Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-02 00:00:00

16 травня 2023 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] і просить змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19 червня 2017 року на її користь на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, до 10 000 грн. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що з часу винесення рішення суду її матеріальне становище та матеріальне становище відповідача змінилось: він отримує стабільний суттєвий дохід від реалізації товару на міському центральному ринку, а її витрати на утримання дочки зросли, зокрема, витрати на різні освітні послуги: курси англійської та української мови, вокальні, танцювальні та художні гуртки. До початку судового розгляду позивачка надала суду також розрахунок її витрат на навчання дитини, а також довідку МСЕК про те, що з грудня 2023 року їй встановлено третю групу інвалідності. Відповідач [PERSON] у відзиві просив у задоволенні позову відмовити. Уважав, що позивачкою не доведено, що в неї погіршився матеріальний стан, а також збільшились її витрати на дитину. Зазначав, що витрати на навчання та відвідування гуртків є додатковими витратами на дитину та стягуються в порядку ст. 185 СК України. Також позивачкою не надано жодного доказу на підтвердження покращення його матеріального стану. Навпаки, він на даний час не працює, що підтверджується довідкою про відсутність у нього доходів, у 2021 році одружився та незважаючи на зміну в його сімейному та матеріальному стані, регулярно сплачував аліменти згідно рішення суду. Тому в задоволенні позову просив відмовити. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити. Зазначала, що аліментів в розмірі 2000 грн. не вистачає не придбання необхідного одягу для дитини, продуктів харчування, а також для придбання необхідних підручників. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні уважав позовні вимоги необґрунтованими з підстав, наведених у відзиві. Зазначив, що у 2021 році одружився, мав наміри разом з дружиною працювати за кордоном, однак через початок війни виїхати на роботу не зміг, дружина проживає за кордоном. Заслухавши представників сторін,\~дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Частиною 1\~статті 141 СК України\~визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 192 СК України\~визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23\~постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст.192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Аналогічні висновки містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) та постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 536/1557/17 (провадження № 61-7584св18), від 30 червня 2020 року у справі № 343/945/19 (провадження № 61-2057св20). Так, відповідно до\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст.18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, (далі Конвенція), суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 8\~ст.7 СК України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. За положеннями ч. 1\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно\~ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зміну розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, на користь якої сплачуються аліменти, вправі звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Згідно до статей\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 89\~ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Установлено,\~що сторони\~є батьками\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~та на\~її утримання\~з [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] \~стягуються аліменти\~в розмірі\~2000\~грнщомісячно, що підтверджуються свідоцтвом про народження дитини та рішенням Старокостянтинівського районного суду від 29 червня 2017 року. 20 серпня 2021 року [PERSON] одружився з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20 серпня 2021 року. Згідно довідки МСЕК №536127 [PERSON] установлено третю групу інвалідності з грудня 2023 року. [PERSON] є здоровим, працездатним, однак офіційно не працює та за згідно довідки Хмельницької філії Хмельницького обласного центру зайнятості Старокостянтинівського управління за послугами центру зайнятості не звертався. Суд уважає, що визначений позивачкою розмір аліментів в сумі 10000 грн. є необгрнутованим. Докази, надані нею на підтвердження витрат на утримання дитини підтверджують її витрати, що викликані особливими обставинами, зокрема, розвитком здібностей дитини і за своєю правовою природою є додатковими витратами на дитину, що стягуються в порядку ст. 185 СК України. Разом з тим, на переконання суду, розмір аліментів на утримання доньки сторін, визначений рішенням Старокостянтинівського районного суду від 29 червня 2017 року у твердій грошовій сумі 2000 грн. на теперішній час є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. З огляду на викладене, суд уважає, що з урахуванням принципу рівності обов`язків батьків по утриманню дитини, стану здоров`я обох батьків та їх матеріального та сімейного стану, розмір аліментів в сумі 3000 грн. буде необхідним і достатнім для забезпечення фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку їх спільної дитини, а тому позовні вимоги позивачки слід задовольнити частково. Оскільки при\~подачі даного\~позову позивач\~звільнявся від\~сплати судового\~збору на\~підставі п.3\~ч.1\~ст.5\~Закону України\~«Про судовий\~збір»,\~тому судовий\~збір в\~розмірі 1073,60\~грн.\~підлягає стягненню\~з відповідача\~на користь\~держави.\~

Outcome: partial