Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-05 00:00:00

23 листопада 2022 року до суду надійшла позовна заява АТ "Універсал Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості (л/с 2-5). Позивач посилається в обґрунтування своїх позовних вимог на те, що відповідно до умов договору про надання банківських послуг "Monobank" від 14 січня 2019 року АТ "Універсал Банк" надав відповідачу [PERSON] кредит шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, зі щомісячною сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 37,2 % річних (у випадку наявності простроченої заборгованості - 74,4 % річних), з поверненням у строк, що відповідає строку дії кредитної платіжної картки. Відповідач [PERSON] не виконує свої договірні зобов`язання, внаслідок чого в нього виникла заборгованість: за кредитом - 39112,50 грн., за порушення грошового зобов`язання - 2680,36 грн., всього - 41792,86 грн. На підставі викладеного позивач АТ "Універсал Банк" просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором про надання банківських послуг "Monobank" в сумі 41792,86 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2481 грн. 30 листопада 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, учасникам справи встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень (л/с 40). 23 грудня 2022 року в справі ухвалено заочне рішення (л/с 106-107). 23 грудня 2022 року від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву (л/с 47-51), яким він заперечив проти позову. Свої заперечення представник відповідача обґрунтовує тим, що в установленому законом порядку кредитний договір між сторонами не укладався. При отриманні кредиту відповідач підписав лише заяву, яка не містить істотних умов кредитного договору. Умови та правила надання банківських послуг відповідач не підписував, а тому вони не можуть бути складовою частиною кредитного договору. За таких обставин позивач АТ "Універсал Банк" має право вимагати від відповідача [PERSON] повернення лише фактично отриманої суми кредитних коштів. При цьому, за період з 14 січня 2019 року по 15 січня 2021 року відповідач [PERSON] отримав кредитні кошти в сумі 153311,48 грн., повернув - 153366,81 грн., тобто повністю повернув отримані ним кредитні кошти. На підставі викладеного представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову. 05 січня 2023 року від позивача АТ "Універсал Банк" надійшла відповідь на відзив (л/с 109-115), якою позивач підтвердив заявлені ним позовні вимоги. Додатково позивача АТ "Універсал Банк" пояснив, що укладання кредитного договору між сторонами здійснено за принципом укладання договору приєднання (ст.634 ЦК України). Підписанням анкети-заяви позичальник (відповідач) приєднався до запропонованих банком Умов та Тарифів. Зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в анкеті-заяві позичальника, Умовах і правилах обслуговування в АТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг, Тарифах, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорті споживчого кредиту. Кредитний договір між позивачем АТ "Універсал Банк" та відповідачем [PERSON] було підписано шляхом накладення електронного цифрового підпису відповідача. У підписаній анкеті-заяві відповідач визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах (на паперових носіях). Відповідач, підписавши анкету-заяву, підтвердив, що він ознайомлений з умовами кредитування та погодився з ними. Відповідач користувався кредитними коштами. Так, за весь час кредитування відповідач [PERSON] здійснив витрати по кредитній картці на суму 202345,88 грн. та здійснив поповнення карткового рахунку на суму 155553,02 грн. Отже, сума коштів, яка не була повернута банку, становить 41792,86 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 39112,50 грн., заборгованість за порушення грошового зобов`язання - 2680,36 грн. 02 лютого 2023 року від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про перегляд заочного рішення (л/с 138-143), якою він підтвердив заперечення проти позову, викладені у відзиві на позовну заяві. Додатково представник відповідача пояснив, що за період з 14 січня 2019 року по 16 лютого 2021 року відповідач [PERSON] отримав кредитні кошти в сумі 143921,04 грн., повернув - 156618,19 грн., тобто повністю повернув отримані ним кредитні кошти. 16 лютого 2021 року з 19.28 годин по 20.25 годин невідомі особи шляхом обману незаконно заволоділи грошовими коштами в сумі 25699,68 грн., внаслідок чого кредитна заборгованість відповідача збільшилась на вказану суму. Про цю обставину відповідач негайно повідомив позивачу АТ "Універсал Банк". За даним фактом відкрито кримінальне провадження № 12021242060000037 від 03 березня 2021 року, в якому відповідач [PERSON] визнаний потерпілим. Отже, відповідач не може відповідати за здійснення платіжних операцій, якщо картку використовували без його фізичної участі або електронної ідентифікації. Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в цивільній справі № 691/699/16-ц. 23 лютого 2023 року від позивача АТ "Універсал Банк" надійшли письмові пояснення (л/с 167-173), якими позивач підтвердив заявлені ним позовні вимоги. 23 лютого 2023 року заочне рішення скасовано, розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання, учасникам справи встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень (л/с 199-200). 11 травня 2023 року задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] - в порядку витребування доказів зобов`язано позивача АТ "Універсал Банк" надати суду наступні докази: 1) інформацію про заблокування банківської картки [PERSON] (картка [NUMBER] , рахунок [NUMBER] ), здійсненого 16 лютого 2021 року АТ "Універсал Банк" (зокрема, причини/підстави блокування, час/період блокування); 2) інформацію про відновлення банківської картки [PERSON] , здійсненого після 16 лютого 2021 року АТ "Універсал Банк". 29 травня 2023 року від позивача АТ "Універсал Банк" надійшла інформація щодо заблокування банківської картки відповідача та оптичний диск із записом розмови від 16 лютого 2021 року (аудиозапис 2-2-ba4d6190-fe22-11ed-b359-098d158a…). Інформація (л/с 237-238) та оптичний диск (л/с 225) приєднані до матеріалів цивільної справи. 29 травня 2023 року від позивача АТ "Універсал Банк" надійшли письмові пояснення (л/с 230-234), якими позивач підтвердив заявлені ним позовні вимоги. Додатково позивача АТ "Універсал Банк" пояснив, що правовідносини, які існують між сторонами щодо відкриття поточного рахунку, випуску платіжної картки, встановлення кредитного ліміту, надання у користування грошових коштів в межах кредитного ліміту, нарахування процентів за користування коштами, є наслідком вже укладеного сторонами Договору про надання банківських послуг, який відповідачем певний час виконувався, що є підтвердженням його укладення та прийняття умов договору. При цьому, суду не надано доказів, що відповідач (як позичальник) звертався до позивача з вимогою про надання роз`яснень та незрозумілості умов кредитного договору. В 2021 році відповідач розмістив оголошення на веб-сайті OLX про продаж товару. 16 лютого 2021 року невстановлені особи направили відповідачу фішингове посилання на нібито веб-сайт OLX з метою підтвердження його оголошення та зарахування коштів на картку. Відповідач власноручно ввів всі дані картки та повідомив коди доступу, які йому надсилались на підтвердження здійснення операцій, що підтверджується телефонною розмовою між відповідачем та службою турботи банку. Внаслідок таких активних дій відповідач особисто сприяв проведенню "несанкціонованих" транзакцій. За таких обставин відповідач самостійно несе відповідальність за всі проведені операції з використанням передбачених Договором засобів його ідентифікації та аутентифікації. 30 травня 2023 року задоволено клопотання представника відповідача Порозова Д.В. - до матеріалів цивільної справи приєднано матеріали про досудове розслідування в кримінальному провадженні № 12021242060000037, відомості про яке внесено до ЄРДР 03 березня 2021 року за заявою [PERSON] (л/с 241-243). В судове засідання представник позивача АТ "Універсал Банк" не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - позивач просить суд розглядати справу за відсутності їхнього представника, позовні вимоги підтримує. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача, на підставі наявних у справі доказів. В судовому засіданні представник відповідача Порозов Д.В. заперечив проти позову, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву та заяві про перегляд заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника відповідача, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. 14 січня 2019 року між позивачем АТ "Універсал Банк" та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг "Monobank", за умовами якого відповідач отримав кредит шляхом підписання анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг (л/с 8). Відповідач [PERSON] своїм підписом на анкеті-заяві засвідчив свою згоду з тим, що ця заява разом із Умовами і правилами обслуговування в АТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank | Universal Bank, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. До кредитного договору банк додав Умови і правила обслуговування в АТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank | Universal Bank (л/с 9-21), витяг з Тарифів обслуговування Чорної картки monobank (л/с 22-23) та Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank (л/с 23-25). З розрахунку заборгованості, складеного позивачем АТ "Універсал Банк" (л/с 7) вбачається, що станом на 01 лютого 2022 року банк нарахував відповідачу [PERSON] заборгованість за договором про надання банківських послуг "Monobank" від 14 січня 2019 року: кредит - 39112,50 грн., порушення грошового зобов`язання - 2680,36 грн., всього - 41792,86 грн. Згідно ч.1 ст.11 ЦК України ц ивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно ч.2 ст.11 ЦК України п ідставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Згідно ч.1 ст.202 ЦК України п равочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. П равочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). П равочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ч.2 ст.1055 ЦК України кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Згідно ч.2 ст.633 ЦК України умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам та доведені до їх відому, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1\~цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625\~цього Кодексу. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (суми, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за порушення грошового зобов`язання. В судовому засіданні встановлено, що в анкеті-заяві, підписаній 14 січня 2019 року сторонами, не визначено розмір процентів за користування кредитом та не встановлено відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Позивач АТ "Універсал Банк", обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення заборгованість за порушення грошового зобов`язання, крім розрахунку заборгованості за договором, посилається на Умови і правила обслуговування в АТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank | Universal Bank (надалі - Умови і правила обслуговування), витяг з Тарифів обслуговування Чорної картки monobank (надалі - Тарифи) та Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank (надалі - Паспорт споживчого кредиту), як на невід`ємні частини спірного договору. Проте, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови і правила обслуговування, Тарифи та Паспорт споживчого кредиту розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо відповідальності за порушення грошового зобов`язання, у розмірах та порядках нарахування, зазначених в цих документах. Роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України\~за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови і правила обслуговування, Тарифи та Паспорт споживчого кредиту, що розміщені на сайті позивача (www.universalbank.com.ua та/або www.monobank.ua та/або www.monobank.com.ua) неодноразово змінювалися самим АТ "Універсал Банк" з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Умови і правила обслуговування, Тарифи та Паспорт споживчого кредиту в будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови і правила обслуговування, а також відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитом та відповідальність за порушення грошового зобов`язання, суд вважає, що надані позивачем Умови і правила обслуговування, Тарифи та Паспорт споживчого кредиту не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки вони достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно ч.6 ст.81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Суд вважає, що надані позивачем Умови і Правила обслуговування, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві, яка безпосередньо підписана відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Суд вважає, що оскільки Умови і правила обслуговування, Тарифи та Паспорт споживчого кредиту, що розміщені на сайті позивача (www.universalbank.com.ua та/або www.monobank.ua та/або www.monobank.com.ua), які містяться в матеріалах даної цивільної справи, не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитом та відповідальності за порушення грошового зобов`язання. За таких обставин суд вважає необґрунтованими вимоги позивача АТ "Універсал Банк" про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за порушення грошового зобов`язання в сумі 2680,36 грн., оскільки Умови і правила обслуговування, Тарифи та Паспорт споживчого кредиту, які розміщені на сайті позивача, не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору. Вимог про стягнення інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, позивач не пред`явив. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статі 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно.3 ст.509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. В даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (ч.1 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів"). Згідно п.22 ч.1 ст.1 Закону України "Про захист прав споживачів"\~споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Конституційний Суд України в Рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013 (справа № 1-12/2013) зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України\~участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах слід зауважити, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді анкети-заяви про надання кредиту і Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки вказані Умови та Правила це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору, який фактично сторонами не визначений. Тому відсутні підстави вважати, що АТ "Універсал Банк", укладаючи договір з відповідачем, дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності, а також уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Такі висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Кредитний договір, укладений 14 січня 2019 року між сторонами, у вигляді підписаної ними анкети-заяви не містить строку повернення кредиту (користування ним). Згідно ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Оскільки відповідач [PERSON] у добровільному порядку не повернув банку фактично отримані та використані ним кошти, тому суд вважає, що позивач АТ"Універсал Банк" вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розміру, є первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" (постанова Верховного Суду від 25 травня 2021 року в справі №554/4300/16-ц). Згідно ч.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Згідно ч.3 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Згідно ч.6 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" у разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку з використанням електронних засобів оброблення інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами. Згідно ч.1 ст.41 Закону України "Про Національний банк України" Н аціональний банк встановлює обов`язкові для банківської системи стандарти та правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Згідно ч.1 ст.68 Закону України "Про банки та банківську діяльність" банки зобов`язані вести бухгалтерський облік та складати фінансову звітність відповідно до Закону України\~"Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та міжнародних стандартів фінансової звітності. Згідно ч.2 ст.68 Закону України "Про банки та банківську діяльність" б ухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі Правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни. Згідно п.42 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (надалі - Положення) - підставою для бухгалтерського обліку операцій банку є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Згідно п.43 Положення - первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються в бухгалтерському обліку за умов дотримання вимог законодавства України про електронні документи та електронний документообіг. Згідно п.57 Положення - інформація, що міститься в прийнятих для обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Регістри синтетичного\~та аналітичного\~обліку ведуться\~на паперових\~носіях або\~в електронній\~формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного). Згідно п.59 Положення - банк обов`язково має складати на паперових та/або електронних носіях такі регістри: 1) клієнтські рахунки та виписки з них; 2) аналітичні рахунки з обліку внутрішньобанківських операцій; 3) книги реєстрації відкритих рахунків; 4) оборотно-сальдовий баланс / оборотно-сальдову відомість. У разі складання регістрів бухгалтерського обліку в електронному вигляді банк зобов`язаний зробити їх копії на паперових носіях на вимогу учасників операції, а також органів контролю та правоохоронних органів відповідно до вимог законодавства України. Згідно п.60 Положення - клієнтські рахунки та рахунки з обліку внутрішньобанківських операцій є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. Згідно п.62 Положення - виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Отже, виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Розрахунок заборгованості за договором про надання банківських послуг "Monobank" від 14 січня 2019 року, складений позивачем АТ "Універсал Банк", сам по собі не є належним доказом з огляду на вимоги ч.1 ст.77 ЦПК України, оскільки відповідний розрахунок не містить посилань на картковий чи інший банківський рахунок, яким користувався відповідач. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є саме первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Розрахунок заборгованості, складений позивачем, сам по собі не є достатнім доказом наявності заборгованості у розмірі, зазначеному в розрахунку, та не підтверджує здійснення відповідачем фінансових операцій, з огляду на вимоги ч.1 ст.80 ЦПК України. Такі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 30 січня 2018 року в справі № 161/16891/15 та від 17 грудня 2021 року в справі № 278/2177/15-ц. З виписки про рух коштів по картковому рахунку (л/с 174-184) вбачається, що відповідач [PERSON] користувався коштами з використанням своєї кредитної картки, здійснював зняття коштів та поповнення, оплату послуг та товарів. Так, за період з 14 січня 2019 року по 16 лютого 2019 року (до 18.29 годин включно) відповідач [PERSON] використав кредитні кошти на загальну суму 158024,50 грн. При цьому, за період з 14 січня 2019 року по 16 лютого 2019 року (до 18.29 годин включно) відповідач [PERSON] повернув позивачу АТ "Універсал Банк" кредитні кошти на загальну суму 150695,31 грн. Таким чином, станом на 16 лютого 2019 року о 18.29 годин заборгованість відповідача [PERSON] за фактично отриманий кредит становить 7329,19 грн. 16 лютого 2021 року в період часу з 19.28 годин по 20.25 годин з рахунку\~відповідача [PERSON] зафіксовано зняття кредитних коштів в загальній сумі 25699,68 грн. ((л/с 174), на які в подальшому було здійснено відповідні нарахування за кредитним договором. Кошти були переведені 16 лютого 2021 року: 19.28.13 годин - Vodafon - 3500 грн., 19.30.37 годин - Vodafon - 3500 грн., 19.32.28 годин - Vodafon - 3500 грн., 19.34.42 годин - Vodafon - 3500 грн., 20.04.48 годин - EasyPay - 2550 грн., 20.08.14 годин - Vodafon - 2500 грн., 20.15.36 годин - iPay.ua - 1536,56 грн., 20.18.38 годин - iPay.ua - 1536,56 грн., 20.21.23 - iPay.ua - 1536,56 грн., 20.25.45 годин - iPay.ua - 2040,00 грн., всього - 25699,68 грн. Авторизація здійснювалась через фінансовий номер телефону з використанням паролів, вказаних в SMS-повідомленнях. Про незаконне зняття кредитних коштів відповідач [PERSON] негайно повідомив службу підтримки monobak, що підтверджується перепискою між сторонами (л/с 148-158) та аудиозаписом 2-2-ba4d6190-fe22-11ed-b359-098d158a… телефонної розмови між сторонами (л/с 225). З листа АТ "Універсал Банк" від 29 травня 2023 року (л/с 237-238) вбачається, що 16 лютого 2021 року о 20.33 годин банк заблокував кредитну картку відповідача [PERSON] , за повідомленням останнього. В подальшому банк не розблоковував кредитну картку відповідача, на даний час картка заблокована. 02 березня 2021 року відповідач [PERSON] звернувся до Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області із заявою про вчинення відносно нього шахрайських дій. 03 березня 2021 року за підставі заяви [PERSON] були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021242060000037 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, (л/с 145) та розпочато досудове розслідування. В ході досудового розслідування встановлено, що 16 лютого 2021 року близько 18.00 годин в м.Кам`янець-Подільському Хмельницької області невстановлена особа під приводом купівлі мобільного телефону, оголошення про яке було розміщено в інтернет-мережі на інформаційній платформі OLX, умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману незаконно заволоділа грошовими коштами в сумі 25699 грн., які [PERSON] перерахував через мобільний додаток OLX, чим спричинила останньому майнову шкоду на вказану суму. В кримінальному провадженні № 12021242060000037 відповідача [PERSON] визнано потерпілим. З повідомлення Кам`янець-Подільської окружної прокуратури Хмельницької області від 25 травня 2023 року № 33-391-21 (л/с 243) вбачається, що на даний час досудове розслідування в кримінальному провадженні № 12021242060000037 продовжується, поведеними слідчими (розшуковими) діями не вдалось встановити особу, яка вчинила кримінальне правопорушення. Згідно ч.1 ст.1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно п.37.1 ст.37 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" (який втратив чинність 01 серпня 2022 року, але був чинним на момент незаконного зняття кредитних коштів відповідача) для встановлення правомірності переказу еквайр, за результатами моніторингу або в разі опротестування переказу держателем, емітентом або платіжною організацією платіжної системи, має право призупинити завершення переказу на час, передбачений правилами відповідної платіжної системи, але не більше ніж на дев`яносто календарних днів. Згідно п.37.2 ст.37 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" на час встановлення ініціатора та правомірності переказу, але не більше ніж впродовж дев`яноста календарних днів, емітент має право не повертати на рахунок неналежного платника суму попереднього списаного неналежного переказу. У разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника, з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Згідно ч.1 ст.89 Закону України "Про платіжні послуги" (який набрав чинності 01 серпня 2021 року та введений в дію 01 серпня 2022 року) е квайр за\~результатами моніторингу\~або в\~разі опротестування\~платіжної операції\~користувачем,\~емітентом чи\~оператором платіжної\~системи для\~встановлення правомірності\~платіжної операції\~має право\~зупинити завершення\~платіжної операції\~на час,\~передбачений правилами\~відповідної платіжної\~системи,\~але не\~більше 60\~календарних днів. У разі підтвердження неправомірності проведеної платіжної операції еквайр зобов`язаний у порядку, визначеному правилами відповідної платіжної системи, але у строк не більше 10 календарних днів, повернути емітенту кошти в обсязі, в якому була проведена платіжна операція, та відшкодувати суму комісійної винагороди (за наявності такої комісійної винагороди), утриманої/сплаченої такому еквайру за платіжну операцію. Емітент зобов`язаний зарахувати кошти, повернуті еквайром, на рахунок користувача негайно, крім випадків, коли кошти вже були зараховані емітентом на рахунок користувача за опротестованою користувачем зазначеною платіжною операцією. Згідно ч.1 ст.92 Закону України "Про платіжні послуги" і нші особи, ніж надавач платіжних послуг, що обслуговує користувача (у тому числі залучені надавачем платіжних послуг інші надавачі платіжних послуг - посередники або комерційні агенти), винні у невиконанні або неналежному виконанні платіжної операції, зобов`язані відшкодувати на вимогу надавача платіжних послуг усі сплачені ним на користь користувачів суми коштів. Згідно п.7 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 (яке втратило чинність 01 серпня 2022 року, але було чинним на момент незаконного зняття кредитних коштів відповідача), емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.\~ Згідно п.8 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок. Згідно п.11 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Згідно п.143 Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29 липня 2022 року № 164 (яке набрало чинності 01 серпня 2022 року), надавач платіжних послуг у разі виконання помилкової платіжної операції з рахунку неналежного платника, якщо власник рахунку/держатель невідкладно повідомив про платіжні операції з використанням платіжного інструменту, які ним не виконувалися, зобов`язаний негайно після виявлення помилки або після отримання повідомлення (залежно від того, що відбулося раніше) переказати за рахунок власних коштів суму платіжної операції на рахунок неналежного платника. Надавач платіжних послуг зобов`язаний також відшкодувати неналежному платнику суму утриманої/сплаченої неналежним платником комісійної винагороди за виконану помилкову платіжну операцію (за наявності такої комісійної винагороди). Згідно п.146 Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29 липня 2022 року № 164, власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Суд критично оцінює пояснення позивача АТ "Універсал Банк" про те, що незаконне списання коштів з кредитного рахунку відповідача [PERSON] відбулось внаслідок активних дій останнього, оскільки той нібито повідомив третім особам коди доступу до його кредитної картки. Так, з переписки між сторонами (л/с 148-158) та аудиозапису 2-2-ba4d6190-fe22-11ed-b359-098d158a… телефонної розмови між сторонами (л/с 225) вбачається, що відповідач [PERSON] не вчиняв жодних дій чи бездіяльності, які могли б призвести до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції. Отже, в судовому засіданні позивач АТ "Універсал Банк" не довів вчинення відповідачем [PERSON] дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомив позивача та правоохоронні органи про цей факт. Враховуючи наявність кримінального провадження № 12021242060000037, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, а також заблокування кредитної картки відповідача, яке було здійснене позивачем 16 лютого 2021 року о 20.33 годин, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог АТ "УніверсалБанк" в частині стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг "Monobank" від 14 січня 2019 року, яка виникла після 16 лютого 2021 року о 19.28 годин. Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року в справі № 6-71цс15, а також в постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року в справі № 127/23496/15-ц (провадження № 61-3239св18) та від 20 червня 2018 року в справі № 691/699/16-ц (провадження № 61-16504св18). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову частково. На підставі викладеного суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ "Універсал Банк" заборгованість за договором про надання банківських послуг "Monobank" від 14 січня 2019 року в сумі 7329,19 грн. (фактично отриманий кредит). Разом з тим, суд вважає можливим відмовити в задоволенні решти позовних вимог АТ "Універсал Банк" в частині стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за договором про надання банківських послуг "Monobank" від 14 січня 2019 року в сумі 34463,67 грн. (в тому числі: за кредитом - 31783,31 грн., за порушення грошового зобов`язання - 2680,36 грн.), через необґрунтованість. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ "Універсал Банк" понесені останнім та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 435,09 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ціна позову - 41792,86 грн., сума сплаченого судового збору - 2481 грн., сума задоволених позовних вимог - 7329,19 грн.).

Outcome: partial