Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-27 00:00:00

22.05.2023 позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Євроінс Україна» в особі: Відокремленого підрозділу «Дніпровської обласної дирекції Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Євроінс Україна», [PERSON] про стягнення вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, вартості матеріального збитку завданого дорожньо-транспортною пригодою та моральної шкоди. В обґрунтування даної позовної заяви позивач посилалась на те, що 16.11.2022 у м. Дніпрі на перехресті вул. Володимира Вернадського та пр. Дмитра Яворницького сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ», д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Мерседес-Бенц», д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «Страхова Компанія «Євроінс Україна». Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09.12.2022 відповідача [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до висновку № 3511 по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ вартість відновлювального ремонту автомобіля «Мерседес-Бенц», д/н [NUMBER] , складає 137\~666,42 грн., а вартість матеріального збитку 51\~111,85 грн. ПрАТ «Страхова Компанія «Євроінс Україна» відмовило у виплаті позивачу суми страхового відшкодування оскільки не вбачає підстав. У зв`язку із викладеним позивач просить стягнути з відповідача ПрАТ «Страхова Компанія «Євроінс Україна» суму невідшкодованого матеріального збитку у розмірі 130 000 грн. та витрати на експертне дослідження у розмірі 2\~700 грн., стягнути з [PERSON] матеріальний збиток у розмірі 58\~778,27 грн. та суму франшизи, яка складає 2 600 грн. Також просив стягнути солідарно з відповідачів моральну шкоду у розмірі 50\~000 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 45\~000 грн. Відповідачі скористались правом на подання відзиву на позовну заяву в яких заперечували проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивач не є власником вказаного транспортного засобу, а також за результатами ДТП автомобілі отримали не значні пошкодження, крім того звітом про оцінку вартості збитків № 21953 вартість відновлювального ремонту складає 57\~266,05 грн., а вартість матеріального збитку складає 26\~800,83 грн. Представник позивача надав заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] також надав заяву в якій просив розглянути справу без його участі, просив відмовити в задоволенні позову з підстав викладених у відзиві. Представник відповідача\~ПрАТ «Страхова\~Компанія «Євроінс\~Україна» в\~судове засідання\~не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином шляхом надіслання судових повісток на адресу відповідача. Згідно до ч.1 ст.223 ЦПК України та ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи 28.06.2023 здійснювався за відсутності сторін (їх представників) та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у відповідності до вимог ст.89 ЦПК України, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої винесено постанову, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що 16.11.2022 у м. Дніпрі на перехресті вул. Володимира Вернадського та пр. Дмитра Яворницького сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ», д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Мерседес-Бенц», д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09.12.2022 відповідача [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до приписів ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, а тому фактичні обставини встановлені постановою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 09.12.2022 є преюдиційними і доведенню не підлягають. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «Страхова Компанія «Євроінс Україна». Франшиза за вказаним полісом складає 2\~600 грн. Установлено також, що згідно висновку № 3511 від 03.01.2023 експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ, складеного судовим експертом Чернецьким М.В. вартість відновлювального ремонту автомобіля «Мерседес-Бенц», д/н [NUMBER] , складає 137\~666,42 грн. (а.с.17-24). Позивач звертався до страхової компаній з метою отримати страхове відшкодування однак ПрАТ «Страхова Компанія «Євроінс Україна» відмовило позивачу у виплаті, оскільки він не є власником вказаного транспортного засобу. Також слід зазначити, що згідно звіту про оцінку завданої шкоди № 21953 складеного оцінювачем [PERSON] вартість відновлювального ремонту складає 57\~266,05 грн. та вартість матеріального збитку складає 26\~800,83 грн., проте суд оцінює критично вказаний звіт, оскільки під час визначення розміру шкоду автомобіль позивача не оглядався, розмір шкоди була визначено на підставі акту огляду автомобіля після ДТП, що унеможливлює встановлення всіх пошкоджень, жодна із сторін не була присутня при цьому. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є зокрема діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Приписами ст. 1188 ЦК України визначений порядок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки, відповідно до якого шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Пунктами 5, 6 указаної постанови Пленуму визначено, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України). Право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії (правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-2808 цс15 від 20 січня 2016 року). Щодо посилань відповідачів на той факт, що позивач не є власником транспортного засобу, а отже не має права на отримання відшкодування за заподіяну шкоду, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до правового висновку, зробленого у постанові Верховного Суду № 755/2656/19 від 24.03.2021 звернутися з заявою про виплату страхового відшкодування, як і її отримати, може не лише власник, а й особа, яка правомірно володіє транспортним засобом. При цьому законодавство визначає, що під правомірним володінням авто розуміється його використання особою, яка має свідоцтво про реєстрацію такого автомобіля та відповідне посвідчення водія відповідної категорії. Таким чином, виплату можна отримати фактично і без довіреності чи не будучи власником автомобіля. Під реальними збитками відповідно до ст. 22 ЦК України є витрати, яких особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Таким чином,\~неправомірними діями\~відповідача [PERSON] \~пов`язаними\~з використанням\~джерела підвищеної\~небезпеки (транспортного\~засобу)\~ [PERSON] було завдано майнової шкоди та прямих збитків, які знаходяться в безпосередньому причинно-слідчому зв`язку зі вказаними діями відповідача і підлягають повному відшкодуванню за рахунок винної особи. Ураховуючи право позивача на відшкодування шкоди від її заподіювача, а також приймаючи до уваги, що в ході розгляду справи було встановлено судом та доведено позивачем спричинення шкоди саме [PERSON] цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ПрАТ «Страхова Компанія «Євроінс Україна», суд дійшов висновку про стягнення із останнього як страховика матеріальної шкоди, визначеної висновком № 3511 від 03.01.2023 експертного транспортно-товарознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ, у розмірі 48\~511,85 грн. (51\~111,85 грн. 2\~600 грн = 48\~511,85 грн.), а також вартість висновку експертного транспортно-товарознавчого дослідження у розмірі 2\~700 грн. Разом з цим, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля визначеного висновком № 3511 від 03.01.2023 складає 137\~666,42 грн. та із вирахуванням вартості матеріального з битку у розмірі 48\~511,85 грн. складає 89\~150,57 грн., відтак з відповідача [PERSON] підлягає до стягнення вказана різниця, проте, оскільки позивач визначив суму у розмірі 58\~778,27 грн., то з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача саме ця сума. Розглядаючи вимоги позивача в частині стягнення з відповідача [PERSON] франшизи у розмірі 2 600 грн. на користь позивача суд приходить висновку, що позовні вимоги в цій частині знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, гуртуються на законі, а відтак підлягають задоволенню. Розглядаючи вимоги позивача в частині стягнення з відповідачів моральної шкоди у розмірі 50\~000 грн. на кожного суд приходить до наступного. Згідно з ч. 1\~ст.\~1167\~ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. 5\~постанови Пленуму\~ВСУ від\~31.03.1995р.\~№ 4\~«Про судову\~практику в\~справах про\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди» згідно з загальними підставами цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Враховуючи те, що сама дорожня-транспортна пригода призвела до переживань [PERSON] , стресу від самої ДТП, від чого він переніс певні душевні страждання, викликані дискомфортом у вигляді неможливості тривалий час користуватися автомобілем, з урахуванням принципів розумності і справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь [PERSON] 3000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, оскільки інший відповідач - страхова компанія не несе відповідальності за спричинення моральної шкоди, відтак стягнення вказаної шкоди підлягає лише з [PERSON] . На думку суду, саме ця сума відповідає ступеню та характеру моральних страждань [PERSON] . Крім того, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення моральної шкоди позивача і не повинен призводити до його збагачення. Сума моральної шкоди, на стягненні якої наполягає позивач, яка дорівнює 50 000 грн., є явно завищеною. Розглядаючи вимоги позивача про стягнення з відповідачів судових витрат на правову допомогу у розмірі 45 000 грн., суд приходить до наступного. Згідно зі\~ст.137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються\~згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. З огляду на те, що стороною позивача було надано до суду договір про надання правової допомоги та докази виконання вказаної у договорі роботи, а також приймаючи до у ваги, що фактичних судових засідань у яких би адвокат приймав участь не було, виходячи з принципів розумності та справедливості суд вважає за доцільне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача понесені судові витрати на правничу допомогу у сумі 3 500 грн., а також з відповідача ПрАТ «Страхова Компанія «Євроінс Україна» на користь позивача понесені судові витрати на правничу допомогу у сумі 3 500 грн. При прийнятті такого рішення судом також враховані вимоги ч.ч. 4,5 ст. 137 ЦПК України, а також те, що сума правничої допомоги, яку просить стягнути позивач майже дорівнює сумі збитку за позовом, що може призвести до неправомірного збагачення позивача за рахунок відповідачів. У зв`язку з вищевикладеним, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, а тому підлягають частковому задоволенню. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача ПрАТ «Страхова Компанія «Євроінс Україна» на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 512,12 грн., (пропороційно до задоволених позовних вимог та виходячи з того, що позивач повинен був сплати судовий збір при подачі позову за заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 1073,60 грн.) та з відповідача [PERSON] на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 678,16 грн. (також пропороційно до задоволених позовних вимог та виходячи з того, що позивач повинен був сплати судовий збір при подачі позову за заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 1073,60 грн. та моральну шкоду 1073,60 грн. ( 613,78+64,38=678,16)). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved