Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення вартості необлікованого об`єму природного газу у розмірі 42365,92 грн. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що відповідач [PERSON] відповідно до типового договору є споживачем послуг з розподілу природного газу. Фактом приєднання [PERSON] до умов Договору розподілу природного газу (акцептування договору) є дії, які засвідчують його бажання укласти цей договір, зокрема здійснення споживання природного газу на об`єкті нерухомості, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , про що свідчить зміна показників лічильника газу в сторону збільшення та сплата рахунків, що документально підтверджено фінансовим станом абонента, а також підписана ним заява-приєднання до умов договору розподілу газу від 01.08.2022 року. Так, свої зобов`язання за Договором газорозподільне підприємство виконує належним чином та в повному обсязі. 11.08.2022 року на об`єкті нерухомості, що знаходиться за адресою [ADDRESS] представниками АТ «Закарпатгаз» за участі представника споживача, було виявлено факт несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу у зв`язку з чим складено відповідний акт про порушення № ZK 09421 від 11.08.2022 року, який підписаний представником споживача без зауважень. 18.08.2022 року проведено експертизу лічильника газу, за результатами якої встановлено факт несанкціонованого втручання в його роботу. На підставі рішення комісії АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» з розгляду актів про порушення, було складено акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу та його вартості за граничними об`ємами споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв позивача за період шістдесяти днів, що передували дню виявлення порушення, а саме з 12.06.2022 року по 10.08.2022 року, в розмірі 42365,92 грн. В добровільному порядку зазначену суму відповідач сплатити відмовляється, тому позивач просить стягнути її у судовому порядку. Ухвалою суду від 08.06.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 29.06.2023 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просить у задоволенні позову відмовити. У відзиві вказує про те, що АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» звертаючись до суду з цим позовом не підтвердило свою правосуб`єктність. Також, розглядаючи обставини пов`язані із встановленням висновків щодо ЗВТ та прийняття рішення про ймовірність втручання споживача у конструкцію приладу, не довів свою правомочність робити подібну перевірку та компетентність. Таким чином вважає неналежними розрахунки заборгованості, оскільки такі ґрунтуються на неналежних правовстановлюючих документах. Крім того зазначає, що АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» не є власником газорозподільної системи та не має права надавати послуги з постачання природного газу. 29.06.2023 року від представника позивача до суду надійшло клопотання в якому повідомляється про ознайомлення з відзивом на позовну заяву, справу просить розглянути без участі представника. 29.06.2023 року від громадської організації «Правозахист споживачів» до суду надійшло клопотання правову оцінку якому буде надано нижче по тексту цього рішення. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. У поданому до суду відзиві на позовну заяву будь-яких клопотань не заявлено, в тому числі і про відкладення судового розгляду. За наведених обставин, із врахування поданого відзиву на позовну заяву, суд вважає, що неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та перевіривши наявні у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз», як оператор газорозподільної мережі, виконує функції розподілу природного газу, забезпечення комерційного обліку природного газу, формування добових, декадних, місячних, квартальних та річних показників фактичного об`єму та обсягу передачі (розподілу, споживання) природного газу тощо, а також здійснює комерційний облік природного газу в газорозподільній системі. В своїй діяльності керується Законом України «Про ринок газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2494. Таким чином, відносини між споживачем та газорозподільною організацією врегульовані також Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, Правилами постачання природного газу та іншими нормативно-правовими актами України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач. В свою чергу, оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління; - споживач природного газу (споживач) - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів. У разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом. Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. Згідно з п. 3 глави 3 розділу І Кодексу газорозподільних систем для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу ГРМ обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРМ. Споживачі, у тому числі побутові, та суміжні суб`єкти ринку природного газу, які фізично підключені до ГРМ, забезпечуються цілодобовим доступом до ГРМ та можливістю розподілу (переміщення) природного газу ГРМ у порядку, визначеному в розділі VI цього Кодексу. Згідно з п. 5 глави 3 розділу І Кодексу газорозподільних систем взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до/через ГРМ, включаючи забезпечення Оператором ГРМ цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між Оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог глави 3 розділу VI цього Кодексу. Договір розподілу природного газу - правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу (п. 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ). Пунктом 2 глави 1 розділу VI Кодексу газорозподільних систем передбачено, що суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу. Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 року № 2498 (далі - типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом. Відповідно до п. 1 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ. Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається. Згідно з п.п. 3, 4 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу. Оператор ГРМ зобов`язаний на головній сторінці свого веб-сайту, а також в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, та власних центрах обслуговування споживачів розмістити редакцію договору розподілу природного газу та роз`яснення щодо укладення та приєднання споживача до договору розподілу природного газу. Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. В свою чергу, згідно з п. 7 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь - яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема, повернення підписаної заяви - приєднання, сплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу. Відповідно до розділу ІІІ Правил постачання природного газу (надалі - Правила), постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням ст.ст. 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за згодою постачальника відповідно до умов Типового договору, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Типовий договір розподілу природного газу затверджений Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2498. За змістом п. 2.1 Типового договору оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Також встановлено, що 01.08.2022 року відповідачем [PERSON] підписано заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживання) за вищезазначеною адресою. Таким чином встановлено, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу розподілу природного газу. 11.08.2022 року на об`єкті нерухомості, що знаходиться за адресою [ADDRESS] представниками АТ «Закарпатгаз» за участі представника споживача, було виявлено факт несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу у зв`язку з чим складено акт про порушення № ZK 09421 від 11.08.2022 року. Того ж дня представниками АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» у присутності споживача проведено демонтаж лічильника газу для проведення експертизи. Відповідно до акту про порушення № ZK 09421 від 11.08.2022 року виявлені порушення передбачені п.п. 3 пункту 1 Глави 2 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, а саме несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу). Акт підписано представниками АТ «Закарпатгаз» та представником споживача. На підставі згаданого акту 11.08.2028 року складено протокол № 140914 щодо направлення лічильника газу на експертизу. В подальшому в ході проведення експертизи було встановлено, що газовий лічильник є не придатним для експлуатації. При цьому встановлено, що пломба роторного типу № РЖ 3134 пошкоджена, характер механічних пошкоджень на внутрішній частині пломби свідчить про розборку пломби роторного типу № РЖ 3134, що в свою чергу дозволяє демонтувати лічильник, внаслідок чого порушено захист лічильника, що призводить до викривлення даних обліку природного газу. Зазначене стверджується актом № ЗК0002383 експертизи лічильника газу від 18.08.2022 року. Судом встановлено, що відповідач був належним чином повідомлений, про дату, час та місце проведення експертизи про, що свідчить підпис (дружина споживача) в протоколі № 140914 щодо направлення лічильника газу на експертизу. 15.09.2022 року у зв`язку з виявленою непридатністю газового лічильника, вказане питання було предметом розгляду відповідної комісії, в результаті чого 15.09.2022 року було прийнято рішення про задоволення акту про порушення № ZK 09421 від 11.08.2022 року та затверджено акт-розрахунок необлікованого об`єму природного газу і його вартості від 15.09.2022 року. Відповідно до вказаного розрахунку розмір необлікованого об`єму та обсягу природного газу і його вартість за нормами споживання за період з 12.06.2022 року по 10.08.2022 року в об?ємі 567,39 м.куб. з розрахунку 100,00 кв.м. опалювальної площі, кількості проживаючих чотирьох осіб, становить 42365,92 грн. 22.09.2022 року на адресу відповідача була направлена вимога та рахунок на оплату стосовно вартості спожитого необлікованого природного газу. Згідно з п. 1 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 11 до цього Кодексу. Так, згідно з п. 8 глави 5 розділу ХІ КГС акт про порушення має бути розглянутим комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення. Відповідно до п. 11 глави 5 розділу ХІ КГС за результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення. При задоволенні комісією акта про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості. За правилами пункту 1 глави 3 розділу ХI Кодексу газорозподільних систем, у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого газопроводу або несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу розрахунок об`єму необлікованого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача (фізичної особи) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення. Згідно з пунктом 1 глави 2 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать: 1) наявність несанкціонованого газопроводу; 2) несанкціоноване відновлення газоспоживання; 3) несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу); 4) несанкціоноване підключення газових приладів на об`єкті споживача, який обліковується за нормами споживання; 5) несанкціоноване підключення газових приладів, внаслідок якого перевищується діапазон обчислення вузла обліку (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення вузла обліку); 6) використання природного газу споживачем за відсутності чи після розірвання договору розподілу природного газу. Пунктом 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем визначено, що: несанкціонований відбір природного газу відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема цього Кодексу; несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу - це втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації), внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу; пошкодження пломб відсутність чи пошкодження цілісності пломб, пломбувального матеріалу, на якому встановлено пломби (дріт, кордова нитка тощо), гвинтів, на яких закріплено пломбувальний матеріал, у тому числі відсутність чи пошкодження на ЗВТ (лічильнику газу) пломб з відбитками тавр про їх повірку або індикаторів дії впливу постійного магнітного поля (далі магнітні індикатори), або підтверджений факт підробки пломби за умови наявності акта про пломбування (іншого документа, що підтверджує факт пломбування і передачу на збереження ЗВТ/лічильника газу та установлених пломб і магнітних індикаторів). Верховний Суд у постанові від 03.11.2020 року у справі № 908/554/19 зазначив, що положення наведеного пункту (пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРС) прямо вказує на те, що несанкціонованим є втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу за наявності факту того, що витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), або інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу. При цьому, колегія суддів Верховного Суду, яка переглядала судові рішення у справі № 908/554/19 вказала також, що інше тлумачення цієї норми не відповідатиме змісту наведеного положення закону. Розтлумачуючи ці ж положення Верховний Суд у постанові від 31.07.2019 року у справі № 904/4030/18 вказав, що несанкціонованим втручанням є не лише доведення факту несанкціонованого втручання у роботу комерційного вузла обліку газу шляхом пошкодження пломб, а й встановлення факту викривлення даних обліку природного газу (коли витрати природного газу комерційним вузлом обліку не обліковуються, обліковуються частково чи з порушенням). Вказане свідчить про те, що викривлення даних обліку природного газу є обов`язковим наслідком несанкціонованого втручання у роботу ЗВТ/лічильника газу. Зазначене також підтверджується тим, що відповідно до положень глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРС при задоволенні комісією акта про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу і його вартості. Відтак, обов`язковою умовою для донарахування споживачу обсягів необлікованих об`ємів газу є не лише доведення факту несанкціонованого втручання в роботу комерційного вузла обліку газу, а й встановлення факту викривлення даних обліку природного газу (коли витрати природного газу комерційним вузлом обліку не обліковуються, обліковуються частково чи з порушенням). У зв`язку з цим суд робить висновки про таке. Актом про порушення № ZK 09421 від 11.08.2022 року за участю споживача (дружини відповідача) було встановлено, що при обстеженні лічильника газу було виявлено пошкодження пломби роторного типу, вказаний акт підписаний дружиною відповідача без жодних зауважень. Актом № ЗК0002383 експертизи лічильника газу від 18.08.2022 року встановлено, що лічильник непридатний до експлуатації. З огляду на це суд констатує, що встановлене позивачем несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу відповідача (пошкодження пломби роторного типу), підтверджує несанкціонований відбір природного газу відповідачем. За збереження і цілісність вузла обліку природного газу, як і за цілісність пломб, має відповідати саме відповідач, тобто споживач послуг і відповідно він має нести за це відповідальність, як власник відповідного приладу. Щодо зазначеного відповідачем у відзиві на позовну заяву суд вважає за необхідне зазначити про таке. З приводу наявності в АТ «Оператор газорозподільних систем «Закарпатгаз» відповідної ліцензії заперечення відповідача спростовуються тим, що відповідно до постанови НКРЕКП «Про видачу ліцензії на розподіл природного газу ПАТ «Закарпатгаз» від 29.06.2017 року № 843, АТ «Закарпатгаз» має ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території Закарпатської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Закарпатгаз». Відповідно до п. 2 глави 2 розділу І Кодексу газорозподільних систем оператор ГРМ здійснює діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії. Отже, позивач має відповідну ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території Закарпатської області. Відповідач, як споживач природного газу, посилаючись на те, що АТ «Оператор газорозподільних систем «Закарпатгаз» не є власником газорозподільної системи та не має права надавати послуги з постачання природного газу, у свою чергу не надав жодних доказів, що якийсь інший Оператор ГРМ (з відповідною ліцензією) надає йому відповідні послуги. З чого випливає, що відповідні послуги йому надаються саме позивачем. Крім того, [PERSON] не надав суду доказів щодо звернення до позивача із письмовою заявою про припинення постачання природного газу на його об`єкт, чи надіслання повідомлення про зміну власника об`єкту постачання природного газу. Так само, не заслуговують на увагу доводи відповідача, що між сторонами не було укладено договору про надання послуг з розподілу природного газу, отже у відповідача відсутні зобов`язання перед позивачем, оскільки факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати житлово-комунальних послуг в повному обсязі. Зазначене узгоджується з висновками, викладеним у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року у справі № 6-2951цс15, у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі № 639/10591/14-ц; від 17.01.2019 року у справі № 486/156/17. Крім того з вимог Кодексу газорозподільних систем та типового договору вбачається, що безперешкодний доступ працівників Оператора ГРМ до лічильника газу та його складових є саме обов`язком споживача, а не його правом. Матеріалами справи також стверджується, що протокол про направлення ЗВТ на експертизу підписаний дружиною споживача і у протоколі зазначається та наявний підпис споживача, що такий повідомлений про місце проведення експертизи та довіряє виконати експертизу без його участі. При цьому, чинні норми Кодексу ГРМ не зобов`язують Оператора ГРМ під час демонтажу лічильника перевіряти документи особи, яка допустила до такого лічильника. Крім того, відповідачу надавалася можливість бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів про порушення, у зв`язку з чим за його заявою засідання комісії відкладалося. Додатково суд також звертає увагу і на таке. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У ст. 80 ЦПК України зазначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України). Так, заперечуючи проти позову, відповідач жодного доказу на спростування позиції позивача суду не надав. Так не спростовано висновки проведеної експертизи, не спростовано розмір заявленої до стягнення суми, та і в цілому не спростовано факту виявленого порушення. До того ж жодних клопотань відповідачем не заявлялося, в тому числі і про призначення судової експертизи. Усі заперечення [PERSON] мають формальний характер і за встановлених обставин у сукупності з наявними у справі доказами не спростовують зафіксованого факту правопорушення та доводів позивача. При цьому підстав для закриття провадження не встановлено, таке питання окремо не розглядалося враховуючи відсутність зазначених у відзиві підстав для цього. Стаття 22 ЦК України передбачає, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. За змістом пункту 8.1. Договору розподілу природного газу за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність згідно з цим Договором та чинним законодавством України. Відповідно до ст. 526, п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - відшкодування збитків. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» доведено належними, допустимими, достовірними, а також в їх сукупності достатніми доказами факт порушення, а відтак свідчить про наявність підстав для задоволення позову. У зв`язку таким висновком слід стягнути з [PERSON] на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» вартість необлікованого об`єму природного газу в розмірі 42365,92 грн. Суд ухвалюючи рішення також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29). Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені сторонами у заявах по суті справи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений при зверненні до суду з цим позовом, у розмірі 2684,00 грн. Окремо суд вважає за необхідне надати правову оцінку клопотанню, що надійшло до суду 29.06.2023 року від громадської організації «Правозахист споживачів». Відповідно до змісту цього клопотання повідомляється про те, що між [PERSON] та громадською організацією «Правозахист споживачів» укладено договір про надання правової допомоги та представництво інтересів № 07/09/2022-П. Також у клопотанні з посиланням на положення ч. 6. ст. 28 та ч. 2 ст. 60 ЦПК України міститься прохання про допуск до участі представника інтересів [PERSON] . Крім того у клопотанні міститься прохання про відкладення судового розгляду цієї справи у зв`язку участю в іншій справі, призначеній на 09 год. 30 хв. 29.06.2023 року. До клопотання додано договір про надання правової допомоги № 07/09/2022-П від 09.09.2022 року. Відповідно до умов цього договору, такий укладений між [PERSON] та громадською організацією «Правозахист споживачів» з метою надання [PERSON] правової допомоги. Даючи відповідь на вказане клопотання, суд враховує те, що ч. 1 ст. 58 ЦПК України визначено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Згідно з ч. 2 ст. 60 ЦПК України, на яку є вказівка в поданому клопотанні, під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу. Повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема, довіреністю фізичної особи. Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою (п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 62 ЦПК України). Таким чином у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути виключно фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність та підтвердила свої повноваження нотаріально посвідченою довіреністю, представленою суду. В той же час, договір про надання правової допомоги № 07/09/2022-П від 09.09.2022 року укладений з громадською організацією, а не з фізичною особою, клопотання про відкладення розгляду справи також надійшло від громадської організації. Відтак слід прийти до висновку, що у громадської організації «Правозахист споживачів» в силу поданих доказів на уповноваження на представництво інтересів [PERSON] у цій справі відсутні процесуальні повноваження на звернення до суду з такими клопотаннями в межах розгляду цієї справи, так як така не може бути його представником. При цьому прохання про допуск до участі представника інтересів [PERSON] очевидно стосується голови правління громадської організації, яким підписано клопотання, в той час як жодних документів від голови правління громадської організації, як фізичної особи, на представництво інтересів [PERSON] , суду не надано. Додатково звертається увага на те, що положення ч. 6. ст. 28 ЦПК України, на яку є вказівка в поданому клопотанні, визначають правила підсудності справ за вибором позивача, а тому є незрозумілим посилання на це в такій ситуації. Відтак вказана в клопотанні громадської організації «Правозахист споживачів» інформація врахована та жодним чином не впливає на вирішення цього спору.

Outcome: approved