Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29 червня 2023 року задоволено позов [PERSON] до ТОВ «Авансар», третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 77849 від 01 червня 2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Авансар» заборгованості за кредитним договором № № 200396539 від 02.12.2015 р у розмірі 38986,66 грн. Стягнено з ТОВ «Авансар» на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору в розмірі 1610,40 грн. 03.07.2023 року представником позивача адвокатом Прасоловим І.В. до суду подано заяву про приєднання доказів витрат на правову допомогу та ухвалення додаткового рішення. В обґрунтування заяви зазначено, що 29.06.2023 року ухвалено рішення про задоволення позовних вимог позивача. В позовній заяві, а в подальшому 26.06.2023 р., до закінчення розгляду справи, стороною позивачів зазначено, що подання доказів щодо судових витрат, які сторона сплатила у зв`язку із розглядом справи будуть подані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення. Разом з заявою від 03.07.2023 р. суду надано копію договору про надання професійної правничої допомоги від 05.05.2023 р., копію додаткової угоди № 1 до договору про надання професійної правничої допомоги від 05.05.2023 р. про визначення вартості послуг за надання професійної допомоги у фіксованому розмірі 15000,00 грн. незалежно від обсягу роботи та фактично витраченого часу, копію акту про приймання-передавання послуг за договором про надання професійної правничої допомоги від 05.05.2023 р., та додатковою угодою № 1 від 05.05.2023 р. підписаний «адвокатським бюро» та [PERSON] 03.07.2023 р. про оплату винагороди в сумі 15000,00 грн. впродовж 10 днів після набрання рішенням суду законної сили. Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу та докази обсягу робіт направлені відповідачу. Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до вимог ч. 3, 4 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Позивач та представник позивача у судове засідання не прибули, представник позивача подав суду клопотання про розгляд заяви за його відсутності. Представник відповідача у судове засідання не прибув, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи, що сторонами подавались заяви про розгляд справи за їх відсутності, доводи щодо стягнення витрат на правову допомогу стороною відповідача були наведені у поданому клопотанні про зменшення їх розміру, суд вважає за можливе провести розгляд поданої заяви без участі сторін, які не з`явились за судовим викликом. Суд, дослідивши матеріали справи, доходить наступних висновків. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29 червня 2023 року задоволено позов [PERSON] до ТОВ «Авансар», третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 77849 від 01 червня 2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Авансар» заборгованості за кредитним договором № № 200396539 від 02.12.2015 р у розмірі 38986,66 грн. Стягнено з ТОВ «Авансар» на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору в розмірі 1610,40 грн. За змістом ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. В тому числі, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Позивачем подано заяву про ухвалення додаткового рішення 03.07.2023 року та про наявність таких доказів щодо судових витрат, крім того повідомлено при зверненні з позовом та в заяві поданій до ухвалення рішення з зазначенням, що докази будуть подані протягом 5 днів після ухвалення рішення. Тому суд вважає, що строк на подачу цих доказів не пропущений. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь витрати на правову допомогу в сумі 15000,00 гривень. Відповідно до п. 1.6. наданої копії договору про надання професійної правничої допомоги від 05.05.2023 р. адвокатське бюро надає клієнту такі види правничої допомоги (але не виключно): усні та письмові консультації з правових питань та довідки з чинного законодавства України; ознайомлення з обставинами справи; аналіз документів, наданих Клієнтом; формування правової позиції щодо захисту порушених прав клієнта; участь на стороні клієнта у переговорах з іншими особами в процесі захисту порушених прав клієнта; у разі необхідності підготовка та направлення відповідним особам адвокатських запитів та досудових вимог про усунення порушень прав клієнта; представництво інтересів клієнта в судах, у виконавчих провадженнях, відносинах з фізичними та юридичними особами всіх форм власності, включаючи органи державної та місцевої влади та управління. Згідно до п. 2.2. зазначеного договору сторони домовились, що вартість послуг, які надаються адвокатським бюро клієнту, буде обумовлена у відповідній додатковій угоді. Відповідно до п. 1 додаткової угоди № 1 до договору про надання професійної правничої допомоги від 05.05.2023 р. адвокатське бюро за завданням клієнта надає професійну правничу допомогу щодо захисту у суді першої інстанції порушених прав клієнта в результаті вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису № 77849 від 01.06.2021 р. За п. 2 додаткової угоди № 1 вартість послуг (винагороди адвоката) за надання професійної правничої допомоги, зазначеної у п. 1 цієї додаткової угоди, визначається у фіксованому розмірі та складає 15000,00 грн. незалежно від обсягу робіт та фактично витраченого часу. Згідно до п. 3 додаткової угоди № 1 до складу послуг, які надаються за цією угодою, відносяться наступні (але не виключно): ознайомлення з обставинами справи, аналіз документів, формування правової позиції щодо захисту порушених прав клієнта, консультації клієнта, підготовка, у разі необхідності, та направлення відповідним особам адвокатських запитів та досудових вимог про усунення порушень прав клієнта, підготовка та направлення до суду позовної заяви, заяви про забезпечення позову, інших клопотань та заяв, тощо. Відповідно до п. 4 додаткової угоди, додатково до вартості, зазначеної у п. 2 клієнт сплачує адвокату винагороду у розмірі 1000,00 грн. за участь у кожному судовому засіданні у суді першої інстанції. За п. 5 сторони погодили, що оплата винагороди адвоката, зазначена у п. 2 та 4 додаткової угоди, здійснюється протягом 10 днів після набрання рішенням суду першої інстанції законної сили. Стороною позивача суду надано акт про приймання-передавання наданих послуг за договором про надання професійної правничої допомоги від 05.05.2023 р., та додатковою угодою № 1 від 05.05.2023 р. підписаний «адвокатським бюро» та [PERSON] 03.07.2023 р. за яким зазначено, що при наданні професійної правничої допомоги адвокатським бюро виконані всі дії, передбачені договором та додатковою угодою № 1, зокрема ознайомлення з обставинами справи, аналіз документів, наданих клієнтом, аналіз матеріалів виконавчого провадження № 68662271, формування правової позиції щодо захисту порушених прав клієнта, консультації клієнта, підготовка та направлення до суду позовної заяви, заяви про забезпечення позову, інших клопотань та заяв. Відповідно до п. 3 зазначено, що відповідно до п. 1 та 2 додаткової угоди, винагорода адвоката за надання професійної правничої допомоги щодо захисту порушених прав клієнта у суді першої інстанції, що виникли в результаті вчинення нотаріусом виконавчого напису № 77849 від 01.06.2021 р., визначається у фіксованому розмірі та складає 15000,00 грн. незалежно від обсягу робіт та фактично витраченого часу. Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Згідно зі ст. 1 Закону України від 05.07.2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням (ч. 1 ст. 29 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Аналогічні положення викладені в ч. 1, ч. 2 ст. 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року (зі змінами, затвердженими З`їздом адвокатів України 15 лютого 2019 року) (далі - Правила адвокатської етики). Відповідно до ч. 3 ст. 28 Правил адвокатської етики розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. З огляду на викладене, суд зауважує, що правовідносини щодо домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах яких розглядаються питання щодо зобов`язання про сплату та строки сплати. Втручання суду у договірні відносини між адвокатом і клієнтом з питань визначення розміру гонорару чи його зменшення можливо лише за умови обґрунтованості та наявності доказів підтвердження невідповідності витрат фактично наданим послугам (постанови Верховного Суд від 20.11.2020 року у справі № 910/13071/19, від 21.04.2021 року у справі № 488/1363/17, провадження № 61-11991св20). Цивільним процесуальним законом визначено критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, зокрема гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19, постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04, пункт 268; від 28 липня 1999 року у справі «Ботацці проти Італії», заява № 34884/97, пункт 30). Згідно з матеріалами справи представник [PERSON] адвокат Прасолов І.В. подав позовну заяву (19 сторінок) та додані матеріали до позовної заяви, заяву про забезпечення доказів (5 сторінок), клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та представника (1 сторінка), заяву в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України (1 сторінка), у судових засіданнях участі не брав. Разом з тим, відповідно до вимог ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представником відповідача 16.06.2023 року подано клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, в яких він просив відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу. Посилалась на те, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на правничу допомогу, детальний опис робіт (наданих послуг) та здійснених витрат позивачем йому не надано, що позбавляє можливості ознайомитись з ним, суперечить принципу змагальності цивільного судочинства, позбавляє права дати згоду або спростувати можливо необґрунтовані витрати, зазначена сума та вид виконаної роботи не є співмірними, пропорційними та не відповідають критеріям розумності та дійсній вартості наданих послуг, оскільки проведення дій по даній справі не вимагає значного обсягу юридичної і технічної роботи, сума є явно неспівмірною. Розмір витрат на правову допомогу на суму 15000,00 грн. вважав неспівмірними та незрозумілими, оскільки справа незначної складності, складання заяв адвокатом не по суті справи не є необхідною, а у відкритих джерелах наявна велика кількість прикладів позовних заяв з аналогічного предмету спору, який не потребує вивчення великого обсягу нормативно-правових актів, складення великої кількості процесуальних документів, витрачання значного часу на вивчення обставин справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зроблено висновок, що: суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 та ч. 6 ст. 126 ГПК України). Враховуючи вказане, суд бере до уваги заперечення представника ТОВ «Авансар» щодо неспівмірності розміру витрат на правничу допомогу в частині незначної складності справи, яка розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження та незначного обсягу виконання технічної роботи по проведенню дій по даній справі Суд, взявши до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих заявнику послуг, дійшов висновку, що стягненню на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 5000,00 грн., що відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.

Outcome: partial