 року Другою первомайською державною нотаріальною конторою Миколаївської області, спадкове майно яке складається із земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розподілено в рівних частках між спадкоємцями, видано свідоцтва про право на спадщину за законом. Позивачці згідно вказаного договору про поділ спадщини відійшли вказаний житловий будинок та земельна ділянка площею 0,2500 га, кадастровий номер 4825484000:03:057:0001, місце розташування: [ADDRESS] , наданої для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що належало спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Другою первомайською державною нотаріальною конторою Миколаївської області від 08.04.2014 року та зареєстрованого в реєстрі за №1-600, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав: 333929448254, номер запису про право власності: 5271219. Видано свідоцтво про право на спадщину за законом та зареєстровано в реєстрі за №1-311. Згідно постанови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок відмовлено з посиланням на те, що спадкоємцем не були надані документи на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони та арешту цього майна. За таких обставин представник позивачки вважає, що має законні підстави для отримання у спадщину спадкового майна після смерті її матері [PERSON] , однак реалізувати своє право через нотаріальну контору не може, а тому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, площею 103,30 кв. м., що включає в себе прибудовану терасу, літню кухню, веранду до літньої кухні, погріб, гараж, котельну, господарські будівлі, вбиральню, огорожу дерев`яну, басейн, водопровід та вимощення з бетону та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 02.05.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 18.05.2023 року, надіслано відповідачу копію позовної заяви разом з доданими до неї документами та роз`яснено право надати відзив і всі наявні у нього докази у певний строк, порядок їх вручення позивачу, встановлено строк для подання позивачем відповіді на відзив, а також для подання відповідачем заперечень проти відповіді на відзив. Також роз`яснено сторонам порядок доказування. 12.05.2023 року від Кам`янобалківського старостинського округу Первомайської територіальної громади Первомайського району надійшла заява про визнання позовних вимог та просили розглядати справу за відсутності їх представника. 02.06.2023 року надійшла заява представника Первомайської міської ради Миколаївської області про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. 15.06.2023 року надійшло клопотання від представника позивачки адвоката Кравченко О.С. про долучення доказів до матеріалів справи, а саме виписки з погосподарської книги, виданої Кам`янобалківським старостинським округом Первомайської територіальної громади Первомайського району Миколаївської області за вихідним номером 50, номер особового рахунку в по-господарському обліку 0057-1, за якою по [ADDRESS] розташований житловий будинок 109,3 кв.м та господарські будівлі, у вказаному домоволодінні була зареєстрована та проживала з 1970 року по 16.02.2021 року (до дня смерті) [PERSON] , що була власником будинку та господарських будівель. Загальна площа будинку 109,3 кв.м, житлова площа 73,40 кв.м. В будинку на момент смерті [PERSON] ніхто не проживав і не був зареєстрований. Житловий будинок та господарські будівлі розташовані на земельній ділянці 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування господарських будівель). Відзиву від відповідача та його представників не надійшло. Інших заяв по суті справи до суду не надійшло. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, від представника позивачки надана заява, за якої останній підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив справу розглядати без його участі та без участі позивачки. Представник відповідача в судове засідання також не з`явилася, проте надала заяву, в якій зазначає, що Первомайська міська рада Миколаївської області в задоволенні позову [PERSON] не заперечує і просить справу розглядати без її участі. Відповідно до ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України\~відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Частиною 3 статті 200 ЦПК України\~визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вирішуючи справу на основі наданих сторонами письмових доказів, врахувавши позиції сторін, викладені в адресованих суду письмових заявах по суті спору, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, вирішуючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до принципу диспозитивності, закріпленого у статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зіст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У свою чергу, ст. 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підстави вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі №450/1686/17). Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] у віці 73 років, про що 24.02.2021 року Первомайським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено відповідний актовий запис №65, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 24.02.2023р. Після її смерті відкрилась спадщина на майно померлої [PERSON] . Із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулися її доньки [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та Другою первомайською державною нотаріальною конторою Миколаївської області було заведено спадкову справу № 266/2021 Родинні відносин позивачки зі спадкодавцем підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Кам`янобалківською сільЗагсом Первомайського району Миколаївської області від 03.11.1967 року, актовий запис №24, та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого Кам`янобалківською сільською радою Первомайського району Миколаївської області від 30.04.1989, актовий запис №5. Згідно Договору про поділ спадщини між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , посвідченого 26.12.2022 року Другою первомайською державною нотаріальною конторою Миколаївської області, зареєстрованого в реєстрі №1-665, позивачці як доньці спадкодавця, переходить на праві власності майно, яке складається з: - житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями ат спорудженнями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 73,40 кв.м., загальною площею 109,30 кв.м., зазначений в плані літерами А-Ж, прибудова літ. а, тераса літера а-1, літня кухня літ. Б, веранда літньої кухні літ. В, погріб літ. П-г, гараж літ. Г, котельня літ. Д, господарська будівля літ. Е, вбиральня літ. У, огорожа №1-3, басейн №4, водопровід №5, вимощення №6; - земельної ділянки, площею 0,2500 га, кадастровий номер 4825484000:03:057:0001, місце розташування: [ADDRESS] , наданої для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що належало спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Другою первомайською державною нотаріальною конторою Миколаївської області від 08.04.2014 року та зареєстрованого в реєстрі за №1-600, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав: 333929448254, номер запису про право власності: 5271219 (видано свідоцтво про право на спадщину за законом та зареєстровано в реєстрі за №1-311); - земельної ділянки, площею 0,1300 га, кадастровий номер 4825484000:03:057:0002, місце розташування: Миколаївська область, Первомайський район, село Чаусове Друге, наданої для ведення особистого селянського господарства, що належало спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Другою первомайською державною нотаріальною конторою Миколаївської області від 08.04.2014 року та зареєстрованого в реєстрі за №1-603, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав: 334092748254, номер запису про право власності: 5213643; - 1/3 (одна третя частка) у праві спільної часткової власності земельної ділянки, площею 3,1522 га, кадастровий номер 4823981000:02:000:0068, місце розташування: Миколаївська область, Кривоозерський район, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належало спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р4 №094523, виданого Кривоозерською райдержадміністрацією 20.01.2003 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №251; - 1/2 (одна друга частка) у праві спільної часткової власності земельної ділянки, площею 3,0768 га, кадастровий номер 4825481800:01:000:0066, місце розташування: Миколаївська область, Первомайський район, в межах Кам`янобалківської сільської ради, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належало спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Другою первомайською державною нотаріальною конторою Миколаївської області від 06.12.2013 року та зареєстрованого в реєстрі за №1-1737, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав: 234022948254, номер запису про право власності: 3721045. За заявою [PERSON] їй 24.04.2023 року Другою первомайською державною нотаріальною конторою Миколаївської області було видане свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер 4825484000:03:057:0001, що розташована за адресою: [ADDRESS] , наданої для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), та зареєстрованого в реєстрі за №1-311. Таке право було зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 333929448254, номер запису про право власності: 50024869. Згідно постанови нотаріуса Другою первомайської державної нотаріальної контори від 24.04.2023р. №470/02-31 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з посиланням на те, що спадкоємцем не були надані документи на житловий будинок. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони та арешту цього майна. [PERSON] за життя не переоформила право власності на таке спадкове майно, однак набула таке право, тому що відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. При цьому судом встановлено, що на час оформлення спадщини після смерті [PERSON] позивачці була надана довідка, видана Кам`янобалківським старостинським округом Первомайської територіальної громади Первомайського району про останнє місце проживання спадкодавця № 29 від 09.03.2023 року, в якій зазначено, що за адресою: [ADDRESS] , були зареєстровані і проживали на день смерті саме [PERSON] , яка померла [INFO] , та її чоловік [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно інформації КП "Первомайське МБТІ" від 01.03.2023р. №91/04-02-03, виданої на запит представника позивачки №06 від 27.02.2023р., станом на 31.12.2012р. по даним паперових носіїв інформації запис про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , відсутній, тому надати копію свідоцтва про право власності немає можливості. Отже, щодо спадкування будинку, на який у спадкоємиці відсутні оригінали правовстановлюючих документів, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). За таких обставин відповідно до ст. 1276 ЦК України право [PERSON] на спадкування перейшло до її спадкоємців (дітей) За ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до зазначеного Закону органи, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав видають дублікати правовстановлюючих документів лише власникам або уповноваженим ними особам за довіреністю. Тобто, якщо власник помер, видати дублікат іншій особі неможливо. Згідно роз`яснення листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. З листа Міністерства Юстиції України від 21.02.2005 року "Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна" вбачається, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючі документи відсутні, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Таким чином судом встановлено, що позивачка за договором про поділ спадщини від 26.12.2022р. є спадкоємицею за законом після смерті своє матері, своєчасно прийняла спадщину, однак через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на житловий будинок не може у встановлений законом спосіб в нотаріальній конторі оформити свої спадкові права і отримати свідоцтво про право на спадщину, хоча має таке право відповідно до ст.ст. 328, 1216, 1217, 1218,1222, 1233, 1225, 1277, 1268-1270 ЦК України, а тому право позивачки на спадщину підлягає захисту в судовому порядку відповідно до ст. 16 ЦК України та ст. 5 ЦПК України. Враховуючи вищезазначене, позов є законним і обґрунтованим, а відтак підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, однак позивачкою про відшкодування судових витрат не заявлено. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved