Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-28 00:00:00

Заявники [PERSON] , [PERSON] звернулись в суд з спільною заявою про розірвання шлюбу за заявою подружжя. Свою заяву обґрунтовують тим, що вони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 07.08.2004 відділом реєстрації актів цивільного стану Любешівського районного управління юстиції, актовий запис № 35. Від даного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Зазначають, що фактично шлюбні відносини між ними припинені та спільне господарство не ведеться. За таких обставин вони вважають, що нормальні шлюбні відносин між ними не можуть бути поновлені. Між ними досягнуто згоди стосовно визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу, участі у вихованні дитини того з батьків, який проживатиме окремо та щодо аліментів на дитину. На підставі наведеного просили їх шлюб розірвати. Заявники в призначене на 10 год 00 хв 29.06.2023 судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином (а.с.15). Заявник [PERSON] подала до суду заяву в якій просила розгляд заяви проводити у її відсутності. Спільну заяву підтримує повністю і просить розірвати шлюб (а.с.16). Заявник [PERSON] також подав до суду заяву про розгляд заяви у його відсутності. Спільну заяву підтримує повністю і просить розірвати шлюб (а.с.17). Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд доходить висновку, що спільна заява підлягає до задоволення з таких підстав. За змістом ч.3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України (далі СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч.3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Згідно з ч.1, 2 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК України) провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Судом встановлено, що заявники перебувають у шлюбі, який зареєстрований 07.08.2004 відділом реєстрації актів цивільного стану Любешівського районного управління юстиції, актовий запис № 35 (а.с.4) За час шлюбу у заявників народився син [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.08.2008 (а.с.8). Договором про виховання та утримання дитини від 22.05.2023 стверджується, що заявники [PERSON] та [PERSON] домовились, що їх син - [PERSON] буде проживати разом з своїм батьком, виховання, оздоровлення та забезпечення усіх потреб спільної дитини заявники здійснюватимуть спільно без сплати аліментів (а.с.9). З урахуванням наведеного, дослідивши письмові докази у справі, суд встановив, що шлюбні відносини між заявниками фактично припинилися, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження сім`ї неможливе і суперечить їх інтересам. Заява про розірвання шлюбу відповідає їх дійсній волі, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини, оскільки заявники вирішили у добровільному порядку питання про визначення місця проживання малолітнього сина та участь батьків в його матеріальному забезпеченні та вихованні. Таким чином, суд доходить висновку, що спільна заява [PERSON] , [PERSON] , про розірвання шлюбу за заявою подружжя, підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved