Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-04 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з\~\~позовом до Суворовської селищної ради про встановлення факту належності нерухомого майна та визнання права власності. З позовної заяви, вбачається, що батьки позивачки [PERSON] , [PERSON] та рідний брат [PERSON] будучі членами колгоспу побудували домоволодіння колгоспний двір за адресою [ADDRESS] . Батьки позивачки та брат на день ліквідації колгоспних дворів були членами цього колгоспного двору та їм як колишнім членам колгоспного двору раніше не\~\~виділялися\~\~ їх частки\~\~в спільному майні колгоспного двору відповідно до ч. 1\~ст. 123 ЦК УРСР\~, їх частки\~\~не\~\~зменшувались, а також\~\~в їх\~\~ виділенні не\~\~ відмовлялося відповідно до ч.3\~ст.\~123\~ЦК УРСР та вони не\~\~були визнані\~\~такими, що втратили право на частку в майні колгоспного двору на підставі\~ст. 126\~\~ЦК УРСР. Таким чином зазначені особи мали право власності\~\~на житловий будинок розташований за адресою [ADDRESS] , в рівних частках, тобто по 1/3 частки.\~ [INFO] помер батько позивачки [PERSON] та на момент його смерті разом з ним проживали мати позивачки [PERSON] та її брат [PERSON] , фактично вступили у спадщину за законом. В подальшому [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , після смерті якої позивачка разом з братом вступили у спадщину за законом після її смерті у рівних долях. [INFO] несподівано помер брат позивачки [PERSON] , який не мав своєї родини та дітей. Після смерті брата позивачка вступила у спадщину за законом та нотаріально оформила право власності на більшість майна після смерті батьків та брата, але оформити право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] після смерті рідних не змогла, у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності на це домоволодіння у спадкодавців, який рахується, як колгоспний двір, про що отримала відповідну постанову від державного нотаріуса. За життя спадкодавці не зареєстрували належним чином своє право власності на житловий будинок, після ліквідації колгоспних дворів, що і стало передумовою звернення до суду. Представником позивача було надано заяву, відповідно до якої він просив розглянути справу за їх відсутності. Представник відповідача Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області, в судове засідання не прибув, надав заяву, в якій просив суд розглянути справу без його присутності, вимоги підтримує. На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав в підготовчому судовому засіданні, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.09.1963 р., зареєстрованого Приозернянською\~с/радою\~Ізмаїльського району,\~актовий запис\~№ 26,- рос. [PERSON] та рос. [PERSON] є батьками рос. [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.03.1956 р., зареєстрованого с.\~Приозерне Суворовського\~райбюро ЗАГС,\~актовий запис\~№ 12,- рос. [PERSON] та рос. [PERSON] є батьками рос. [PERSON] , [INFO] . Згідносвідоцтва про укладення шлюбу від 20.10.1983 р., рос. [PERSON] та рос. [PERSON] зареєстрували шлюб 20.11.1983 року у Приозернянській с/раді Ізмаїльського району Одеської області, про що зроблено актовий запис за № 10. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище рос. « [PERSON] ». Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 386, [PERSON] , помер [INFO] . Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 99, [PERSON] , померла [INFO] . Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданого Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції /м. Одеса/, актовий запис № 281, [PERSON] , помер [INFO] . Відповідно до свідоцтва про право на спадину за законом від 08.09.2016 р. [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , внаслідок чого було заведено спадкову справу № 146/2016. Відповідно до свідоцтва про право на спадину за законом від 14.12.2021 р. [PERSON] прийняла спадщину після смерті брата [PERSON] , внаслідок чого було заведено спадкову справу № 393к/2021. Житловий будинок за адресою: [ADDRESS] відповідно до технічного паспорту, виготовленого КП КМР «БТІ» згідно до характеристики будинку, господарських будівель та споруд складається з: житлового будинку під літ. А1 загальною площею 87,7 кв.м., житловою площею 45,5 кв.м.; господарських споруд: літ. а2 прибудова з ганком; літ. Б1 комора; літ.б1 - прибудова; літ.б2 навіс, літ.В сараю; літ.Г - сараю; літ.г1 - навісу; літ.Д гаражу; літ.Е літньої кухні; літ.е2 - навісу; літ - Ж сараю; літ.З сараю; літ.И сараю; літ.К убиральні, №1-10. Згідно довідки КП КМР «БТІ» № 1083 від 17.12.2021 р. станом на 01.01.2013 р. право власності на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано. З довідки Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області № 11-09 від 06.10.2022 р. вбачається, що до складу двору за адресою: [ADDRESS] входили: [PERSON] голова домоволодіння, [PERSON] дружина, [PERSON] син. Нотаріусом Ренійської державної нотаріальної контори Муту Валентині Пилипівні відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок. При розгляді і вирішенні справи судом застосовано наступні норми права: У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно\~ статті\~ 41 Конституції України\~ кожен\~ має\~ право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку,\~ визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. У відповідності до п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року N 435-IV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, даний Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР (в ред. 1963 року, що діяла до 15.04.1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної власності. Відповідно до ч. 1-2 \~ст. 123 ЦК УРСР доля члена колгоспного двору в майні двору визначається при виході його зі складу двору без утворення \~нового двору (виділ). Розмір частки члена двору визначається \~виходячи з рівності часток всіх членів двору \~включаючи неповнолітніх та непрацездатних. \~ Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону Української РСР «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Норма, що передбачала можливість членів сім`ї та інших осіб, які спільно ведуть трудове господарство, мати у власності, зокрема, жилі будинки і господарські споруди, також містилася у ст. 8 Закону СРСР «Про власність\~ в СРСР» 1990 року. Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності\~ одним з документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації. Згідно п.5 ч. 2 ст. 293, ст. 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду. Виходячи з наведеного суд вважає обґрунтованими вимоги представника позивача, щодо встановлення факту належності належності житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованому за адресою [ADDRESS] , в рівних частках, а саме по 1/3 частки: [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] , який помер [INFO] , як членам колгоспного двору. Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять, усі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Не підлягає задоволенню вимога спадкоємця про визнання за ним права власності на самочинно зведені спадкодавцем будівлі, або споруди, оскільки згідно ч. 2 ст. 376 УК України останній не може набути права власності на таке майно. Відповідно до\~ст.\~1261\~ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України\~ 22.02.2012 року за №\~282/20595 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.\~263\~ЦПК України,\~судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим. Законним\~є рішення,\~ухвалене судом\~відповідно до\~норм матеріального\~права із\~дотриманням норм\~процесуального права. Судове\~рішення має\~відповідати завданню\~цивільного судочинства,\~визначеному цим\~Кодексом. При\~виборі і\~застосуванні норми\~права до\~спірних правовідносин\~суд враховує\~висновки щодо\~застосування відповідних\~норм права,\~викладені в\~постановах Верховного\~Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину у нотаріуса, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що право позивачів на спадщину підлягає судовому захисту\~ в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов задоволенню.

Outcome: approved