Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-03 00:00:00

В провадження Врадіївського районного суду Миколаївської області передувала цивільна справа за позовом [PERSON] (далі - позивач) до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за договором позики. 16.06.2023р. судом ухвалено рішення, яким позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики задоволено, та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за Договором позики від 27.03.2021р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Майдибурою Оксаною Василівною, зареєстрованого в реєстрі за № 1209, в сумі 448 000 (чотириста сорок вісім) грн. 00 коп. та судовий збір в сумі 4 480 грн. 00 коп. Під час розгляду справи, 29.05.2023р., представником позивача [PERSON] було заявлено заяву про розгляд питання щодо розподілу судових витрат пов`язаних з надання професійної правничої допомоги в порядку, визначеному ч. 8 ст. 141 ЦПК України. 19.06.2023р. представник позивача [PERSON] звернувся до суду із заявою про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу у сумі 16 000 грн. 00 коп. До вказаної заяви представником позивача [PERSON] було надано детальний опис виконаних робіт від 16.06.2023р. до договору про надання правової допомоги від 14.03.2023р. на загальну суму 16 000 грн. 00 коп., рахунок-фактуру № СФ-0000002 від 14.03.2023р. на суму 20 000 грн. 00 коп., квитанцію № 75ХС-083Е-591Н-М3К1 від 20.03.2023р. про сплату від імені [PERSON] на користь Астрея Груп коштів в сумі 20 000 грн. 00 коп., копію свідоцтва про шлюб [PERSON] з [PERSON] . За правилами пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Частинами 2-4 ст. 270 ЦПК України визначено, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Позивач та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлені про час, дату та місце судового розгляду, про причину неявки не повідомили. Водночас 22.06.2023р. представник позивача звернувся до суду із клопотанням, в якому просив розглянути справу за його відсутності та відсутності позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час, дату та місце судового розгляду, про причину неявки не повідомив. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення заяви про стягнення витрат на правову допомогу вказуючи на їх безпідставність, необґрунтованість та відсутність доказів на підтвердження їх оплати позивачем. Розглянув заяву представника позивача [PERSON] та дослідивши докази, які стосуються питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено таке. 04.04.2023р. позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики від 27.03.2021р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Майдибурою Оксаною Василівною, зареєстрованого в реєстрі за № 1209, в сумі 448 000 грн. 00 коп. Ухвалою від 05.04.2023р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Розгляд справи призначено на 03.05.2023р. В судове засідання, призначене на 03.05.2023р., учасники судового розгляду не з`явилися, хоча належним чином, в порядку визначеному ст. 128-131 ЦПК України, повідомлені про час, дату та місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомили. При цьому представник відповідача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з заявою про ознайомлення з матеріалами справи та перенесення судового засідання, про що не заперечив, у телефонограмі, представник позивача. З огляду на вищевикладене розгляд справи відкладено на 29.05.2023р. 19.05.2023р. представник відповідача [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якому в задоволенні вимог щодо стягнення судових витрат позивача на правовому допомогу просив відмовити. 22.05.2023р. представник позивача [PERSON] подав відповідь на відзив в якому просив позов задовольнити в повному обсязі, вказуючи на те, що у позовній заяві ним визначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи, та розмір яких чітко визначений у фіксованому розмірі, в договорі про надання правової допомоги. Вказував, що такі вимоги позивача відповідають правовим висновкам ВС викладеним у постановах № 922/3812/19, № 686/28627/18 від 27.07.2022р., № 317/1209/19 від 02.12.2020р., № 554/2586/16-ц від 03.02.2021р., № 925/1137/19 від 22.01.2021р., № 922/1967/21, та іншим. 23.05.2023р. представник відповідача Єлісєєв Д.О. подав заперечення на відповідь на відзив, в прохальній частині яких виклав вимоги аналогічні відзиву на позов. При цьому обґрунтовуючи заперечення проти стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 20 000 грн., послався на необґрунтованість цих вимог, з огляду на ненадання доказів підтвердження оплати послуг на правничу допомогу, - квитанції, акту виконаних робіт. Зазначав, що у наданому представником позивача детальному описі виконаних робіт від 19.05.2023р. містяться посилання на опис робіт виконаних на дату підписання опису, в тому числі прибуття та особиста участь у судовому засіданні в приміщенні Врадіївського районного суду Миколаївської області, вартість яких складає 8 000 грн., тоді як на дату підписання цього опису такі роботи виконані не були, оскільки представник позивача не приймав особистої участі у судовому засіданні в приміщенні Врадіївського районного суду. До того ж детальний опис виконаних робіт є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків представника позивача і не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог. Вказував, що крім іншого, детальний опис робіт, всупереч вимогам ст. 83 ЦПК України, не був поданий разом з позовною заявою, у встановлені строки, а тому не може бути взяти судом до уваги. В судовому засіданні 29.05.2023р. представник позивача послався на те, що розмір витрат визначений у фіксованому розмірі у договорі про надання правової допомоги у сумі 20 000 грн. 00 коп., та що позивач сплатив на користь адвокатського об`єднання вказану суму, що підтверджується квитанцією, яка буде ним надана. З приводу надання доказів на підтвердження витрат на правову допомогу, вказував, що відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, він подасть докази щодо розміру витрат, які сторона сплатила чи має сплатити, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Та, 29.05.2023р. судове засідання було відкладено на 16.06.2023р. за клопотанням представника відповідача [PERSON] для підготовки до судових дебатів. З матеріалів справи вбачається, що представник позивача [PERSON] брав участь в судових засіданнях в режимі відео конференції, які відбувалися 29.05.2023р. з 13 год. 58 хв. до 15 год. 15 хв., та 16.06.2023р. з 13 год. 54 хв. до 14 год. 33 хв. 16.06.2023р. судом ухвалено рішення, яким позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики задоволено, та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за Договором позики від 27.03.2021р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Майдибурою Оксаною Василівною, зареєстрованого в реєстрі за № 1209, в сумі 448 000 (чотириста сорок вісім) грн. 00 коп. та судовий збір в сумі 4 480 грн. 00 коп. Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу, судом встановлено таке. 14.03.2023р. між Адвокатським об`єднанням Астрея-груп в особі керуючого Ільїна О.В. та [PERSON] було укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до якого адвокатське об`єднання взяло на себе зобов`язання надати правову допомогу в обсязі та на умовах передбачених договором, зокрема, з підготовки процесуальних документів та звернення до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором позики від 27.03.2021р., а також зобов`язалося надавати замовнику консультації та юридичні послуги, представляти його інтереси, з усіма правами які законом надано позивачу, у тому числі з правом пред`явлення позову, подання відзиву, відповіді на відзив, заперечення, подання заяв та скарг, підписувати та подавати документи, заяви, клопотання, відзиви, відповіді, заперечення, докази та інше. Сторони визначили ціну договору за правову допомогу передбачену п. 1.2 договору, - замовник сплачує адвокатському об`єднанню винагороду (гонорар) у фіксованому розмірі, який складає 20 000 грн. На підставі вищевказаного договору 14.03.2023р. виданий ордер серії ВЕ № 1084097 на надання правничої (правової) допомоги. Подаючи відповідь на відзив представник позивача подав детальний опис виконаних робіт від 19.05.2023р. до договору про надання правової допомоги від 14.03.2023р., в якому визначив вартість виконаних робіт в сумі 20 000 грн. 00 коп., за надання наступних послуг: 13.03.2023р. надання усної консультації в часі 1 година вартістю 2 000 грн.; 14.03.2023р. аналіз законодавства, судової практики ВСУ та Європейського суду з прав людини в часі 30 хвилин вартістю 1 000грн.; 20.03.2023р. складання позовної заяви в часі 2 години вартістю 4 000 грн.; 21.03.2023р. виготовлення двох екземплярів позовної заяви, копіювання додатків, засвідчення належним чином, направлення до канцелярії суду в часі 30 хвилин вартістю 1 000грн.; 03.05.2023р. участь в судовому засіданні у режимі відео конференції в часі 30 хвилин вартістю 1 000 грн.; 18.05.2023р. аналіз відзиву, клопотань відповідача та чинного законодавства України з метою подальшого складання відповіді на відзив в часі 30 хвилин вартістю 1 000 грн.; 19.05.2023р. пошук та вивчення судової практики для формування правової позиції, складання відповіді на відзив в часі 1 година вартістю 2 000 грн.; прибуття та особиста участь у судовому засіданні в приміщенні Врадіївського районного суду Миколаївської області в часі 4 години вартістю 8 000 грн. 19.06.2023р представник позивача Ільїн О.В. звернувся до суду із заявою про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу у сумі 16 000 грн. 00 коп. До вказаної заяви представником позивача [PERSON] було надано детальний опис виконаних робіт від 16.06.2023р. до договору про надання правової допомоги від 14.03.2023р. в якому він визначив вартість виконаних робіт в сумі 16 000 грн. 00 коп., за надання наступних послуг: 13.03.2023р. надання усної консультації в часі 1 година вартістю 2 000 грн.; 14.03.2023р. аналіз законодавства, судової практики ВСУ та Європейського суду з прав людини в часі 30 хвилин вартістю 1 000грн.; 20.03.2023р. складання позовної заяви в часі 2 години вартістю 4 000 грн.; 21.03.2023р. виготовлення двох екземплярів позовної заяви, копіювання додатків, засвідчення належним чином, направлення до канцелярії суду в часі 30 хвилин вартістю 1 000грн.; 03.05.2023р. участь в судовому засіданні у режимі відео конференції в часі 30 хвилин вартістю 1 000 грн.; 18.05.2023р. аналіз відзиву, клопотань відповідача та чинного законодавства України з метою подальшого складання відповіді на відзив в часі 30 хвилин вартістю 1 000 грн.; 19.05.2023р. пошук та вивчення судової практики для формування правової позиції, складання відповіді на відзив в часі 1 година вартістю 2 000 грн.; 29.05.2023р. участь у судовому засіданні в режимі відео конференції в часі 1 година вартістю 2 000грн.; 16.06.2023р. участь у судовому засіданні в режимі відео конференції в часі 30 хвилин вартістю 1 000грн.; підготовка заяви про долучення доказів та детального опису виконаних робіт в часі 30 хвилин вартістю 1 000грн. Також надано рахунок-фактуру № СФ - 0000002 від 14.03.2023р. на суму 20 000 грн. 00 коп. за підготовку процесуальних документів та звернення до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором позики від 27.03.2021р., та квитанцію № 75ХС-083Е-591Н-М3К1 від 20.03.2023р. про сплату від імені [PERSON] на користь Астрея Груп коштів в сумі 20 000 грн. 00 коп., копію свідоцтва про шлюб [PERSON] з [PERSON] реєстрація якого відбулася 24.10.2020р., та за результатами укладення якого дружині було залишено дошлюбне прізвище [PERSON] . Встановивши вказані обставини суд приходить до такого висновку. Згідно із частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, про що зазначено в ч. 4 ст. 62 ЦПК України. За положеннями п. 4 ст. 1, ч.ч. 3 та 5 ст. 27 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики. Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до ст. 19 Закон № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закон № 5076-VI). Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Відповідно до чч.ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137, ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Саме такою є правова позиція Верховного Суду, висловлена Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у постановах: від 03.10.2019р. у справі № 922/445/19, від 22.01.2021р. у справі № 925/1137/19. Зазначена правова позиція є незмінною, вона безпосередньо передбачена положеннями п. 1 ч. 2 ст. 137, ч. 8 ст. 141 ЦПК України. У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020р. у справі № 755/9215/15-ц вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 Лавентс проти Латвії (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено, що за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах Ніколова проти Болгарії та Єчюс проти Литви). Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis § 268 рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі East/West Alliance Limited проти України, заява № 19336/04). У відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Як вбачається з Детального опису виконаних робіт від 16.06.2023р. до договору про надання правової допомоги від 14.03.2023р. (пункту 5), представник позивача просить стягнути витрати на правову допомогу за участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції 03.05.2023р., тоді як 03.05.2023р. судове засідання не відбулося та було відкладено до 29.05.2023р. Представник позивача у судове засідання 03.05.2023р. не з`явився, участі у судовому засіданні у справі в режимі відео конференції вказаної дати не приймав, натомість 03.05.20203р. звернувся до суду з телефонограмою № 436 в якій повідомляв про те, що йому відомо про звернення представника відповідача з заявою про ознайомлення з матеріалами справи та перенесення судового засідання, проти чого представник позивача не заперечував та просив відкладення судового засідання провести у його відсутність. А тому підстав для стягнення з відповідача витрат на правову (правничу) допомогу за пунктом 5 Детального опису виконаних робіт від 16.06.2023р. до договору про надання правової допомоги від 14.03.2023р. не вбачається. Згідно Детального опису виконаних робіт від 16.06.2023р. до договору про надання правової допомоги від 14.03.2023р. позивач також поніс витрати на правничу допомогу за пунктами 2, 3, 4, 6, 7, 10, а саме: 13.03.2023р. надання усної консультації в часі 1 година вартістю 2 000 грн.; 14.03.2023р. аналіз законодавства, судової практики ВСУ та Європейського суду з прав людини в часі 30 хвилин вартістю 1 000грн.; 20.03.2023р. складання позовної заяви в часі 2 години вартістю 4 000 грн.; 21.03.2023р. виготовлення двох екземплярів позовної заяви, копіювання додатків, засвідчення належним чином, направлення до канцелярії суду в часі 30 хвилин вартістю 1 000грн.; 18.05.2023р. аналіз відзиву, клопотань відповідача та чинного законодавства України з метою подальшого складання відповіді на відзив в часі 30 хвилин вартістю 1 000 грн.; 19.05.2023р. пошук та вивчення судової практики для формування правової позиції, складання відповіді на відзив в часі 1 година вартістю 2 000 грн.; підготовка заяви про долучення доказів та детального опису виконаних робіт в часі 30 хвилин вартістю 1 000грн. На переконання суду, застосування такого коефіцієнту вартості наданих адвокатом послуг та виконаних робіт як: надання усної консультації в часі 1 година вартістю 2 000 грн.; аналіз законодавства, судової практики ВСУ та Європейського суду з прав людини в часі 30 хвилин вартістю 1 000грн.; виготовлення двох екземплярів позовної заяви, копіювання додатків, засвідчення належним чином, направлення до канцелярії суду в часі 30 хвилин вартістю 1 000грн.; 19.05.2023р. пошук та вивчення судової практики для формування правової позиції, складання відповіді на відзив в часі 1 година вартістю 2 000 грн.; підготовка заяви про долучення доказів та детального опису виконаних робіт в часі 30 хвилин вартістю 1 000грн. є невиправданими, оскільки є похідними від інших вище вказаних робіт (складання позовної заяви, аналізу відзиву, клопотань відповідача та чинного законодавства України з метою подальшого складання відповіді на відзив), тобто мають однакове значення. Та, крім того направлення позовної заяви до канцелярії суду не відносяться до дій, які відносяться до переліку видів правової допомоги визначеної Закону № 5076-VI. А тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу за пунктами 4 та 7 Детального опису виконаних робіт від 16.06.2023р. до договору про надання правової допомоги від 14.03.2023р., в сумі 5000 грн. 00 коп. Також, з огляду на підтвердження участі представника позивача у судовому засіданні в режимі відео конференції 29.05.2023р. в часі 1 година та 16.06.2023р. в часі 30 хвилин, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу за пунктами 8 та 9 Детального опису виконаних робіт від 16.06.2023р. до договору про надання правової допомоги від 14.03.2023р. в сумі 3 000 грн. 00 коп. При цьому окремо слід зазначити, що рахунку-фактури № СФ-0000002 від 14.03.2023р. на суму 20 000 грн. 00 коп. за підготовку процесуальних документів та звернення до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором позики від 27.03.2021р., та квитанції № 75ХС-083Е-591Н-М3К1 від 20.03.2023р. про сплату від імені [PERSON] на користь Астрея Груп коштів в сумі 20 000 грн. 00 коп., копію свідоцтва про шлюб [PERSON] з [PERSON] реєстрація якого відбулася 24.10.2020р., та за результатами укладення якого дружині було залишено дошлюбне прізвище [PERSON] . Суд не бере до уваги вищевказані документи як докази на підтвердження факту сплати [PERSON] 20 000 грн. 00 коп. саме за договором про надання правової допомоги укладеного 14.03.2023р. між [PERSON] та Адвокатським об`єднанням Астрея-груп, оскільки оплата згідно квитанції здійснена 20.03.2023р., в той час коли рахунок-фактури був дійсний до 14.03.2023р. При чому в призначенні платежу в квитанції не має жодного посилання на договір про надання правової допомоги укладений 14.03.2023р. між [PERSON] та Адвокатським об`єднанням Астрея-груп. Водночас вищевказані обставини жодним чином не впливають на вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, оскільки, як зазначено вище у цьому рішенні, витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137, ч. 8 ст. 141 ЦПК України). З врахуванням виконаної адвокатом роботи та витраченого адвокатом часу на надання позивачу правничої допомоги, принципи співмірності та розумності судових витрат, критеріїв доведеності їх розміру узгодженому між сторонами та реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, значення справи для сторін, суд приходить до висновку щодо частково задоволення заяви представника позивача [PERSON] - [PERSON] про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, та стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача судових витрат в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8 000 грн.

Outcome: partial