Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-28 00:00:00

В квітні 2023 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Ельбрус», в якому просила суд стягнути із відповідача на користь позивача інфляційні збитки в сумі 132675,89 грн. та три відсотки річних в сумі 19283,64 грн., а також судовий збір в сумі 1519,59 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01.07.2022 року у справі №359/9946/21, позов [PERSON] було задоволено частково. Визнано дійсною односторонню відмову позивача [PERSON] від Інвестиційного Договору № ХЕП/01-КВ/127 від 14 вересня 2019 року, укладеного між [PERSON] та Акціонерним товариством «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Ельбрус», від імені, в інтересах та за рахунок якого діє Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Портофін». Розірвано Інвестиційний Договір № ХЕП/01-КВ/127 від 14 вересня 2019 року , укладений між [PERSON] та Акціонерним товариством «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Ельбрус», від імені, в інтересах та за рахунок якого діє Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Портофін». Стягнуто з Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Ельбрус» на користь [PERSON] сплачені за договором грошові кошти у сумі 401055 гривень 81копійка. В задоволенні іншої частини позовних вимог щодо стягнення пені, моральної шкоди було відмовлено. Стягнуто з Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Ельбрус» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Портофін» судовий збір на користь держави по 2913 гривень 28 копійок. Постановою Київського апеляційного суду від 31.01.2023 року, та ухвалою Київського апеляційного суду від 07.02.2023 року, рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01.07.2022 року було залишено без змін. Позивач вказує, що відповідач судове рішення не виконав, кошти позивачу не повернув, та це не припиняє правовідносини між сторонами цього договору, та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України. Посилаючись на викладене, а також з огляду на те, що відповідач продовжує неправомірно користуватись грошовими коштами, і продовжує ухилятись від виконання зобов`язань по поверненню коштів, позивач вимушений в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, звернутись із даним позовом до суду та просить стягнути в примусовому порядку із відповідача на користь позивача за період із вересня 2021 р. по квітень 2023 р. інфляційні збитки в сумі 132675,89 грн. та три відсотки річних в сумі 19283,64 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25.04.2023 року, у справі було відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 31.05.2023 року, було вирішено відкласти розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Позивач після відкриття провадження у справі, надіславши до суду заяву про зміну адреси учасника справи, з будь-якими іншими клопотаннями до суду не зверталась. Відповідач відзив на позов до суду не подав, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити за наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01.07.2022 року у справі № 359/9946/21, позов [PERSON] було задоволено частково. Визнано дійсною односторонню відмову позивача [PERSON] від Інвестиційного Договору № ХЕП/01-КВ/127 від 14 вересня 2019 року, укладеного між [PERSON] та Акціонерним товариством «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Ельбрус», від імені, в інтересах та за рахунок якого діє Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Портофін». Розірвано Інвестиційний Договір № ХЕП/01-КВ/127 від 14 вересня 2019 року , укладений між [PERSON] та Акціонерним товариством «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Ельбрус», від імені, в інтересах та за рахунок якого діє Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Портофін». Стягнуто з Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Ельбрус» на користь [PERSON] сплачені за договором грошові кошти у сумі 401055 гривень 81копійка. В задоволенні іншої частини позовних вимог щодо стягнення пені, моральної шкоди було відмовлено. Стягнуто з Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Ельбрус» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Портофін» судовий збір на користь держави по 2913 гривень 28 копійок. Зазначене рішення суду Акціонерним товариством «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Ельбрус» було оскаржено. Постановою Київського апеляційного суду від 31.01.2023 року, та ухвалою Київського апеляційного суду від 07.02.2023 року, рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01.07.2022 року було залишено без змін. Позивач вказує, що відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань, коштів позивачу не повернув, однак, доказів наведеним твердженням стороною позивача до позову долучено не було, як і не було долучено доказів належного звернення до виконання зазначеного рішення суду у справі № 359/9946/21, та фактичного ухилення відповідачем від виконання зобов`язань, в т.ч. і не сплату коштів за судовим рішенням після його ухвалення. Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною 2 статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. В ході розгляду справи було встановлено, що відповідач належним чином своїх зобов`язань за укладеним договором дійсно не виконав, в зв`язку з чим судовим рішенням із відповідача на користь позивача було стягнуто кошти в сумі 401055,81 грн. Поруч із цим, доказів на підтвердження неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань, в т.ч. після ухвалення судового рішення, та фактичного не повернення коштів, в т.ч. в рамках відкрито виконавчого провадження з примусового виконання зазначеного судового рішення, стороною позивача суду надано не було. Варто вказати, що пред`явивши даний позов, позивачем не було доведено достатніми доказами наявність протиправного невиконання (неналежного виконання), в т.ч. судового рішення, за яким на користь позивача були стягнуті кошти з огляду на неналежне виконання відповідачем договірних зобов`язань, а тому пред`явлені позовні вимоги за наведених в позові підстав, на думку суду, є передчасними. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи стороною позивача не доведено достатніми доказами факт протиправного невиконання (неналежного виконання), фактично ухилення відповідача від виконання зобов`язань, в т.ч. не належного виконання рішення суду, та не повернення коштів за укладеним договором після його ухвалення, а тому достатніх підстав для стягнення із відповідача на користь позивача інфляційних втрат та трьох відсотків річних в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, суд не вбачає, в зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог слід відмовити. В порядку ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем по фактично понесеним. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed