Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-11 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача До Звенигородського районного суду надійшла дана позовна заява в якій позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №18581, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем від 08.04.2021 року щодо звернення стягнення на грошові кошти в сумі 7726,60 грн. та понесені позивачем судові витрати. В обґрунтування позову позивач зазначає, що предметом даної позовної заяви є визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №18581, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального окруїу Остапенком Євгеном Михайловичем 08.04.2021 р. щодо звернення стягнення на грошові кошти в сумі 7726,60 грн. з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром маркет». Вказує, що він не брав кредиту в ТОВ «Фінпром маркет», тому не згідний із заявленими вимогами про стягнення з нього кредиту, якого не брав. В Приватбанку позивач, дізнався що на грошові кошти на його рахунках накладено арешт, а тому 06.06.2023 року звернувся до Звенигородського відділу ДВС у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про надання документів, які стали підставою для відкриття виконавчого провадження та накладення арешту, на що отримав відповідь від 07.06.2023 року №26.1-43/18327, про те, що на адресу Звенигородського відділу ДВС від стягувача ТОВ «Фінпром маркет» надійшов виконавчий напис №18581 від 08.04.2021 року про стягнення заборгованості в розмірі 7726,60 грн. та виписка з рахунку, більше жодних документів не надходило. На підставі виконавчого напису №18581 від 08.04.2021 року, 03.08.2021 року було відкрите виконавче провадження за номером АСВП:[NUMBER] та 16.02.2023 року напис був повернутий стягувачу на підставі п.9 ч.і ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», проте виконавче провадження не закрито та накладені арешти не скасовані. З змісту виконавчого напису позивачу стало відомо, що він винен кошти на користь ТОВ «Фінпром маркет», якому ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступило право вимоги на підставі Договору факторингу №24122020-ФК від 24.12.2020 року, якому в свою чергу ТОВ «європейська агенція з повернення боргів» відступило право вимоги на підставі Договору факторингу №23/12/20 від 23.12.2020 року, якому в свою чергу відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу ТОВ «Галіон Плюс» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №20190103 від 03.01.2019 року, якому в свою чергу ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на підставі договору факторингу, відступлено право вимоги за Кредитним Договором №301953658 від 10.110.2018 року укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] . Так, як позивач даний договір не підписував, будь яких кредитів не отримував, тому не має ніяких боргів. Позивач вважає виконавчий напис незаконним, а тому таким, що не підлягає виконання. Вказує, що виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови укладення нотаріально посвідченого кредитного договору, що в даному випадку неможливо так, як позивач жодного кредитного договору з відповідачем не укладав. Також вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається лише у разі безспірності заборгованості, що у даному випадку неможливо так, як позивач заперечує факт існуючої заборгованості перед відповідачем. Відповідач ТОВ «Фінпром маркет» був належно повідомлений про розгляд справи, а також відповідач був повідомлений про розгляд справи шляхом оголошення на веб-сайті Звенигородського районного суду, що відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України - з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, однак, відзив до суду на позов не надав, про причини неподання суду відзиву не повідомив, зустрічного позову не пред`являв, а тому враховуючи ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Третя особа була належно повідомлена про розгляд справи, однак, пояснень щодо позову не надала, про причини неподання суду пояснень до позову не повідомила. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 12.06.2023 було відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та витребувано у від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича, належним чином завірену копію документів на підставі яких було вчинено виконавчий напис № 18581 від 08.04.2021 року, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром маркет» заборгованості за в сумі 7726,60 гривень. Витребувано у Звенигородському відділі державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) копію виконавчого провадження № [NUMBER]. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення. У суді встановлено, що 08.04.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис № 18581 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» якому ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступило право вимоги на підставі Договору факторингу №24122020-ФК від 24.12.2020 року, якому в свою чергу ТОВ «європейська агенція з повернення боргів» відступило право вимоги на підставі Договору факторингу №23/12/20 від 23.12.2020 року, якому в свою чергу відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу ТОВ «Галіон Плюс» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №20190103 від 03.01.2019 року, якому в свою чергу ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на підставі договору факторингу, відступлено право вимоги за Кредитним Договором №301953658 від 10.110.2018 року укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] заборгованості за період з 01.01.2019 року по 08.04.2021 року на суму 7726,60 грн. з яких: 5200.00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2476,60грн.- заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками і комісією; 50.00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису. 04.08.2021 року Головний державний виконавець Звенигородського відділу ДВС у Звенигородському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м.Київ) Трембовецький М.М. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER] про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості в розмірі 7726,60 грн. Також стягнуто виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 8649,26 грн., загальну суму мінімальних витрат 150,00 грн. Також, виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, постанову про арешт коштів боржника. Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак,згідно з правовим висновком Верховного Суду в постанові від 23.01.2018 року в справі №310/9293/15, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Розрахунок боргу, здійснений стягувачем щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту, процентах, пені та штрафів, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19). У цій постанові Верховний Суд зазначив, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Повідомлення боржника слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення. Такий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19). В ході судового розгляду встановлено, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності суми заборгованості, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України Про нотаріат та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Не отримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги стягувача. Відтак нотаріус не мав змоги упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх, оскільки докази отримання надані не були. Крім того, суд враховує, що в зв`язку з оскарженням в порядку адміністративного судочинства постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21.09.2021 року у справі №910/10374/17 дійшла висновку, що з 22.02.2017 року нотаріуси не можуть вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, які не були нотаріально посвідчені. Відповідач жодними належними та допустимими доказами не спростував доводи позивача, та не надав суду документи, які б підтверджували його право звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису відносно [PERSON] , документи, які б підтверджували безспірність розміру заборгованості та підтвердження направлення і отримання [PERSON] вимоги про усунення порушень. Тобто, відповідач не скористався своїм правом на подання доказів на спростування позиції позивача. Крім того, у зв`язку з неможливістю судом отримати необхідні докази, незважаючи на їх витребування у приватного нотаріуса Остапенка Є.М. та невиконання приватним нотаріусом ухвали суду, суд зважаючи на вимоги ч.10 ст. 84 ЦПК України, здійснює розгляд справи за наявними у справі доказами. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки судом встановлено порушення прав та інтересів позивача, а також той факт, що відповідачем під час розгляду справи не доведено законності вчинення оспорюваного виконавчого напису про стягнення коштів з [PERSON] на його користь. Тож, у контексті наведеного, суд вважає, що позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає до виконання підлягає задоволенню, як обґрунтований і доведений. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. При зверненні до суду з вказаним позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 1073,60 грн., та поніс витрати на правову допомогу в розмірі 2500.00 грн. а тому на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Outcome: approved