Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-09 00:00:00

22 лютого 2023 року позивач - [PERSON] (в особі представника - адвоката Хомік О.В.) звернувся до Деснянського районного суду міста Києва із позовною заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та визначення місця проживання дитини разом із батьком. Позовну заяву мотивував тим, що від шлюбу у сторін [PERSON] та [PERSON] народилася спільна дитина: [PERSON] , [INFO] . Дитина зареєстрована разом з позивачем, фактично проживає самостійно лише з позивачем, знаходиться на його постійному особистому утриманні. Спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння, істотні розходження поглядів на відносини, сторони по справі тривалий час проживають окремо один від одного. Однак, дитина росте, потребує витрат на харчування, всебічний розвиток, іграшки, підгузки, одяг, лікування, проведення обстежень та аналізів, тощо. Внаслідок чого утримання та розвиток спільної доньки фактично повністю покладено лише на позивача. Відповідач цілком здорова, але фінансово дитину не утримує та взагалі не забезпечує спільну дитину, не цікавиться її розвитком, постійно ігнорує свої зобов`язання. Врегулювати спір в досудовому порядку, шляхом перемовин не вбачається можливим, оскільки сторони не можуть дійти до згоди щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та визначення місця проживання дитини, позивач звернувся з даним позовом до суду. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.02.2023 року головуючим суддею по даній цивільній справі визначено суддю Панченко О.М. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 23.02.2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 01.03.2023 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 31.03.2023 у підготовчому засіданні, представник позивача - адвокат Хомік О.В. просила суд долучити до матеріалів справи заяву про виклик свідків та заяву про долучення доказів до матеріалів справи. Судом клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Хомік О.В. задоволено. У підготовчому засіданні 27.04.2023 представник позивача - адвокат Хомік О.В. просила суд приєднати до матеріалів справи скрин-переписку між сторонами, адвокатський запит до ДНЗ №745 та відповідь на нього, копії підтверджень про зареєстроване однакове місце проживання позивача та його доньки. Судом клопотання предстаника позивача задовлено. 29.05.2023 до канцелярії суду від Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації надійшов висновок щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, в якому зазначено, що одноголосним рішенням комісії з питань захисту прав дитини Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації було рекомендовано органу опіки та піклування надати до суду висновок про доцільність визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом із батьком, [PERSON] . Позивач та його представник повідомлялися про день та час розгляду справи належним чином. В судове засідання, призначене судом на 10.07.2023 року позивач та його представник не з`явилися, від представника позивача - адвоката Хомік О.В. надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять суд задовольнити, проти заочного рішення не заперечують. Відповідачці за адресою місця проживання, була направлена позовна заява з додатками та ухвала суду про відкриття провадження у справі, встановлено строк на подачу відзиву на позовну заяву чи подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти позову. До суду від відповідачки жодних заяв та клопотань не надходило, про дату час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. Представник третьої особи - Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву якою просить розгляд справи проводити за відсутності представника служби. Враховуючи ст. 280 ЦПК України, якою передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Як встановлено судом, від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що після припинення спільного проживання сторін, дитина залишилась проживати з батьком - позивачем у справі. Як було зазначено позивачем,що спільна донька сторін по справі постійно проживає з батьком, позивач піклується про неї, забезпечує усім необхідним, що підтверджується актом обстеження від 14.02.2023 року, довідкою від 26.12 2022 року; медичною документацією щодо стану дитини та неодноразових звернень до лікарів, довідкою від 08.02.2023 року; завіреною копією роздруківки з рахунку позивача для підтвердження фінансової спроможності утримувати дитину; засвідченою копією довідки №358; копією повного витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження стосовно сторін по справі; засвідчені копії квитанцій для підтвердження утримання дитини позивачем; засвідчена копія характеристики позивача; засвідчена копія адвокатського запиту та відповіді щодо надання інформації про вихованку дошкільного навчального закладу, (ясла-садок) №745 Деснянського району м.Києва [PERSON] . Частина 4 ст. 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Відповідно до висновку Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації від 26.05.2023 року за № 102/02/38-2290, орган опіки та піклування рекомендує визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] з батьком за адресою: [ADDRESS] . Крім того, як зазначено в даному висновку, матері дитини [PERSON] направлялися запрошення за місцем реєстрації, та відбувалось неодноразове спілкування з нею по телефону. Під час телефонних бесід остання повідомляла, що прибуде для надання пояснень, проте до Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації вона так і не з`явилась, по суті позовних вимог, пояснення не надала. Спеціалісти Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації, також зв`язувались із [PERSON] по телефону, в результаті чого остання повідомила, що за місцем своєї реєстрації вона не проживає. Запрошення з`явитись до Служби проігнорувала. Наразі дитина проживає разом з батьком. Відповідно до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину. Відповідно до ч.1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. З матеріалів справи встановлено існування між колишнім подружжям стійкого особистого конфлікту, проте не виявлено конфлікту щодо існуючих прав та обов`язків обох батьків по відношенню до дитини та їх реалізації. За змістом ст. 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства можна зробити висновок, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, 9 Конвенції про права дитини, ч.ч. 2, 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Таким чином, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з батьком не суперечитиме інтересам дитини, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог в цій частині. Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідачки на його користь аліментів на утримання малолітньої доньки, судом встановлено наступне. За час шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №153. Згідно завіреної копії довідки від 26.12.2022 року , що видана головою ГО "СТ "Веселка Ярошівська", зазначено, що [PERSON] , [INFO] дійсно проживає за адресою: [ADDRESS] Громадської організації "Садове товариство"Веселка Ярошівська", з малолітньою дитиною - [PERSON] , [INFO] , батьками: батьком - [PERSON] , 1957 р.н., матір`ю - [PERSON] , 1955 р.н. та сестрою [PERSON] , 1980 р.н. з початку військової агресії російської федерації проти України, від 24 лютого 2022 року по теперішній час. За вказаний період мати [PERSON] , [INFO] жодного дня не була присутня за вищевканою адресою та у участі у вихованні дитини не приймала. Згідно довідки № 90258286 від 10.03.2023 про реєстрацію місця проживання особи Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської РДА - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 28.10.2021 і по теперішній час. Згідно довідки № 89142127 від 14.02.2023 про реєстрацію місця проживання особи Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської РДА - [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 03.05.1984 і по теперішній час. Станом на сьогоднішній день, позивач сімейних відносин з відповідачкою не підтримує та разом з нею не проживає. Грошової допомоги на утримання неповнолітньї доньки відповідачка не надає, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З позовної заяви убачається, що позивач звернувся до суду і просить стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 5000 грн. щомісячно з подальшою щорічною індексацією відповідно до Закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачіпозову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Оскільки відповідач є матір`ю неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , тому, відповідно до ст. 180 СК України, вона зобов`язана утримувати її до досягнення нею повноліття. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн., прямо визначений ч. 1 ст. 184 СК України та не є надмірним з точки зору звичайних, необхідних потреб неповнолітньої дитини та забезпечення рівня її життя, достатнього для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Визначення аліментів у меншому розмірі порушить конституційні права, гарантії дитини та не забезпечить звичайних потреб та її достатній рівень життя, який їй гарантовано Законом України «Про охорону дитинства» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Докази, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дитину в матеріалах справи відсутні. Враховуючи всі вищевикладені обставини, рівний обов`язок батьків щодо утримання дитини, ухилення відповідача від добровільного надання матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої доньки, суд вважає необхідним встановити розмір аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн., з подальшою щорічною індексацією відповідно до Закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 22 лютого 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, позивачем був понесений судовий збір у справі за вимогу щодо визначення місця проживання дитини в розмірі 1073,60 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про стягнення аліментів від сплати судового збору звільняються. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, в частині стягнення аліментів, а його позовні вимоги задоволені, судовий збір в розмірі 1073,60 грн. підлягає стягненню з відповідачки на користь держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved