Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-04 00:00:00

24.08.2022 [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом про зменшення розміру аліментів, утримуваних з позивачки, згідно судового наказу від 27 серпня 2019 року, шляхом скасування стягнення на користь відповідача [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11.06.2021 року до досягнення дитиною повноліття, та стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки [PERSON] у розмірі заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.06.2021 до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 15.05.2008 сторони у справі зареєстрували шлюб. У шлюбі народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 22.07.2015 року шлюб між позивачкою та відповідачем розірваний та визначене місце проживання дітей разом із позивачкою. Зазначено, що на даний час донька [PERSON] проживає разом із позивачкою, а син [PERSON] проживає разом зі своїм батьком - відповідачем у справі, відповідно до затвердженої ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22.09.2016 року мирової угоди сторін. Тривалий час відповідач не виконував умови мирової угоди і позивачка була вимушена звертатись у всі можливі органи для відновлення порушених прав та з 11.06.2021 року донька сторін на законних підставах проживає разом з позивачкою. Вказано, що в той же час чинним залишається судовий наказ Оболонського районного суду м. Києва №2н/756/339/19 від 27.08.2019 року, згідно якого з позивачки стягнуто на користь відповідача аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з 08.08.2019 року до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з 08.08.2019 року до досягнення дитиною повноліття. При цьому, на теперішній час, згідно ухвали Апеляційного суду м. Києва, донька сторін проживає разом із позивачкою, а син разом із батьком [PERSON] . Таким чином, позивачка має подвійне грошове навантаження та обов`язок по сплаті аліментів на користь відповідача на утримання доньки, яка тривалий час проживає разом із позивачкою. Приймати участь в утриманні дітей батько та мати повинні одночасно. В свою чергу, позивачка повністю забезпечує доньку, створює їй всі умови для гармонійного розвитку, навчання та дозвілля, в той же час повинна сплачувати аліменти на її утримання [PERSON] , з яким дитина не проживає. Таким чином, на даний час обставини змінились на стільки, що не дають позивачці змоги сплачувати аліменти на користь відповідача на утримання малолітньої доньки, оскільки зазначені кошти йдуть безпосередньо на утримання дитини [PERSON] . З посиланням на норми ст. ст. 150, 180, 183, 192 СК України позивачка просить задовольнити позов. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07.09.2022 позовна заява [PERSON] була залишена без руху знаданням позивачці строку для усунення недоліків позову протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали (а.с. 32, 33). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21.09.2022 відкрите провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого судового засідання на 07.11.2022 о 09 год. 30 хв. та роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання (а.с. 37). Ухвалою суду від 26.01.2023 підготовче провадження закрите та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні (а.с. 52). 07.02.2023 на адресу суду надійшло клопотання відповідача [PERSON] про зупинення провадження по справі (а.с. 60-65). 07.03.2023 до суду відповідачем подане клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів (а.с. 73-107). 07.04.2023 на адресу суду надійшло клопотання відповідача про зупинення провадження по справі (а.с. 120, 121). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05.07.2023 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] [PERSON] про закриття провадження у справі у частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, утримуваних з [PERSON] згідно судового наказу від 27.08.2019 шляхом скасування стягнення на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11.06.2021 до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05.07.2023 із занесенням в протокол судового засідання відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] [PERSON] про зупинення провадження у справі. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] підтримала позов та викладені у ньому обставини, просила задовольнити заявлені позовні вимоги, додатково пояснила, що у позовній заяві була допущена описка у написанні прізвища позивачки « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позову, пояснив, що у червні 2021 року позивачка протиправно викрала дитину [PERSON] та не повернула відповідачу, хоча між сторонами 23.09.2016 укладений нотаріально посвідчений договір про внесення змін до договору між позивачкою та відповідачем щодо здійснення батьками прав та про визначення місця поживання дітей, відповідно якого було визначено місце проживання обох дітей сторін по справі з батьком - відповідачем. Наразі Карлівським районним судом Полтавської області розглядається справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Бучанської районної державної адміністрації Київської області, про відібрання у [PERSON] малолітньої дитини [PERSON] та повернення дитини батьку. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 20 зв., 22 зв.). Згідно свідоцтва про зміну імені, 06.03.2021 позивачка [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 23). Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22.09.2016 року у справі №756/9263/15-ц визнано мирову угоду укладену 21.09.2016 року між [PERSON] та [PERSON] , предметом якої є здійснення батьками прав та обов`язків і визначення місця проживання дітей, зокрема, відповідно до пункту 1.2 затвердженої мирової угоди, місце проживання [PERSON] є місце проживання (реєстрації) батька [PERSON] , а місце проживання [PERSON] є місце проживання (реєстрації) матері [PERSON] (а.с. 92-97). 23.09.2016 позивачка та відповідач уклали нотаріально посвідчений договір за реєстровим номером 827 про внесення змін до договору між батьками щодо здійснення батьками прав та про визначення місця проживання дітей, укладеного та посвідченого 13.06.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заїзжай К.М. за реєстровим № 443, за умовами якого визначено, що місце проживання [PERSON] та [PERSON] є місце проживання (реєстрації) батька (а.с. 98, 99). Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 12.05.2021, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 03.12.2021 у справі № 756/9263/15-ц, заяву [PERSON] , заінтересовані особи: [PERSON] , Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та зміну способу виконання рішення задоволено частково; поновлено строк пред`явлення до виконання ухвали Апеляційного суду м. Києва від 22 вересня 2016 року по справі № 756/9263/15-ц, якою визнано укладену між сторонами 21.09.2016 мирову угоду (а.с. 11-15). 27 серпня 2019 року Оболонським районним судом м. Києва видано судовий наказ у справі №756/10588/19, відповідно якого стягнуто з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , який проживає за адресою: [ADDRESS] аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 08.08.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , який проживає за адресою: [ADDRESS] аліменти на утримання малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 08.08.2019 року і до досягнення дитиною повноліття (далі - судовий наказ, а.с. 3 зв.). За вимогами позову позивачка просить зменшити розмір утримуваних з нею аліментів, згідно судового наказу, шляхом скасування стягнення на користь відповідача на утримання доньки [PERSON] та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 11.06.2021 до повноліття дитини. Судом встановлено, що 11.06.2021 позивачка забрала дитину [PERSON] за місцем мешкання дитини з відповідачем та з того часу дитина проживає з матір`ю. Обставини не проживання дівчинки з батьком з вказаного часу підтверджуються наданими відповідачем письмовими доказами, а саме: копіями заяви [PERSON] від 16.06.2021 та його поясненнями від 16.06.2021 до органів поліції, витягами з єдиного реєстру досудових розслідувань від 07.09.2021, 01.10.2021 (а.с. 101-107). За нормою ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З урахуванням обставин проживання на час розгляду спору дитини [PERSON] з позивачкою, суд вважає, що позовні вимоги у частині зменшення розміру аліментів шляхом скасування стягнення підлягають задоволенню частково, а саме слід припинити стягнення аліментів, згідно судового наказу Оболонського районного суду міста Києвавід 27.08.2019 року № 2-н/756/339/19, з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подачі позову - з 24.08.2022 року. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 Сімейного кодексу України). Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №78-ХІІ, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з Закону України «Про охорону дитинства», а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Стаття 18 Конвенції ООН про права дитини декларує, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За нормою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини декларує, що Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу (частина 2 ст. 141 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Отже, судом встановлено, що дитина сторін по справі [PERSON] проживає з позивачкою [PERSON] та перебуває на її утриманні. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що малолітня дитина проживає разом з матір`ю, перебуває на її забезпеченні, відповідно до вимог сімейного законодавства має право на отримання матеріальної допомоги з боку своїх батьків, при цьому згоди щодо добровільної сплати аліментів на утримання малолітньої доньки між сторонами не досягнуто. Позивачка просить стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини щомісячно у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача. При визначенні розміру аліментів суд враховує вказані обставини і те, що малолітня [PERSON] знаходиться на утриманні матері, відповідач є батьком дитини, особою працездатного віку, отже може працювати та заробляти кошти на утримання своєї доньки, доказів про наявність медичних протипоказань встановлених відповідачу щодо працевлаштування і заняття певними видами діяльності суду надано не було, при цьому суд також бере до уваги, що на утриманні відповідача є неповнолітній син [PERSON] , та враховуючи щоденну потребу у забезпеченні дитини необхідним харчуванням і предметами вжитку, умов для розвитку дитини та в сукупності оцінених судом доказів суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково, а саме на користь позивачки з відповідача слід стягнути аліменти у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) останнього щомісячно на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , починаючи з дня подання позову - з 24.08.2022 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На думку суду, такий розмір щомісячних аліментів, який рекомендований законодавцем у частці від доходу на утримання однієї дитини у разі наявності у платника аліментів двох дітей, з урахуванням грошового забезпечення, яке повинна надавати на утримання дівчинки її мати [PERSON] , є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дитини, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. При цьому, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позовні вимоги у частині скасування стягнення аліментів за судовим наказом та стягнення аліментів з відповідача за період часу з 11.06.2021 по 23.08.2022 задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Частиною 2 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: 1) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; 2) ухилення відповідача від надання утримання дитині. За правилами частини 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказуванню підлягають обставини щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі і доведення перед судом переконливості своїх вимог є конституційної гарантією (ст. 129 Конституції України) та передбачено положеннями процесуального закону. Сторона позивачки не надала суду жодних доказів про вжиття позивачкою заходів для одержання аліментів від відповідача на утримання доньки та ухилення [PERSON] від їх сплати, яке полягало би в його умисних діях чи бездіяльності, та про такі докази заявлено не було, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів за минулий час на утримання дитини Елеонори задоволенню не підлягають. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України). Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн., від сплати якого позивачка звільнена, згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial