Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-10 00:00:00

18 лютого 2022 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу по договору позики від 06.01.2021 року в сумі 3000 Євро строком до 06.01.2022 року. Після спливу строку повернення позики 06 січня 2022 року відповідач обумовлену суму позики не повернув, у зв`язку із чим позивач просить позовні вимоги задовольнити. Заочним рішенням суду від 17.08.2022 року позов було задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість 3000 євро за договором позики від 06.01.2021 року. 07.11.2022 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17.08.2022 року у справі №686/4549/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою суду від 16.01.2023 року заочне рішення суду від 17.08.2022 року було скасовано та визнано виконавчий лист Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23.09.2022 року у справі №686/4549/22 таким, що не підлягає виконанню, а справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 02.02.2023 року до суду надійшов відзив на позов, у якому заперечуються позовні вимоги. У судовому засіданні, яке відбулося 26.04.2023 року, відповідач [PERSON] підтвердив свій особистий підпису розписці, але зазначив, що розписка була підписана під впливом обману та насильства. 11.07.2023 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по справі. У судове засідання представник позивача не з`явився проте, подав до суду заяву у якій підтримує позовні вимоги, просить справу розглядати без його участі, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин, хоча про час та місце судового розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку. Суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження та позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 06.01.2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за умовами якого [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 3000 Євро строком до 06 січня 2022 року. Вказані обставини підтверджуються даними договору позики від 06 січня 2021 року. У визначений договором строк позичальник станом на даний час коштів не повернув. Факт отримання вказаних коштів від позивача підтверджується власноруч написаною та підписаною розпискою [PERSON] від 06 січня 2021 року, що також було визнано відповідачем у судовому засіданні. Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Крім цього, згідно ч.2 ст.14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Суд вважає, що волевиявлення відповідача підтверджується власноруч написаною розпискою. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В ч.1 ст.626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору може бути представлена розписка позичальника, що посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. В ч.1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З врахуванням наведених вище аргументів суд рахує, що відповідачем не представлено доказів, що спростовують вимогу позивача про стягнення коштів за договором позики. Зважаючи на викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що знайшли підтвердження у судовому засіданні, а тому сума заборгованості за договором позики від 06.01.2021 року у розмірі 3000 Євро. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають задоволенню пропорційно до задоволених позовних вимог та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved