Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-03 00:00:00

Позивачем [PERSON] подано до суду позов до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав щодо малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . А також стягнення щомісячно з [PERSON] , на утримання сина [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь - [PERSON] , починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] від якого у них [INFO] народився син - [PERSON] .14.09.2022 шлюб між сторонами розірвано та з того часу відповідачка не бачила сина, жодного разу не телефонувала, не виявляла бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у його вихованні. Ніякої матеріальної допомоги на утримання сина відповідачка не надавала і не надає, як і не піклується про стан його здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, не створює належні умови для розвитку його природних здібностей, не готує його до самостійного життя та праці. [PERSON] байдужа до долі сина, веде вільний спосіб життя, вживає алкогольні напої, за що неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності. Тобто, протягом тривалого часу відповідач по справі, свідомо ухиляється від виконання обов`язків по вихованню своєї дитини - фактично самоусунувшись від них, що свідчать про системне та тривале ухилення від виконання нею батьківських обов`язків, що в сукупності свідчить про вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов`язки, тому позивачем і подано до суду позов про позбавлення [PERSON] батьківських прав та стягнення з неї аліментів на утримання дитини. Ухвалою Прилуцького міськайонного суду Чернігівської області від 08.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 16.03.2023. Проте таке не відбулося і було відкладено до 27.04.2023. Ухвалою Прилуцького міськайонного суду Чернігівської області від 27.04.2023 підготовче провадження по даній справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явився, протее його представник - адвокат Негода С.Л. подала письмову заяву, згідно якої заявлені позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Відповідач у судове засідання також не з`явилася, хоча про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином за зареєстрованим її місцем проживання. При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 18 березня 2021 року по справі 911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Суд здійснив всі можливі заходи для належного повідомлення [PERSON] про дати, час та місце розгляду справи. Проте, остання в судові засідання не з`являється, в наданий судом час відзив на позовну заяву та докази, які б підтверджували заперечення проти позову засобами поштового зв`язку чи то електронного зв`язку, суду не надала. Як і не подала заяву про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду в порядку та строки, передбачені ст.212 ЦПК України. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Прилуцької міської ради як Орган опіки та піклування у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Через канцелярію суду подав письмову заяву про розгляд справи без його участі враховуючи обставини справи та виключно інтереси дитини. У зв`язку з цим суд на підставі ст.280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Охорона дитини в Україні регулюється Конституцією України, Конвенцією ООН про права дитини (1989р.), міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Сімейним кодексом України, а також іншими нормативно-правовими актами, що регулюють суспільні відносини у даній сфері. Як зазначено в Конвенції ООН про права дитини (1989р.), «…дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, ..дитина має бути повністю підготовлена до самостійного життя в суспільстві та вихована в дусі ідеалів, проголошених у Статуті Організації Об`єднаних Націй, і особливо в дусі миру, гідності, терпимості, свободи, рівності і солідарності..». Згідно ч.1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Судом установлено, що відповідно до копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22.03.2018 вбачається, що [PERSON] народився [INFO] та його батьками записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.7а). Відповідно до заочного рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14 вересня 2022 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.10-11). Згідно рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 грудня 2022 року вбачається, що визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Прилуки, разом з батьком - [PERSON] . Згідно змісту данного рішення також вбачається, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 16 травня 2002 року квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки № 3445 про склад сім`ї позивач разом з сином, батьками, братами та сестрою проживаємо по [ADDRESS] (а.с.зворот 7, зворот 15). Позивач до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. Був мобілізований до лав ЗС України та після поранення перебуває на лікуванні. Характеризується позитивно. Займається утриманням, вихованням та здоров`ям дитини (а.с.9-15) - аркуші провадження 2/742/1189/22, справа №742/2970/22. Згідно довідки Дошкільного навчального закладу №19 Прилуцької міської ради від 26.08.2022 за №01-19/41 вбачається, що вихованець ДНЗ № 19 [PERSON] , [INFO] , відвідує дошкільний навчальний заклад з 16.10.2019. Хлопчик приходить до садочку охайний, одягнений відповідно до погонних умов та пори року. Захворювань на педикульоз та шкірні захворювання виявлено не було. Дитину приводить до дитячого садочка і забирає вчасно особисто прабабуся [PERSON] . Вона спілкується з вихователями та адміністрацією. Зі слів вихователів, мати контакту з вихователями не підтримує не відвідувала свята, батьківські збори та інші заходи, які проводилися в закладі за участі її дитини (а.с.8). Відповідно до рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 жовтня 2016 року, провадження №2/742/1350/16, справа №742/3104/16-ц вбачається, що [PERSON] , [INFO] позбавлено батьківських прав стосовно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Хлопчик є її дитиною від попереднього шлюбу. Згідно Висновку органу опіки та піклування Прилуцької міської ради Чернігівської області від 06.03.2023 за №02-16/1575, встановлено, мати, [PERSON] , мешкає окремо від дитини, стосунки не підтримує, ні матеріальної, ні моральної допомоги не надає, не цікавиться життям, здоров`ям сина. [PERSON] тривалий час проживає з батьком [PERSON] та його родиною. Саме вони опікуються утриманням, вихованням, розвитком хлопчика, враховуючи що дитина має особливі потреби. [PERSON] була запрошена до служби у справах дітеї міської ради, де з нею проведена бесіда, щодо неналежного виконанні батьківських обов`язків. Остання не заперечувала, що сину краще проживати з батьком та його родиною, і вона не має намірів піклуватись пре сина. Позбавлення батьківських прав її відносно малолітнього сина, є доцільним та відповідатиме інтересам дитини. У відповідності до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ст.164 СК України, в разі ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав. Відповідно до положень діючого Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За роз`ясненнями п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками і є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Таким чином, у даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідач може бути позбавлена батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції про права дитини, статті 8 Конвенції (див. наприклад пункт 59 рішення Європейського Суду у справі «Ньяоре проти Франції»), і в такому випадку судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини» оцінка яких включала в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення в даному випадку стосовно даної особи (див. пункт 47 Зауважень загального порядку Комітету ООН з прав дитини № 14 (2013) про право дитини на приділення першочергової уваги як найкращому забезпеченню його інтересів (Пункт 1 статті 3)). Крім того, суд враховує, що у відповідності до ч. 5 та ч. 6 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У судовому засіданні встановлено, що відповідачка участі у фізичному, духовному та моральному розвитку дитини не приймає, свідомо нехтує довгий час своїми батьківськими обов`язками, суд вважає, що така поведінка є підставою для задоволення позову [PERSON] , що відповідає інтересам дитини, а тому позов про позбавлення [PERSON] батьківських прав підлягає задоволенню. При цьому відповідно до частини другою статті 166 СК особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавленням батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Статтею 180 СК передбачений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За таких обставин, у відповідності до статті 182 СК, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, суд знаходить підстави для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів до досягнення дитиною повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд визнає необхідним застосувати п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.141 ЦПК України суд вважає, оскільки позов задоволено, судові витрати по справі необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, проте [PERSON] просить такі витрати з відповідачки не стягувати.

Outcome: approved