Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

ОПИСОВА ЧАСТИНА І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ 1. 27 січня 2023 року до суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») (а.с. 1-3), а 29 травня 2023 року (а.с. 120-122) - уточнена позовна заява, за змістом яких [PERSON] звернулася до банку з метою отримання банківських послуг і підписала заяву б/н від 31 липня 2006 року в зв`язку з чим був укладений договір про надання банківських послуг. Підписавши заяву [PERSON] підтвердила, що повністю проінформована про умови кредитування банку, які були надані їй на ознайомлення в письмовій формі. На підставі укладеного договору [PERSON] було відкрито картковий рахунок і надано можливість розпоряджатись кредитними коштами в межах кредитного ліміту, тобто банк виконав свої зобов`язання, однак позичальник не надала своєчасну банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. [INFO] [PERSON] померла. 08 лютого 2022 року банк направляв претензію кредитора до державної нотаріальної контори і 17 березня 2022 року отримав відповідь приватного нотаріуса. Банк вважав, що спадкоємцем померлої [PERSON] за законом є [PERSON] , яка на день смерті позичальника постійно з нею проживала, тому 01 червня 2022 року направив їй, як спадкоємцю позичальника, лист-претензію і пред`явив свої вимоги, але ніяких дій останньою не було виконано. В процесі судового розгляду банківській установі стало відомо, що спадкоємцем померлої [PERSON] є [PERSON] , яка прийняла спадщину, до складу спадщини входять, в тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника, тому банк просить стягнути з неї заборгованість у розмірі 14990,00 грн. та судові витрати. ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ УЧАСНИКІВ СПРАВИ 2. 13 липня 2023 року представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду не заперечує. 3. Відповідач до суду не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи неодноразово повідомлена належним чином згідно з вимогами ст.ст. 128, 130, 131 ЦПК України, причин неприбуття не повідомила, не заявила про розгляд справи у її відсутність, не подала ні відзив на позовну заяву, ні докази на підтвердження чи спростування позиції позивача, яка викладена у позовній заяві. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА ІІІ. ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА 4. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Отже, правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів і суд повинен установити чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи та вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. 5. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. В силу ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Як зазначено у ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В ч. 1 ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом ст.ст. 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У ч. 1 ст. 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В силу ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу) (ч. 2). Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч. 1). У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ч. 2). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ч. 3). У відповідності до ч. 1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Як зазначено у ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. В силу ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5). Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч. 1). Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3). У ч. 1 ст. 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. 6. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. 7. Особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника регламентуються приписами статей 1281 і 1282 ЦК України. Законодавець у ст. 1281 ЦК України визначив, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб (ч. 1). Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги (ч. 2). Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину (ч. 3). Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (ч. 4). Як зазначено у ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині (ч. 1). Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі (ч. 2). 8. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті. За змістом наведених норм права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора. 9. У постанові Верховного Суду від 24 листопада 2021 року у справі №615/473/20 зазначено, що при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України. 10. Одним із основних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, закріплений у статтях 12, 81 ЦПК України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ураховуючи предмет спору у зазначеній справі, до обов`язку позивача як кредитора спадкодавця належить доказування обставин щодо розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявність спадкоємців боржника, дотримання кредитором строку, визначеного статтею 1282 ЦК України, звернення з вимогою до спадкоємців боржника, а до обов`язку спадкоємця позичальника, у разі заперечення проти заявлених вимог, належить обов`язок доведення розміру та вартості успадкованого ним майна. Таким чином, обсяг спадкового майна та його вартість повинен доводити спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна (постанови Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі №640/6274/16-ц, від 29 січня 2020 року у справі №496/4363/15-ц, від 19 лютого 2020 року у справі №607/98/17, від 04 березня 2020 року у справі №2609/30529/12, від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц). 11. Виникнення у спадкоємців у разі прийняття спадщини обов`язку сплатити заборгованість боржника узгоджується зі змістом статті 1218 ЦК України, яка визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Вказані положення законодавства забезпечують дотримання балансу прав та інтересів усіх учасників цих правовідносин. Зокрема, спадкоємець, приймаючи спадщину, реалізує свій майновий інтерес щодо набуття у власність спадкового майна, при цьому у нього виникає обов`язок сплатити заборгованість спадкодавця, проте виключно в межах вартості отриманого у спадщину майна. У свою чергу кредитор, укладаючи договори кредитування, може бути упевненим у сплаті йому заборгованості позичальника, у разі його смерті, за рахунок спадкового майна, яке прийняли спадкоємці боржника. Такий принцип регулювання спірних правовідносин ґрунтується на засадах розумності, пропорційності і справедливості та виключає можливість необґрунтованого покладення на спадкоємців боржника обов`язку погасити борг у розмірі більшому, ніж вартість набутого ними майна, що призведе до безпідставного погіршення їх майнового стану у зв`язку з виконанням зобов`язання, стороною якого вони не є і згоди на укладення якого не надавали (постанови Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року у справі №552/4892/19, від 09 листопада 2022 року у справі № 295/15702/20). ІV. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 12. 13 липня 2006 року [PERSON] на підставі особистого волевиявлення подала заяву до Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» і просила відкрити рахунок: кредитна картка, валюта - гривня, тип кредитного ліміту - фінансовий, сума кредитного ліміту - 3500 грн., базова процентна ставка - 36% із розрахунку 360 днів на рік, строк дії кредитного ліміту: відповідає строку дії карти, порядок погашення заборгованості: щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості. [PERSON] вказала, що ознайомилася та згідна з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами банку і виражає свою згоду, що заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. 31 липня 2006 року рахунок для [PERSON] було відкрито (а.с. 34). 13. [INFO] у віці 68 років в смт Летичів Летичівського району Хмельницької області померла [PERSON] (а.с. 51, 78). 14. Із наданого банком розрахунку вбачається, що заборгованість [PERSON] перед АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором №б/н від 31 липня 2006 року станом на дату її смерті становить 14990,00 грн. (заборгованість за простроченим тілом кредиту). При цьому, із наданих банком розрахунків заборгованості станом на 31 травня 2015 року, станом на 30 червня 2019 року, станом на 30 вересня 2021 року, станом на 03 жовтня 2022 року (а.с. 6-22), виписки за договором №б/н за період з 13 липня 2006 року по 06 жовтня 2022 року (а.с. 23-32) вбачається, що [PERSON] за життя використовувала кредитні кошти, про її смерть банку стало відомо 03 вересня 2022 року. Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» для [PERSON] неодноразово надавалися кредитні картки (а.с. 46) та періодично змінювався кредитний ліміт (а.с. 33). 15. 08 лютого 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» направив до Летичівської державної нотаріальної контори претензію кредитора від 03 лютого 2022 року і просив: повідомити чи заводилась спадкова справа після померлого [INFO] боржника [PERSON] , включити кредиторські вимоги в спадкову масу, повідомити спадкоємців про наявність заборгованості перед банком у розмірі 14990,00 грн. (а.с. 52, 53). 17 березня 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» отримав відповідь приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Хмельницької області Лазаренко А.П. згідно якої 22 лютого 2022 року претензію кредитора долучено до спадкової справи щодо померлої [INFO] [PERSON] , спадкоємців повідомлено та роз`яснено їм зміст ст.ст. 1281, 1282 ЦК України, в силу ст. 8 Закону України «Про нотаріат» інформації про коло спадкоємців не надано (а.с. 54). 16. 01 червня 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» направив [PERSON] лист-претензію від 23 березня 2022 року і вказав на наявність заборгованості в розмірі 14990,00 грн. у померлої [INFO] [PERSON] та необхідність погашення такої нею, як спадкоємцем за законом, яка постійно проживала разом із спадкодавцем (а.с. 55, 56-57). У матеріалах справи відсутні відомості чи [PERSON] надала відповідь на вказаний лист-претензію банку. 17. 28 лютого 2023 року на виконання ухвали суду приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Хмельницької області Лазаренко А.П. надано копію спадкової справи №78/2021, відкритої 06 вересня 2021 року до майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 74-95). Із спадкової справи вбачається, що 06 вересня 2021 року до приватного нотаріуса із заявою звернулася [PERSON] і повідомила, що [INFO] померла [PERSON] та залишила на її ім`я заповіт, посвідчений Летичівською державною нотаріальною конторою, зареєстрований в реєстрі за №1-466 від 16 серпня 2021 року. На день смерті [PERSON] залишилось майно - квартира. [PERSON] вказала, що є спадкоємцем вказаного майна за заповітом, крім неї спадкоємців за заповітом немає, цією заявою вона спадщину приймає. У спадковій справі відсутні відомості про видане (і) приватним нотаріусом для [PERSON] свідоцтво (а) про право на спадщину. У спадковій справі наявна відповідь приватного нотаріуса банку на претензію кредитора, а також лист (без дати) приватного нотаріуса для [PERSON] в якому її проінформовано про претензію кредитора АТ КБ «ПриватБанк» та роз`яснено вимоги ст.ст. 1281, 1282 ЦК України. 18. 08 травня 2023 року ухвалою суду за клопотанням представника АТ КБ «ПриватБанк» замінено неналежного відповідача [PERSON] на належного відповідача [PERSON] (а.с. 115). V. МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД 19. [PERSON] уклала 31 липня 2006 року з АТ КБ «ПриватБанк» договір про надання банківських послуг і отримала можливість користуватися кредитними коштами, однак померла [INFO] і після її смерті існує заборгованість в сумі 14990 грн. Спадкоємцем [PERSON] по заповіту від 16 серпня 2021 року є [PERSON] , яка 06 вересня 2021 року подала приватному нотаріусу заяву якою прийняла спадщину в яку входять, в тому числі, й боргові зобов`язання. Позовна заява надійшла до суду 27 січня 2023 року і АТ КБ «ПриватБанк» відповідачем визначило [PERSON] та лише 14 квітня 2023 року представник позивача при ознайомленні з матеріалами справи дізнався про те, що [PERSON] не є спадкоємцем [PERSON] , а спадщину по заповіту прийняла [PERSON] , тому вже 19 квітня 2023 року до суду подано клопотання про заміну неналежного відповідача. Банківська установа не мала можливості дізнатись про спадкоємця [PERSON] раніше, тобто до подання позовної заяви до суду, адже у відповіді, яка надійшла банку 17 березня 2022 року, приватний нотаріус відмовила у наданні інформації про коло спадкоємців, при цьому приватний нотаріус листом (дата відсутня, але згідно матеріалів справи лист направлений у лютому-березні 2022 року) повідомила [PERSON] про претензію кредитора та роз`яснено положення ст.ст. 1281, 1282 ЦК України. В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що [PERSON] , як спадкоємець, повідомила АТ КБ «ПриватБанк» про смерть спадкодавця [PERSON] . Факт подання АТ КБ «ПриватБанк» уточненої позовної заяви підтверджує те, що заборгованість спадкодавця [PERSON] не погашена спадкоємцем [PERSON] . Отже, АТ КБ «ПриватБанк» дотрималось положень ст.ст. 1281, 1282 ЦК України і своєчасно звернулось до суду із зазначеним позовом. Із матеріалів спадкової справи випливає, що свідоцтво про право на спадщину для [PERSON] не видавалось, однак його відсутність не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора. [PERSON] не скористалась своїм правом і не надала суду відомостей про обсяг спадкового майна та його вартість, адже саме на неї, як спадкоємця, законодавець поклав обов`язок довести такі відомості, якщо вона заперечує проти вимог кредитора. VІ. ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ 20. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивач належними і допустимими доказами довів правомірність своїх вимог, водночас відповідач не надала доказів, які спростовують твердження позивача, що є її процесуальним обов`язком, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. VІІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ 21. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги підлягають задоволенню, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved