Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-29 00:00:00

Позивач звернулася до Франківського районного суду м. Львова із позовом до відповідача, за участі третьої особи, про повернення грошових коштів, стягнутих за виконавчим документом. В обґрунтування заявленого позову зазначає, що 31.03.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Діаною Гагіківною вчинено виконавчий напис, відповідно до якого на користь Товариства з відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернуто стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором № 3530909588/299126 від 03.05.2019 року, укладеного з ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за Договором відступлення прав вимоги № ЕМ-4 від 17.11.2020 року є ТОВ ФК «Кредит-Капітал». 28.10.2021 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області ухвалено рішення в цивільній справі № 279/5050/21 за позовом [PERSON] до ТОВ ФК «Кредит-Капітал», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г., старший державний виконавець Коростенського міського відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Веречанська О.М., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Вказаний позов вирішено задовольнити та визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 31.03.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г., зареєстрований в реєстрі за № 3466 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором № 3530909588/299126 від 03.05.2019 року. 28.01.2022 року адвокатським об`єднанням «Лігал Фокс» був поданий адвокатський запит №15 в Коростенський міський відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) з проханням надати інформацію про розмір стягнутих коштів з [PERSON] в межах виконавчого провадження [NUMBER] та надати копії платіжних доручень, які підтверджують відрахування грошових коштів на користь стягувача. Як вбачається із відповіді на адвокатський запит, 13.01.2022 року виконавче провадження закінчено на підставі рішення Коростенського міськрайонного суду. За час виконання державним виконавцем в межах виконавчого провадження з [PERSON] стягнуто на користь ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» грошову суму в розмірі 6769 грн. 05 коп. Вказану суму позивач просить стягнути з відповідача, а також суму витрат на правову допомогу в розмірі 3000 грн. та сплачений судовий збір. Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06.04.2022 року вказану цивільну справу передано до Франківського районного суду м. Львова для розгляду за підсудністю. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 20.05.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи у відсутності позивача, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином, неодноразово повідомлявся про час та місце розгляду справи, відзиву, а також будь - яких інших клопотань на адресу суду не направляв. Третя особа в судове засідання не з`явилася, представником подано клопотання про розгляд справи у відсутності третьої особи - Коростенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. 31.03.2021 року приватним нотаріусом Григорян Д.Г. вчинено виконавчий напис № 3466 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» заборгованості в сумі 11920,00 грн. за кредитним договором № 3530909588/299126 від 03.05.2019 року. Вказаний виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, відповідно до рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 28.10.2021 року. Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається із долучених до позовної заяви платіжних доручень, позивач в рамках виконавчого провадження № 65672814 здійснювала погашення заборгованості на користь ТОВ «ФК «Кредит - Капітал», зокрема: 13.07.2021 року - в розмірі 11802 грн. 07 коп. (платіжне доручення № 11802); 18.08.2021 року - в розмірі 900 грн. 00 коп. (платіжне доручення № 14231); 09.09.2021 року - в розмірі 3044 грн. 98 коп. (платіжне доручення № 16813). Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов`язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали. Позивач звернулася до суду з позовом про повернення безпідставно стягнутої з неї суми заборгованості за виконавчим написом, який визнано судом таким, що не підлягає виконанню. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню інший стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Як свідчить аналіз матеріалів справи, виконавчий напис, відповідно до якого з позивача стягнуто 11920 грн. 00 коп. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, скасовано рішенням суду від 28.10.2021 року Тому, враховуючи вказане, суд вважає, що порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом стягнення з відповідача частково сплаченої суми боргу в розмірі 6769 грн. 05 коп., які перераховані на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на виконання виконавчого напису нотаріуса, який визнано таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 992,00 грн., сплачена за подання позовної заяви. Щодо вимоги представника позивача про стягнення суми витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч.3 ст.133 ЦПК України). Вирішуючи питання про стягнення з позивача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ч.1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так, згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання цих вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Згідно з п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.09 р. № 23-рп/2009 у справі № 1-23/2009 правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать: консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво тощо. Конституційний Суд України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті ч. 2 ст.3, ст.59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги. За змістом положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved