Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позов мотивовано тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається з права власності на квартиру [ADDRESS] та квартири [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем вказаного спадкового майна першої черги за законом, оскільки являється рідною донькою померлої [PERSON] та прийняла дану спадщину в установлений законом шестимісячний строк шляхом подачі відповідної заяви до Гайворонської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області. 23.11.2022 року позивач звернулась до Гайворонської державної нотаріальної контори Кіровоградської області для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на все спадкове майно, але отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва на все майно, у зв`язку з наявністю іншого спадкоємця, який був зареєстрований разом зі спадкодавцем [PERSON] на день її смерті, а тому прийняв спадщину. Згідно довідки Гайворонської міської ради Кіровоградської області разом із спадкодавцем [PERSON] на день її смерті [INFO] був зареєстрований [PERSON] - брат позивача. Позивач не може вирішити в нотаріальному порядку питання про спадкування всього спадкового майна через те, що її рідний брат [PERSON] був зареєстрований із спадкодавцем за однією адресою на день її смерті. Реєстрація відповідача по справі - [PERSON] за місцем проживання спадкодавця, в даному випадку не є свідченням прийняття спадщини, оскільки останній в 1995 році виїхав на постійне місце проживання до рф та не проживає за вказаною адресою, місце перебування останнього не відоме, а отже відсутній факт постійного проживання разом із спадкодавцем. [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] будучи неповнолітнім. Після його від`їзду до росії, проживати разом з батьками він не збирався і не робив цього. Отже його реєстрація носила суто формальний характер. Відповідач ніколи не приймав участь у витратах по утриманню дому та після смерті матері не брав участі у її похованні, це робив позивач самотужки. Враховуючи викладене, невизнавання нотаріусом прав та законних інтересів на вказане спадкове майно за позивачем змушує останню звертатися до суду. Позивач в судове засідання не з`явилася. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач в\~судове засідання\~не з`явилася,\~судову повістку\~не отримувала,\~оскільки не\~проживає в\~зареєстрованому місці\~проживання,\~а тому\~відповідно до\~п.\~4\~ч.\~8\~ст.\~128\~ЦПК України\~є такою,\~що належним\~чином повідомлена\~про дату,\~час і\~місце розгляду\~справи. Відзив на позовну заяву не надіслала. Свідки [PERSON] та [PERSON] кожен окремо суду пояснили, що відповідач являється рідним братом позивача. Приблизно в 1995 році відповідач виїхав до російської федерації та з того часу постійно там проживає. У квартирі своєї матері [PERSON] по [ADDRESS] відповідач з того часу жодного дня не проживав. Вилухавши пояснення представника позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, матеріали копії спадкової справи №59/2022 до майна померлої [INFO] [PERSON] , суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про смерть (а.с. 6), після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно. З копії свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 11.09.1998 року вбачається квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] , а також [PERSON] , як члену її сім`ї, в рівних долях (а.с. 15). З копії технічного паспорта на квартиру, що знаходиться у власності [PERSON] по [ADDRESS] , вбачається, що загальна площа квартири становить 49,15 кв.м. (а.с. 16-17). Крім того, [PERSON] на праві приватної власності належала квартира [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.06.2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 808 (а.с. 18) та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.06.2014 року (а.с. 19). З копії технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] , вбачається, що загальна площа квартири становить 41,60 кв.м. (а.с. 20-21). Позивач відноситься до першої черги спадкоємців за законом після смерті [PERSON] , відповідно до ст. 1261 ЦК України, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 7) та копіями свідоцтв про одруження (а.с. 8-9). Судом встановлено, що позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом подачі 14.03.2022 року заяви до Гайворонської державної нотаріальної контори Кіровоградської області про прийняття спадщини, що вбачається з оглянутої в судовому засіданні копії спадкової справи №59/2022 до майна померлої [INFO] [PERSON] . З копії довідки № 7 від 10.08.2022 року виданої Гайворонською міською радою Кіровоградської області вбачається, що [PERSON] на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою на постійне місце проживання був зареєстрований [PERSON] (а.с. 13, 41), який являється рідним сином спадковдаця, що вбачається з копії актового запису про народження №107 від 19.07.1975 року (а.с. 59). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) встановлено, що будь-яка інформація на померлу [INFO] [PERSON] відсутня. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом та таких, які матимуть право на обов`язкову частку у спадщині, судом не встановлено та до нотаріальної контори не звертались. Постановою від 23.11.2022 року державний нотаріус Гайворонської державної нотаріальної контори відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на все спадкове майно після смерті [PERSON] у зв`язку з наявністю іншого спадкоємця, який був зареєстрований разом із спадкодавцем на день її смерті (а.с. 12). Суд зазначає, що відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частинами першою та другою статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. На підставі частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статті 1270 цього Кодексу\~(шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). У пункті 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам надано роз`яснення, що будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Даною статтею унормовано, що у випадку, коли особа постійно не проживає із спадкодавцем, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є подана нотаріусу заява. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. У постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 471/601/17 (провадження № 61-38452ск18), від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19) зроблено висновок про те, що державна реєстрація позивача у спірному житловому будинку сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті матері за адресою реєстрації. Як було вже ставновлено судом, позивач із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася до нотаріальної контори 14.03.2022 року. На день смерті спадкодавця [PERSON] за її зареєстрованою адресою місця проживання на постійне місце проживання був зареєстрований відповідач по справі, що слугувало в подальшому у відмові видачі державним нотаріусом позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом на все спадкове майно після смерті [PERSON] у зв`язку з наявністю іншого спадкоємця. Актом обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] від 09.03.2023 року за адресою: [ADDRESS] було вставновлено, що [PERSON] , [INFO] , з 1995 року по даний час за вищевказною адресою не проживає (а.с. 14). Дана обставина в судовому засіданні також була підтвердженна показами свідків [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до частини другої статті 2 Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами, або підставою для їх обмеження. Суд приходить до висновку, що відповідач у квартирі [ADDRESS] був зареєстрований, однак не проживав з 1995 року, у тому числі й на час відкриття спадщини після смерті своєї матері, що підтверджено належними доказами, а сама по собі реєстрація місця проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не може свідчити відповідно до частини третьої\~статті 1268 ЦК України\~про своєчасність прийняття спадщини, тому відповідач, як спадкоємець не прийняв своєчасно спадщину, що відкрилась після смерті його матері - [PERSON] , а відповідно не набув права на спадкове майно. Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на спірне майно є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Outcome: approved