Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-09 00:00:00

Позивач, керівник Івано-Франківської окружної прокуратури Івано-Франківської області Євген Шишко в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області звернувся до суду з позовом, в якому просив конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Івано-Франківській області земельну ділянку громадянки російської федерації [PERSON] ,з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,2000 га, що розташована за адресою: Івано-Франківська область, Івано-Франківський район, м. Тлумач, урочище "Біля Доронюка", кадастровий номер 2625610 100:14:002:0025, а також стягнути з відповідача на користь Івано-Франківськоїобласної прокуратури понесені витрати на сплату судового збору в сумі 4026 грн 00 коп. Свої позовні\~вимоги обґрунтував\~тим,\~що[PERSON] , яка є громадянкою російської федерації та не являється громадянкою України, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом зареєстрований за № 1637 від 02.12.2021 (спадкова справа № 92/2021), набула право власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,2000 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер 2625610 100:14:002:0025. Разом із цим, Івано-Франківською окружною прокуратурою виявлено порушення ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст. 80, 81, 145 Земельного кодексу України при використанні відповідачкою зазначеної земельної ділянки, оскільки [PERSON] , будучи іноземною громадянкою, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку не відчужила її, тому є підстави для її конфіскації у власність держави. Одночасно керівник Івано-Франківськоїокружної прокуратури звернувся із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказану земельну ділянку та встановлення заборони для [PERSON] ,\~а саме:\~розпоряджатись нею,\~змінювати її\~цільове призначення,\~здійснювати перетворення,\~об`єднання з\~іншими земельними\~ділянками та\~поділяти земельну\~ділянку,\~яку ухвалою\~суду від\~04.05.2023\~року задоволено. Представник позивача,\~ [PERSON] ,у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив його задовольнити та пояснив, що відповідач [PERSON] , являється громадянкою російської федерації. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом відповідач набула право власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,2000 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер 2625610 100:14:002:0025, проте будучи іноземною громадянкою, упродовж року після набуття права власності на вказану земельну ділянку не відчужила її, тому є підстави для її конфіскації у власність держави. Відповідач, [PERSON] у судовому засіданні заперечила щодо задоволення позову та просила відмовити у його задоволенні. Представник відповідача адвокат Челій-Пушкар О.І., у судовому засіданні заперечила щодо\~задоволення позову\~та пояснила,\~що [PERSON] , 02.12.2021 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом набула право власності на спірну земельну ділянку. Остання являється громадянкою російської федерації та у 2010 році отримала тимчасову посвідку на постійне проживання і зареєстрована у м. Тлумач Івано-Франківського району Івано-Франківської області. Їй було відомо, що вона зобов`язана протягом року відчужити спірне майно. Для виконня вимоги відчуження земельної ділянки, остання звернулася до нотаріуса з метою укладення договору її дарування, однак їй було усно відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку із забороною вчинення нотаріальних дій за зверненням осіб, які є громадянами російської федерації в умовах воєнного стану. Від моменту набуття права власності на земельну ділянку до обставин, що перешкоджали оформленню договору дарування минуло лише три місяці, проте ніхто не міг передбачити введення воєнного стану в Україні та дані обставини є виключними і тому вважає, що позивачем передчасно ініційовано звернення до суду з позовною заявою щодо конфіскації належної їй земельної ділянки. Просила позов залишити без задоволення. Від відповідача, [PERSON] , на адресу суду 22.05.2023 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що вона з 2010 року проживає на території України та отримала тимчасову посвідку на постійне проживання, яка дійсна безстроково. 02.12.2021 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом набула право власності на вищезазначену земельну ділянку. Їй було відомо про вимогу відчуження земельної ділянки, однак виконати цю вимогу не мала можливості в силу обставин, які склалися в країні. Для оформлення договору дарування звернулася до нотаріуса, однак їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку із забороною вчинення нотаріальних дій за зверненням осіб, які є громадянами російської федерації в умовах воєнного стану. Вважає, що позивачем передчасно ініційовано звернення до суду з позовною заявою щодо конфіскації належної їй земельної ділянки та просить позов залишити без задоволення (а.с. 41-43). На адресу суду від позивача 12.06.2023 року надійшла відповідь на відзив, у якій останній зазначив, що відповідач не надала жодного доказу на підтвердження факту звернення та отримання відмови від нотаріуса щодо відчуження спірної земельної ділянки. Крім того, військовий стан на території України введено 24.02.2022 року, тобто через 2,5 місяці після набуття відповідачем права власності на дану земельну ділянку, що не позбавляло можливості останньої вжити заходів щодо її відчуженню. Просив позов задовольнити у повному обсязі (а.с. 57-58). 03.05.2023 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження по справі за правилами загального позовного провадження. 13.06.2023 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач по справі, [PERSON] , є громадянкою російської федерації, що підтверджується копією паспорта російської федерації, який виданий на ім`я [PERSON] (а.с. 63). За [PERSON] , [INFO] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 1637, виданого 02.12.2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області, [PERSON] , зареєстровано право власності на земельну ділянку в цілому, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,2000 га з кадастровим номером 2625610100:14:002:0025, що розташована за адресою: Івано-Франківська область, Івано-Франківський район, м. Тлумач, урочище "Біля Доронюка", що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-2612487302021 (а.с. 18-20, 21). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 325242618 від 09.03.2023 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, власником вищевказаної земельної ділянки є [PERSON] , країна громадянства якої російська федерація ( а.с.17) З копії листа Івано-Франківськоїокружної прокуратури № 15-202 вбачається, що обласною прокуратурою опрацьовувалася інформація щодо перебування у приватній власності фізичних осіб - громадян іноземної держави земельних ділянок сільськогосподарського призначення. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено випадки перебування у приватній власності фізичних осіб, які є громадянами іноземної держави - російської федерації земельних ділянок сільськогосподарського призначення, а саме: [PERSON] , земельна ділянка площею 0,2 (к.н. 2625610100:14:002:0025), що також підтверджується копією листа Управління Служби безпеки України № 60\\5\\2\\2-225 від 16.03.2023 року «Щодо вжиття заходів» (а.с. 12, 15). При цьому, також листом Івано-Франківськоїокружної прокуратури № 09.51-68-1011 від 12.04.2023 року з`ясовано, що [PERSON] , [INFO] є громадянкою російської федерації та не являється громадянкою України; відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрований за №1637 від 02.12.2021 (спадкова справа №92/2021), набула право власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,2000 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 206256110100:14:002:0025. Вказана земельна ділянка, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зареєстрована приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. 02.12.2021 за [PERSON] , (номер запису про право власності об`єкта нерухомого майна 45419988). Реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 932149326256 (а.с. 22-24). Відповідно до інформації Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області № 60/5/2/2-185 від 01.03.2023 року, [PERSON] , [INFO] , щодо документування паспортом громадянина України чи фактів наявності посвідок на тимчасове або постійне проживання на території України УДМС України у Івано-Франківській області не значиться, що підтверджується. (а.с. 16). 04.10.2010 року [PERSON] отримала тимчасову посвідку на постійне проживання серії [NUMBER] , видана ВГІРФО УМВС в Івано-Франківській області, яка дійсна безстроково, місце проживання якої зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповідною копією тимчасової посвідки на постійне проживання (а.с. 44). Однак, після набуття земельної ділянки у власність, [PERSON] , грубо порушуючи вимоги національного законодавства, протягом року її не відчужила. Згідно зі статтями 13, 14 Конституції України, земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Суб`єктами права приватної власності на землю відповідно до статті 80 Земельного кодексу України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм Земельного кодексу України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до частини другої статті 81 Земельного кодексу України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Згідно із частиною 3 статті 81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Відповідно до частини п`ятої статті 22 Земельного кодексу України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення. Одночасно за змістом частини четвертої статті 81 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч. 2, 4 ст. 145 Земельного кодексу України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Пунктом 10 частини 1 статті 346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Згідно із статтею 354 Цивільного кодексу України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. Частиною 6 статті 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Так, статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. В даному випадку порушення інтересів держави полягає в тому, що відповідачка [PERSON] , порушила визначену ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст. 80, 81, 145 Земельного кодексу України процедуру використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення, та як іноземна громадянка, не відчуживши її упродовж року після набуття права власності, на теперішній час безперешкодно використовує спірну земельну ділянку на території України. Підставою представництва прокурором інтересів держави в даних спірних правовідносинах є бездіяльність органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції держави у спірних правовідносинах - Головного управління Держгеокадастру у Івано-Франківській області (частина 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру»). Правовий висновок щодо застосування частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права (частина 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Підставою для представництва в суді інтересів держави стали факти порушення законодавства при використанні іноземною громадянкою [PERSON] , земельної ділянки, яка не відчужила її упродовж року після набуття права власності. Дана процедура безумовно передбачена чинним земельним законодавством (ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України), та ця норма є імперативною і не передбачає винятків. З огляду на характер спірних правовідносин не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності відповідача критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, так і порушення принципу пропорційності, котрі сформовані у сталій практиці ЄСПЛ. Обраний спосіб захисту порушеного права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яку відповідачка незаконно використовує, є ефективним та належним способом захисту порушених прав держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Івано-Франківській області, як уповноваженого органу на здійснення функцій держави щодо конфіскації у власність держави земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які незаконно використовуються іноземними громадянами, оскільки зазначений спосіб захисту чітко визначений частиною 4 статті 81 Земельного кодексу України. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] , будучи іноземною громадянкою, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку не відчужила її, є підстави для її конфіскації у власність держави. Відповідно до ч. 4 ст. 145 ЗК України конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними і обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Вирішуючи питання про судові витрати, суд бере до уваги, що відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при\~подачі позову\~Івано-Франківською\~обласною прокуратурою\~було сплачено\~судовий збір\~за пред`явлення\~позову у\~розмірі 2684\~грн та\~за заяву\~про його\~забезпечення у\~розмірі 1342\~грн,\~що підтверджується\~платіжними інструкціями\~№ 629\~та №\~642\~від 18.04.2023\~року, а позов прокурора було задоволено у повному обсязі, то з відповідачки на користь прокуратури необхідно стягнути 4026 грн 00 коп судового збору. Щодо заходів забезпечення позову, вжитих згідно ухвали Тлумацького районного\~суду Івано-Франківської\~областівід 04.05.2023 року у даній справі, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 7, 8 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. Враховуючи, що учасниками справи не заявлено вмотивованого клопотання про скасування арешту земельної ділянки та заборони [PERSON] вчиняти певні дії стосовно спірної земельної ділянки, то такі заходи забезпечення позову продовжують діяти відповідно до положень ст. 158 ЦПК України. На підставі викладеного, відповідно до ст. 81, 145 ЗК України, ст.16, 346, 354 ЦК України та

Outcome: approved