Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

В березні 2023 року представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») Гребенюк О.С. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи його тим, що відповідно до укладеного кредитного договору б/н від 28 березня 2017 року відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підписом у анкеті-заяві підтвердила свою згоду на те, що ця заява разом з запропонованими банком Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами, які викладені на банківському сайті www. Privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до умов договору [PERSON] зобов`язана погашати заборгованість за кредитом та заборгованість за відсотками за використання кредитних коштів. В порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконує, у зв`язку з чим станом на 09 лютого 2023 року має заборгованість перед позивачем в сумі 36 975,46 грн, яка складається з: 30 077, 84 грн - заборгованості за тілом кредиту, 6 897,62 грн - заборгованість за простроченими відсотками Пославшись на вказані обставини, позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь вказану суму заборгованості та сплачену суму судового збору у розмірі 2 684 грн. Ухвалою суду від 23.03.2023 по справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у клопотанні, поданому разом із позовною заявою, просить про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлялася завчасно і належним чином, заяв та клопотань від неї на адресу суду не надходило, відзиву на позовну заяву не надсилала. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або, якщо зазначені ним причини визнані судом неповажними, суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин, приймаючи до уваги, що представник позивача цього не заперечує, суд ухвалив по справі провести заочний розгляд справи. У відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.03.2017 [PERSON] підписала анкету-заяву б/н про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг. З довідки АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що [PERSON] за підписаним кредитним договором було надано кредитну картку: [NUMBER] , дата відкриття 13.08.2018, термін дії 07/22; Згідно Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ім`я [PERSON] , 13.08.2018 відбувся старт карткового рахунку № [NUMBER] та встановлено кредитний ліміт, який в подальшому змінювався. У даному випадку між сторонами виникли цивільні правовідносини врегульовані ст.ст.509, 526, 547, 549, 1048, 1050, 1054 ЦК України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Звертаючись до суду з даним позовом, АТ КБ «Приватбанк» посилається на те, що 28.03.2017, банк та [PERSON] уклали кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. На підтвердження умов договору банк надав суду копію анкети-заяви [PERSON] , витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, виписку по рахунку,розрахунок заборгованості, згідно якого станом на 09.02.2023 розмір заборгованості відповідачки перед банком становить 36 975,46 грн., яка складається з 30 077,84 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 30 077,84 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 6897,62 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Проте вказані документи не підтверджують погодження сторонами умов кредитування, оскільки ні витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», ні витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку не містять підпису [PERSON] . Анкета-заява містить лише анкетні дані відповідачки, її контактну інформацію, та не містить даних про умови кредитування, зокрема щодо розміру процентів. 03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом ПАТ «КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа №342/180/17). У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Стосовно наданого позивачем Паспорту споживчого кредиту, суд зауважує, що він підписаний відповідачем лише 13.08.2018, а тому до цієї дати відсутні підстави вважати, що сторони погодили ціну договору, на умовах вказаних в цьому паспорті споживчого кредитування, в тому числі і щодо розміру процентної ставки за користування кредитними коштами. До того ж,зі змісту паспорта слідує, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації наведеної в паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. Отже, зазначений паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про можливі умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача. За таких обставин, саме по собі підписання відповідачем паспорта споживчого кредиту без підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг не свідчить про укладення кредитного договору. Таким чином, відсутні підстави стягувати з відповідача проценти, передбачені паспортом споживчого кредиту. За наведених обставин, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення тіла кредиту. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позов був заявлений у сумі 36 975,46 грн., а задоволений на 30 077,84 грн. і судові витрати склали 2 684 грн., то ці витрати розподіляються у такий спосіб: 36 975,46грн./30 077,84 грн.=1,229; 2 684грн./1,229=2 183,88 грн. За таких обставин, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 2183,88грн. Виходячи із викладеного,

Outcome: partial