Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вищевказаним позовом, зазначивши, що на праві власності на підставі договору дарування від 13 серпня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Скосарєвою В.В., належить 66/100 часток домоволодіння [ADDRESS] . Інші 34/100 часток даного домоволодіння належать громадянам [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 22 червня 1954 року № 2809, виданого Дніпропетровським МЖУ на підставі рішення виконкому Красногвардійської районної ради депутатів трудящих від 23 вересня 1952 року № 983 та ухвали Народного суду Красногвардійського району м. Дніпропетровська від 5 квітня 1954 року, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу № 19 за реєстровим № 5 (свідоцтво про право власності в матеріалах інвентаризаційної справи відсутнє), що підтверджується довідкою КП ДМБТІ ДОР від 18.04.18 року № 5194. В цій довідці КП ДМБТІ ДОР також вказано, що рішенням виконкому Красногвардійської районної ради №166/1 від 19.07.1996 року «Про зміну ідеальних часток поміж співвласниками у домоволодінні [ADDRESS] балка» за громадянами [PERSON] та [PERSON] встановлено право власності на 34/100 частин домоволодіння, але перереєстрація в КП«ДМБТІ» ДОР не проводилась. На момент придбання позивачем 66/100 часток домоволодіння [ADDRESS] , домоволодіння в цілому складалось з: Б-1 житлового будинку, В-1 житлового будинку, Г погрібу, Е сараю, Ж вбиральні, И душу, № 1-6 огорожі, І замощень. 66/100 частин домоволодіння, які вона придбала за договором дарування, складались з: житлового будинку літ. Б-1, житлової прибудови літ. В-1, житловою площею 42,9 кв.м., погрібу Г, вбиральні Ж, душу И, огорожі № 1-5, мостіння І, у загальному користуванні хвіртка № 6. В 2020 році житловий будинок Б-1 та прибудова В-1 зруйнувалися повністю. 30.04.2020 року був виготовлений технічний паспорт на спірне домоволодіння, згідно якого на земельній ділянці знаходяться такі будівлі та споруди: Б-1 - житловий будинок, Г- погріб, Е - сарай, Ж - вбиральня, И- душ, №1-4, І - споруди, замощення, власником яких є позивачка. Також 30.10.2020 року був складений акт інженером з інвентаризації нерухомого майна, в якому вказано про те, що житловий будинок літ. В-1, що відносився до 34/100 частин домоволодіння, повністю зруйнований. 24.01.2023 року рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська було припинено право власності [PERSON] та [PERSON] на 34/100 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Для реєстрації припинення права власності громадян [PERSON] та [PERSON] на частину спірного домоволодіння на підставі рішення суду від 24.01.2023 року, позивачка звернулася в Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, але рішенням про відмову в проведенні реєстраційних дій № 66822356 від 17.03.2023 року державного реєстратора прав на нерухоме майно Бєспечної Г.Ю. в проведенні реєстраційних дій було відмовлено, так як заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою. Таким чином, в зв`язку з тим, що неможливо зареєструвати припинення права власності на 34/100 частин спірного домоволодіння, то, відповідно, не може бути змінена її частка в праві власності на домоволодіння, тому з вказаних причин остання вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою. 29.05.2023\~року представником\~відповідача [PERSON] подано відзив, в якому відповідач позов не визнає та просить відмовити в задоволенні позову. Відзив мотивований тим, що\~як вбачається з матеріалів справи, право спільної часткової власності на спірний житловий будинок припинено лише для одного з учасників - [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку із знищенням об`єкта нерухомості, а саме належних останнім 34/100 частки домоволодіння, згідно зі ст. 349 ЦК України. В цій справі житловий будинок належить співвласникам на праві спільної часткової власності в частинах, відповідно 34/100 та 66/100, є окремими об`єктами нерухомості, при цьому позивачка не ставить вимоги про виділ частки зі спільного майна та про припинення спільної часткової власності. Для виділу частки із спільного нерухомого майна повинна бути технічна можливість, що насамперед означає, що частка, яка виділяється, повинна бути реально окремим об`єктом нерухомого майна, для чого у справах проводяться експертизи про можливість виділу чи поділу нерухомості, що перебуває у спільній частковій власності. Враховуючи те, що спільна часткова власність - це власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності і кожен учасник володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому, та залишився лише один учасник з визначеною часткою, то належним та ефективним способом захисту за вказаних обставин є визнання за таким учасником права приватної власності, оскільки іншого шляху не існує, а тому просить відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У судове засідання позивачка не з`явилася, але надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала просила задовольнити. Представник відповідача Дніпровської міської ради, у судове засідання не з`явився, але надіслав заяву про перенесення судового засідання у зв`язку із відпусткою представника міської ради. Однак, суд вважає причину неявки неповажною, оскільки Дніпровська міська рада була завчасно повідомлена, має інших працівників, які можуть представляти інтересу у судових засіданнях. Оскільки позицію відповідача Дніпропетровської міської ради викладено у відзиві, суд вважає за можливе проводити розгляд справ за відсутності представника. Третя особа Департамент адміністративних послуг і дозвільних процедур Дніпровської міської ради була належним чином повідомлена, у судове засідання не з`явилася, будь яких заяв чи пояснень не надала. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв`язку з наступним. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У судовому засіданні встановлено, що позивачці [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Скосарєвою В.В., зареєстрованого за № 1686 від 13.08.2014 року, належали 66/100 частин домоволодіння\~ [ADDRESS] балка (а.с. 23-24). У вищевказаному Договорі дарування зазначено, що на момент відчуження вказане домоволодіння в цілому складається з: Б-1 житловий будинок загальною площею 61,9 кв.м., житловою площею 42,9 кв.м., В-1 житловий будинок загальною площею 43,6 кв.м., житловою площею 25,3 кв.м., Г погріб, Е сарай, Ж вбиральня, И душ, № 1-6 огорожі, І замощення. Інші 34/100 часток даного домоволодіння належать громадянам [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 22 червня 1954 року № 2809, виданого Дніпропетровським МЖУ на підставі рішення виконкому Красногвардійської районної ради депутатів трудящих від 23 вересня 1952 року № 983 та ухвали Народного суду Красногвардійського району м. Дніпропетровська від 05 квітня 1954 року, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу № 19 за реєстровим № 5 (свідоцтво про право власності в матеріалах інвентаризаційної справи відсутнє), що підтверджується довідкою КП ДМБТІ ДОР від 18.04.18 року № 5194 (а.с. 17). Крім того в цій довідці КП ДМБТІ ДОР також вказано, що рішенням виконкому Красногвардійської районної ради № 166/1 від 19.07.1996 року «Про зміну ідеальних часток поміж співвласниками у домоволодінні [ADDRESS] балка» за громадянами [PERSON] та [PERSON] встановлено право власності на 34/100 частин домоволодіння, але перереєстрація в КП«ДМБТІ» ДОР не проводилась (а.с.17). 30 жовтня 2020 року інженером з інвентаризації нерухомого майна [PERSON] було проведено технічну інвентаризацію домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , за результатами якої 30 жовтня 2020 року було складено відповідний Акт (а.с. 20). У вказаному Акті зазначено, що при обстеженні домоволодіння встановлені наступні зміни. Загальна та житлова площі будинку літ. Б-1 зменшилися на 1 кв.м. за рахунок виправлення арифметичної помилки, допущеної при підрахунку площі житлової кімнати поз. 4, а саме: виключення площі печі, розташованої у зазначеному приміщенні. Споруди № 5, № 6 демонтовані, житловий будинок літ. В-1, що відносився до 34/100 частин домоволодіння, повністю зруйнований. Таким чином, за адресою: [ADDRESS] самочинного будівництва та перепланування не виявлено. Необхідно вважати узаконеними: житловий будинок літ. Б-1 загальною площею 60,9 кв.м., житловою площею 41,9 кв.м.; погріб літ. Г; сарай літ. Е; вбиральня літ. Ж; душ літ. И, споруди № 1-4; замощення І. (а.с. 16) Те, що частина домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , яка належала [PERSON] \~та [PERSON] ,\~на теперішній\~час знищена, підтверджується також і новим технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленим станом на 30 жовтня 2020 року фізичною особою-підприємцем [PERSON] (замовник [PERSON] , розмір частки власності 66/100), з якого вбачається, що на схемі розташування будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] , житловий будинок літ. В-1 з прибудовами до нього відсутній, а наявний лише один житловий будинок з прибудовами літ. Б-1, який належить на праві власності позивачу [PERSON] (а.с. 8- 13). 24.01.2023 року рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська було припинено право власності [PERSON] та [PERSON] на 34/100 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5-7). Тому, посилання відповідачу у відзиві на відсутніть вимог позивачки про припинення права власності на знищену частку, є безпідставними. 17.03.2023 року Державним реєстратором прав на нерухоме майно Бєзпечною Г.Ю., Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, було відмовлено у проведені реєстраційних дій, у зв`язку з тим, що заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою, неможливо провести державну реєстрацію прав (а.с. 26). Отже, звернення позивачки до суду обмовлене відмовою реєстратора у задоволенні її заяви у проведенні реєстраційних дій. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.\~346\~та ст.\~349 ЦК України, право власності припиняється у разі знищення майна. Згідно ч. 1, 2\~ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Згідно положень\~ст. 349 ЦК України\~та відповідно до\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127, для проведення державної реєстрації припинення права власності на об`єкт нерухомого майна у зв`язку з його знищенням власник подає органу державної реєстрації прав документ, відповідно до якого підтверджується факт такого знищення. У разі\~знищення майна,\~права на\~яке підлягають\~державній реєстрації,\~право власності\~на нього\~припиняється з\~моменту внесення\~за заявою\~власника змін\~до державного\~реєстру.\~Тобто припинення\~права власності\~на таке\~майно пов`язується\~з фактом\~звернення власника\~до відповідного органу та наявністю рішення цього органу про виключення знищеної речі з державного реєстру. З моменту внесення відповідних змін до реєстру припиняється право на це майно. Таким чином, право власності на знищене майно припиняється тільки за наявності відповідної заяви власника майна про внесення змін до державного реєстру. Формально рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 66822356 від 17.03.2023 року є законним, оскільки, дійсно позивачка [PERSON] не є власником знищеного об`єкта. Однак, як встановлено рішенням Красногвардійського районного суду від 24.11.23 року, співвласники 34/100 частини домоволодіння [PERSON] та [PERSON] , давно померли, спадщина після їх смерті не відкривалася. Частиною 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 328 ЦК України,\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 391 ЦК України визначено, що\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно\~ст. 392 ЦК України, \~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до положень\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того,\~з пояснень\~у відзиві\~судом встановлено,\~що відповідач\~Дніпровська міська\~рада не\~оспорює право позивача на спірне майно. Таким чином, враховуючи що 34/100 часток домоволодіння знищено, особам, яким, ця частина належала, померли, а також враховуючи відсутність у позивача передбаченої в законодавстві процедури можливості ініціювати припинення запису про право власності в Державному реєстрі на знищений об`єкт нерухомого майна, який знаходиться на його земельній ділянці, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог про визнання права власності, у зв`язку з чим право позивачки підлягає захисту шляхом задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved