Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-03 00:00:00

У травні 2023 року [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому просить суд розірвати шлюб між сторонами. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 12 червня 2010 року між сторонами було зареєстровано шлюб. Від спільного подружнього життя мають двох неповнолітніх синів [PERSON] , 2010 року народження та [PERSON] , 2017 року народження. Шлюбні відносини, ведення спільного господарства повністю припинено. Ухвалою суду від 08 травня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду,\~ відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного та призначено судове засідання на 08 червня 2023 року. У зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача розгляд справи, призначений на 08 червня 2023 року відкладено та призначено на 04 липня 2023 року. В судове засідання 04 липня 2023 року відповідач [PERSON] повторно не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно так як рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, згідно трекінгу АТ «Укпошта» 28.06.2023 повернуто за закінченням встановленого терміну зберігання а 21.06.2023 не вручене під час доставки. Позивач у своїй позовній заяві просила суд розглядати справу без її участі, проти заочного рішення не заперечувала, судовий збір просила стягнути з відповідача. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України - суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких умов суд, відповідно до вимог статті 281 ЦПК України постановляє ухвалу про заочний розгляд справи. Згідно з вимогами частини другої статті 247 ЦПК України - фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 12 червня 2010 року сторони зареєстрували шлюб (а.с.6). Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей син [PERSON] , [INFO] (а.с.7) та син [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу розірвання шлюбу. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частинами третьою та четвертою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 СК України). Судом встановлено, що сторони разом не проживають, сімейні стосунки не підтримують, шлюб існує формально. За таких обставин суд вважає, що наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч.3 ст.115 СК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи до уваги необхідність задоволення позовних вимог, суд вважає за доцільне стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати у справі пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 857,00 грн.

Outcome: approved