Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-11 00:00:00

Позивач в особі представника [PERSON] 09.06.2022 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , третя особа: Приватне акціонерне товариство «СК «ПЗУ Україна», уточнивши вимоги заявою від 07.07.2022 просить стягнути з відповідача на користь позивача майнову шкоду, завдану внаслідок ДТП у розмірі 107 986 грн, моральну шкоду у розмірі 20 000 грн та судові витрати у загальному розмірі 19 572,26 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 06.12.2021 о 20:55 год. сталося ДТП між автомобілями під керування позивача та відповідача. [PERSON] визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] як власниці транспортного засобу Lexus GS 350 була застрахована ПрАТ СК «ПЗУ Україна», страхова сума становить 130 000 грн, розмір франшизи - 2600 грн. Страховою компанією відповідачки 28.12.2021 було сплачено позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 127 400 грн, що складає ліміт відповідальності страхової компанії. Позивач не згодний зі звітом ФОП [PERSON] від 21.12.2021, виконаного на замовлення ПрАТ СК «ПЗУ Україна», яким оцінено вартість матеріального збитку у розмірі 259 661,04 грн, що дорівнює ринковій вартості автомобіля на дату ДТП, а вартість відновлювального ремонту оцінено у розмірі 483 451,08 грн., адже суми були занижені і їх недостатньо для повного відшкодування майнової шкоди, завданої позивачу внаслідок ДТП 06.12.2021. Позивачем замовлено проведення експертизи у судового експерта [PERSON] та згідно висновку судової експертизи від 30.06.2022 ринкова вартість автомобіля позивача з урахуванням аварійних пошкоджень, отриманих в ДТП, становить 104 615 грн, а вартість автомобілю до ДТП становила 338 101 грн. Тобто, відшкодуванню підлягає різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП у розмірі 107 986 грн, адже авто вважається фізично знищеним, а також витрати на евакуацію транспортного засобу у розмірі 1900 грн. Неможливість користування автомобілем після ДТП порушила соціальні зв`язки позивача, адже він не встигає по всім справам, громадський транспорт повільніший та менш комфортний, таксі потребує значних витрат, крім того, позивач через пережиті страждання в результаті ДТП став замкнутим та пригніченим, а введення воєнного стану ще більше вплинуло на позивача, адже він не міг вивези в безпечне місце дружину та маленьку донечку. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10.06.2022 провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 03.08.2022. Ухвалою від 08.07.2022 відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову. Ухвалою від 15.07.2022 відмовлено у задоволенні заяви представника [PERSON] - [PERSON] про вжиття заходів забезпечення позову. До суду 01.08.2022 надійшов відзив від представника [PERSON] - [PERSON] , згідно якого просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву зазначено, що відповідачка не довіряє приватним експертам, а огляд транспортного засобу було проведено без участі [PERSON] , адже позивач надає докази тільки надсилання їй сповіщення, а доказів отримання не надає. Не погоджується з завданою моральною шкодою, адже за страхове відшкодування позивач міг купити дешевший автомобіль, що дало б йому можливість нормально спілкуватися з сім`єю та підтримувати свою соціальну активність. Ринкова вартість автомобіля позивача у двох спеціалістів суттєво відрізняється, тому необхідно проведення експертизи в державній установі. Витрати на евакуацію автомобіля згідно с. 30.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності» відшкодовані страховою компанією. На підтвердження судових витрат позивачем не надано детальний опис робіт. У судовому засіданні 03.08.2022 проведеному за участі позивача та його представника та відповідача та її представника, було задоволено клопотання представника позивача про долучення доказів, прийнято до провадження заяви про збільшення позовних вимог. Ухвалою від 03.08.2022 залишено без задоволення заяву представника відповідача про перехід до розгляду справи у загальному позовному провадженні. Представник позивача просила відкла/сти розгляд справи, клопотання було задоволено, розгляд справи відкладено на 11.10.2022. До суду 08.08.2022 надійшла відповідь на відзив представника позивача [PERSON] , згідно якої вказує, що підстав не приймати висновок експерта [PERSON] немає, адже експертиза проведена в рамках чинного законодавства, експертом який має вищу технічну освіту та кваліфікацію судового експерта, стаж експертної роботи з 2004 року, який був обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Запрошення відповідачки та страхової компанії на огляд автомобіля позивача було виключно ініціативою позивача, без обов`язкової такої потреби, тому доводи відповідача в цій частині є необґрунтованими. Також було повідомлено, що після проведення експертизи, автомобіль позивача Вольво було продано за 106 500 грн. Купівля позивачем дешевшого автомобіля не зможе забезпечити йому звичні і необхідні умови життя, адже такий автомобіль не буде такий комфортний, статусний, такої ж комплектації, класу та відповідати запитам позивача як пошкоджений. Акт приймання-передачі послуг адвоката буде складено за результатами наданих послуг. До суду 15.08.2022 надійшли заперечення представника відповідача [PERSON] , згідно яких просить відмовити у задоволенні позову, адже явним порушенням оцінки вартості пошкодженого автомобіля є те, що експертом [PERSON] встановлена необхідність заміни рульового колеса (керма), в той час коли на фотознімках фототаблиці до висновку експерта усі бачать відсутність жодних пошкоджень керма, за винятком спрацьованої подушки безпеки. Тому, заміні підлягає лише подушка безпеки, а не все кермо, яке експерт оцінив у 32 893,37 грн, така ж ситуація з протитуманною фарою, фіксаторами обох передніх ременів безпеки та самі ремені безпеки, та іншими деталями. Страхове відшкодування та кошти від продажу авто, позбавили б позивача від моральних страждань, адже за таку суму можна було б купити приблизно такий самий автомобіль. У зв`язку з оголошенням повітряної тривоги в м. Одесі та необхідністю слідувати в укриття працівникам та відвідувач суду, розгляд справи у судовому засіданні 11.10.2022 було відкладено на 02.12.2022. Розгляд справи у судовому засіданні 02.12.2022 відкладено на 15.03.2023 у зв`язку з відключенням електроенергії в приміщенні суду. Судове засідання 15.03.2023 у зв`язку зі зайнятістю судді у справі №520/19400/19 та в подальшому оголошенні повітряної тривоги в м. Одесі, не відбулося, наступне засідання призначено на 27.03.2023. У судовому засіданні 27.03.2023 було допитано експерта [PERSON] та [PERSON] , у засіданні оголошено перерву до 19.04.2023. У судовому засіданні 19.04.2023 було прийнято відповідь на відзив, заперечення, представник позивача [PERSON] та представник відповідача [PERSON] надали вступне слово, судом було досліджено докази, з метою підготовки заперечень на клопотання про призначення трасологічної експертизи у засіданні оголошено перерву до 01.05.2023. У судовому засіданні 01.05.2023 представник відповідача просив оголосити перерву для з`ясування які саме запчастини були пошкоджені при первісному ДТП позивача, суд задовольнив клопотання та оголосив перерву до 07.06.2023. У судовому засіданні 07.06.2023 у зв`язку з закінченням часу на розгляд справи та необхідністю розгляду наступних справ, суд відклав розгляд справи на 03.07.2023. Ухвалою суду від 07.06.2023 клопотання представника [PERSON] - [PERSON] про призначення повторної експертизи залишено без задоволення. У судовому засіданні 03.07.2023 задоволено клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, наступне засідання призначено на 12.07.2023. У судовому засіданні 12.07.2023 представник позивача [PERSON] та представник відповідача [PERSON] надали пояснення щодо оглянутих доказів. Третя особа в судове засідання не з`явилася, сповіщалася про час, дату та місце судового розгляду належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та допитавши експертів, суд дійшов переконливого висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] 18.09.2021 зареєстрував за собою право власності на автомобіль Volvo XC90, реєстраційний номер [NUMBER] , про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (т.1 а.с.14). 28.07.2021 [PERSON] зареєструвала за собою право власності на автомобіль Lexus, реєстраційний номер [NUMBER] , про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (т.1 а.с.18). 06 грудня 2021 року о 20:55 год. в м. Одесі, по вул. Пастера відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Lexus GS350, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля Volvo XC90, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 28.02.2022 у справі №522/606/22 визнано [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, звільнено [PERSON] від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням та провадження у справ закрито (т.1 а.с.19-20). Станом на дату ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», про що свідчить поліс №ЕР.205659997 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (т.1 а.с.21). ПрАТ «ПЗУ Україна» виплатила [PERSON] максимальну суму страхового відшкодування у розмірі 127 400 грн (130 000 грн ліміт відповідальності - 2 600 грн франшиза), про що свідчить лист від 23.12.2021 та квитанція від 28.12.2021 (т.1 а.с.22,23). ФОП [PERSON] на замовлення ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» склав звіт №18-D/10/55 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 21.12.2021, згідно якого вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу Volvo XC90, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок ДТП станом на 06.12.2021 складає 259 661,04 грн (т.1 а.с.26-32). Згідно висновку судового експерта [PERSON] №42-21 В експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу Volvo XC90, реєстраційний номер [NUMBER] , виконаного 18.01.2022 на замовлення [PERSON] , вартість матеріального збитку, заданого власнику автомобіля Volvo XC90, реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулася 06.12.2021 визначається рівною 331 442,59 грн (т.2 а.с.37-50). Згідно висновку судового експерта [PERSON] №7367 судової, автотоварознавчої експертизи по визначенню ринкової вартості КТЗ, вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу автомобіля Volvo XC90, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок події, яка сталася 06.12.2021, виконаного 30.06.2022 за зверненням [PERSON] по справі №522/6999/22, ринкова вартість автомобіля Volvo XC90, реєстраційний номер [NUMBER] , на момент ДТП, яка сталася 06.12.2021, становить 338 101 грн, вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля, пошкодженого внаслідок ДТП 06.12.2021 на дату проведення експертизи становить 616 127, 12 грн, вартість матеріального збитку, завдано власнику вказаного автомобіля, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості автомобіля на момент ДТП і становить 338 101 грн, вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля, пошкодженого внаслідок ДТП 06.12.2021 на дату проведення експертизи, з урахуванням фізичного зносу складових, що підлягають заміні (різниця ринкової вартості КТЗ до та після ДТП) становить 233 485,55 грн, ринкова вартість вказаного автомобіля, з урахуванням аварійних пошкоджень, отриманих в ДТП, яка сталася 06.12.2021 на дату проведення експертизи становить 104 615 грн (т.1 а.с.111-117). В судовому засіданні експерт [PERSON] приведений до присяги, пояснив, що при проведенні судової експертизи експерт був повідомлений про кримінальну відповідальність, про що міститься підпис на 2 сторінці, стаж роботи експерта з травня 2004 року. При спрацювання подушки безпеки проходять певні процеси, і завод, який виготовив автомобіль зобов`язує замінювати всі запчастини, які вказані у висновку. При веденні коду 7405 програмне забезпечення вибиває, що зобов`язує завод-виробник замінити. Фара була пошкоджена внутрішньо, де цоколь, про що свідчить фотографія 66 висновку. Позиці 4323 також зобов`язує замінити подушки безпеки пасажира, незважаючи на її спрацювання. Кільце на кермі 7403 є одноразовим та підлягає заміні при спрацюванні подушки безпеки. Система та блок управління подушки водія також одноразові та підлягають заміні. Панель правого пампера 0292 має структурну поверхність і фарбуванню не підлягає, тому підлягає заміні. Щодо буфера не надав відповідь на питання представника позивача. Сопло омивача підлягає заміні, якщо і кришку і форсунку відірвало. Опора крила 0747 необхідна, бо там немає передньої лівої частини. На одометрі (спідометр) показник 130 721 в милях, а на сторінці №7 експертного висновку є зазначення в кілометрах - 210 330 км. На запитання представника відповідача, кермо, подушка безпеки та кільце окремі три позиції, які підлягають заміні. Експерт у виклиці сторін не бере участі, замовник викликає, на практиці повідомлення по м. Одесі треба отримати за добу. У методиці вказано, що виклик здійснюється при необхідності. При відсутності пасажира, подушка безпека пасажира в деяких авто спрацьовує, в деяких ні. Заміна пасків безпеки - це вимога завода - виробника при спрацюванні подушки безпеки. В судовому засіданні експерт [PERSON] приведений до присяги повідомив, що експертною діяльність займається з 2021 року, під час розрахунку матеріального збитку в програмі Аудатекс дійсно вибивається все як вказано експертом [PERSON] , однак він ( [PERSON] ) зробив запит до офіційного дилера Вольво та вони надали відповідь (не додано та не зазначено у висновку), що необов`язково замінювати все, замінюється тільки ті пошкодження, які видно. Блок управління на деяких авто не замінюється. На позицію «02992» замовником не вказано або там не було пошкоджень. Буфера не було, тому його не було вказано. Фари були цілі. Форсунка була ціла, а кронштейн зламаний. На запитання чи можливо комбінувати методики, експерт сказав, що може. В експерта стояло питання тільки матеріальної шкоди і ніяких інших, і розмір майже однаковий з експертом [PERSON] . На запитання представника позивача, експерт повідомив, що в дослідженні не вказано, що експерт був повідомлений про кримінальну відповідальність, але суд зауважив, що експерт надавав пояснення в засіданні повідомлений про кримінальну відповідальність та приведений до присяги. Також вказав, що станом на проведення експертизи стаж експерта був 1 місяць. Експерт [PERSON] зауважив, що відсутність буфера якраз свідчить про необхідність його заміни, може він на дорозі залишився, питання причин відсутності не входить до компетенції експерта. Дійсно експертом [PERSON] досліджувалося лише питання вартості матеріального збитку, який оцінений у розмірі 331 442,59 грн, в той час як вартість матеріального збитку експертом [PERSON] визначена у розмірі 338 101 грн. Згідно ч.1 ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Згідно ч.5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Судовий експерт [PERSON] проводив огляд транспортного засобу 14.12.2021, висновок складений 18.01.2022, не в межах розгляду цивільної справи №522/6999/22, адже позов подано до суду 09.06.2022. Як встановлено у судовому засіданні пошкодження перелічені оцінювачем на замовлення ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» більше співпадають з пошкодженнями викладеним експертом [PERSON] Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На переконання суду, висновок судового експерта [PERSON] відповідає обставинам справи, тому приймається судом до уваги, в той час як висновок експерта Вєлкова В.М. складений на замовлення позивача, не для розгляду даної справи, що відповідно до ч.5 ст. 106 ЦПК України, є підставою не брати до уваги такий висновок. За послуги евакуатора транспортного засобу Volvo XC90, реєстраційний номер [NUMBER] , позивач сплатив кошти у розмірі 1900 грн (т.1 а.с.62-65). За проведення експертного дослідження [PERSON] позивач сплатив кошти у розмірі 3500 грн, відповідно до рахунку №78 від 14.06.2022 (т.1 а.с.93). [PERSON] одружений з 20.03.2013, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (т.1 а.с.68). [PERSON] з дружиною [PERSON] мають дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (т.1 а.с.69). Пошкоджений у ДТП 06.12.2021 автомобіль Volvo XC90, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] продав [PERSON] 12.07.2022, за 106 500 грн, про що свідчить договір комісії №5580/22/1/003290 від 07.07.2022 та договір купівлі-продажу транспортного засобу від 12.07.2022 (т.2 а.с.9, 10). Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно із частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частиною п`ятою статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до пункту 2.1 статті 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України Про страхування, цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно із ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом N 1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). Такий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження N 14-176цс18). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до вимог ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», фізично знищеним транспортний засіб вважається, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 753/21303/16-ц. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно з ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. В силу ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненнями чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до висновку судового експерта [PERSON] №7367 від 30.06.2022, вартість відновлювального ремонту автомобіля, який належав позивачу становить 612 127, 12 грн, а вартість автомобіля на момент ДТП становить 338 101 грн, тобто автомобіль Volvo XC90, реєстраційний номер [NUMBER] , є фізично знищеним, адже ремонт авто економічно не обґрунтований. Вартість автомобіля Volvo XC90, реєстраційний номер [NUMBER] , до та після ДТП становить 106 086 грн (338 101 грн - 104 615 грн). З урахуванням послуг евакуатора вартість шкоди становить 107 986 грн, що і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Доводи представника відповідача щодо того, що вартість послуг евакуатора відшкодована страховою компанією не приймаються судом до уваги, адже страхова компанія виплатила страхове відшкодування у максимальному розмірі, і відшкодування всіх розходів за межами ліміту відповідальності не передбачений для страховика. Щодо стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. На підставі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України). За правилами ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. З огляду на встановлені обставини, суд вважає, вимогу щодо стягнення моральної шкоди, з частково обґрунтованою, моральна шкода підлягає відшкодуванню у розмірі 5 000 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Щодо судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до змісту ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання даного позову позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1984,80 (т.1 а.с.1) та в розмірі 87,50 грн (т.1 а.с.142), що в цілому складає 2 072,30 грн. 10.05.2022 між Адвокатським об`єднанням «Адвокатська компанія «Компроміс» та [PERSON] було укладено договір №25/22 про надання правової (правничої) допомоги (т.1 а.с.70-73). [PERSON] сплатив адвокатському об`єднанню 01.06.2022 кошти у розмірі 14 000 грн (т.1 а.с.74). Згідно акту приймання-передачі від 07.10.2022 вартість наданих послуг становить 15 500 грн (т.2 а.с.107), однак доказів проведення позивачем доплати у розмірі 1 1500 грн суду представлено не було. Як вказувалося вище витрати за проведення експертизи склали 3500 грн, ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі, адже саме цей висновок експерта прийнятий судом до уваги. Тому, витрати у розмірі 16 072,30 грн (2072, 30 грн+14 000 грн) підлягають розподілу пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволені на 88,28 % (ціна позову 127 986 - 100%, розмір задоволення 112 986 грн - х%). 88,28% судових витрат становить 14 188,59 грн (88,18% від суми 16 072,30 грн). Тому, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у сукупному розмірі 17 688,59 грн (14 188, 59 грн + 3500 грн).

Outcome: partial