Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду з позовом про стягнення з ТзОВ «Авто Ролідас» на свою користь грошових коштів у розмірі 280535,77 грн., грошових коштів у розмірі 280535,77 грн., як компенсацію за невиконання умов договору, який був забезпечений завдатком, та судових витрат по справі у розмірі 5610,72 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 11.11.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АВТО РОЛІДАС" в особі директора Ярмольчука Андрія Валерійовича та [PERSON] , укладено попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу №ПКП-10056, згідно з яким сторони досягли згоди про укладення в майбутньому договору купівлі-продажу (Основного договору) на належний ТзОВ "АВТО РОЛІДАС" транспортний засіб. Відповідно до п. 1.1. Відповідач взяв на себе зобов`язання укласти у майбутньому, а саме, відповідно до п. 1.2. Договір купівлі-продажу (Основний договір) на належний Відповідачу транспортний засіб марки BMW модель Х5, рік випуску 2008, номер шасі [NUMBER] з Позивачем до 31 березня 2022 року. Відповідно до п. 2.3 Замовник (Позивач) сплачує в день підписання Договору в якості завдатку першу частину суми вартості Транспортного засобу на розрахунковий рахунок Відповідача в розмірі 145 817,77 грн., у тому числі ПДВ - 24 303,05 грн. З метою виконання взятих на себе зобов`язань Позивач, на підставі рахунку на оплату № 10056-АР0197 від 11.11.2021 року, перерахував на розрахунковий рахунок Відповідача грошові кошти у розмірі 145 817,77 грн. Згодом на виконання п. 2.4 Позивач здійснив наступний розрахунок, перерахувавши на рахунок Відповідача 134 718,00 грн. через мобільний банкінг АТ «Ощадбанк». Після спливу терміну для укладення основного договору купівлі-продажу Відповідач не уклав з Позивачем обумовлений договір, чим порушив умови попереднього договору, які передбачені п. 1.1, п. 1.2, п. 2.3. Після того, як пройшло 7 місяців після спливу терміну для укладення основного Договору, Позивачеві так і не передали авто, не повернули кошти, не надали будь - яких пояснень, пропозицій чи інших варіантів мирного врегулювання описаного питання. Також зазначає, що у зв`язку із невиконанням зобов`язань, які були забезпечені та гарантовані завдатком, такий завдаток підлягає поверненню у подвійному розмірі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Представник позивача [PERSON] адвокат Свистула Д.А., яка діє згідно ордеру серія АІ № 1296009 в судове засідання не з`явилася. Згідно поданої до суду заяви, просила розглядати справу без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач ТзОВ «АВТО РОЛІДАС» в судове засідання не з`явився повторно, про день, час та місце судового засідання повідомлявся рекомендованою кореспонденцією. З заявою з проханням слухати справу за його відсутності до суду не звертався , письмового відзиву на позов, суду не подав. Причину неявки суду не повідомив. Оскільки відповідач, належним чином повідомлявся про день, час та місце судового засідання рекомендованою кореспонденцією, ухвалу про відкриття провадження у справі отримали за адресою електронної пошти: [INFO] , що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, в судове засідання не з`явились повторно, відзив на позов не подавали, отже стороні відповідача достовірно відомо про наявне судове провадження, причину неявки суду не повідомили, з заявами про розгляд справи у їх відсутність до суду не зверталися. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків визначених цією статтею. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення відповідно до ч.4 ст. 223, 282-284 ЦПК України, проти чого представник позивача заперечень не подав. Ухвалою суду від 13.02.2023, прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду, відкрите спрощене позовне провадження, призначений судовий розгляд з викликом сторін. Дослідивши письмові матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що між ТОВ "АВТО РОЛІДАС" в особі директора Ярмольчука Андрія Валерійовича, що діяв на підставі статуту та фізичною особою - [PERSON] було укладено Попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу № ПКП - 10056 від 11 листопада 2021 року. Відповідно до п. 1.1. Відповідач взяв на себе зобов`язання укласти у майбутньому, а саме, відповідно до п. 1.2. Договір купівлі-продажу (Основний договір) на належний Відповідачу транспортний засіб марки BMW модель Х5, рік випуску 2008, номер шасі [NUMBER] з Позивачем до 31 березня 2022 року. Відповідно до п. 2.3 Замовник (Позивач) сплачує в день підписання Договору в якості завдатку першу частину суми вартості Транспортного засобу на розрахунковий рахунок Відповідача в розмірі 145 817,77 грн., у тому числі ПДВ - 24 303,05 грн. З метою виконання взятих на себе зобов`язань Позивач, на підставі рахунку на оплату № 10056-АР0197 від 11.11.2021 року, перерахував на розрахунковий рахунок Відповідача грошові кошти у розмірі 145 817,77 грн., що підтверджується квитанцією № 33, дата валютування 11.11.2021 року, призначення платежу - за легкове авто. Згодом на виконання п. 2.4 Позивач здійснив наступний розрахунок, перерахувавши на рахунок Відповідача 134 718,00 грн. через мобільний банкінг АТ «Ощадбанк», що підтверджується копією виписки підтвердження оплати на 134 718,00 грн. від 31.12.2021року . Встановлено, що після спливу терміну для укладення основного договору купівлі-продажу Відповідач не уклав з Позивачем обумовлений договір, чим порушив умови попереднього договору, які передбачені п. 1.1, п. 1.2, п. 2.3. Також встановлено, що в інтересах Позивача був направлений адвокатський запит №200722/22 від 22.07.2022 р. до Відповідача стосовно: місця перебування на день отримання запиту транспортного засобу місця перебування на день отримання запиту транспортного засобу BMW Х5, рік випуску 2008, номер шасі [NUMBER] ; отримання копії документів, щодо придбання транспортного засобу BMW Х5, рік випуску 2008, номер шасі [NUMBER] ; отримання копії документів, щодо транспортування вказаного транспортного засобу, загальної кількості перерахованих грошових коштів від [PERSON] щодо затрат чи додаткових витрат на усі дії, які пов`язані із викупом, доставкою, розмитненням транспортного засобу ВМW Х5, рік випуску 2008, номер шасі [NUMBER] . Вказаний запит не був отриманий, а повернутий представникові Позивача. Також, представником Позивача було направлено претензію-вимогу до Відповідача №437 м. Київ від 01.08.2022 р. стосовно невиконання взятих на себе зобов`язань та вирішення у досудовому порядку ситуації із невиконанням взятих на себе повноважень. Претензія не була отримана Відповідачем у зв`язку із не отриманням із поштового відділення кореспонденції. Вказана претензія була повернута представникові Позивача. Згідно умов Договору Відповідач та Позивач, як Продавець та Покупець, підписавши Договір, згідно якого Відповідач, згідно умов Договору, зобов`язався до 31.03.2022 року укласти Основний договір купівлі-продажу транспортного засобу BMW Х5, рік випуску 2008, номер шасі [NUMBER] (п. 1.1.) Згідно умов цього договору вказане авто належить на праві власності Відповідачеві. 31.03.2022 року Основний договір укладений не був. Згідно п. 4.1. Договору - Договір вступив в силу з моменту його підписання Сторонами, а саме 11.11.2021 року і діє до 31.03.2022 року або до укладення Основного договору. Згідно з ч. 1, 2, 4 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво-чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором. В силу положень ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтями 610, 611 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплатою неустойки і відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з ч. 1, 2 ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Відповідно до абзацу 2 ч. 1, 2-3 ст. 571 ЦК України, якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором. У разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. На відміну від завдатку, аванс - це спосіб платежу. Аванс не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати, у разі сплати авансу кредитор не може бути зобов`язаний до повернення авансу у подвійному розмірі і відповідно до відшкодування збитків. Аналогічних висновків щодо застосування норми статті 570 ЦК України викладено у постанові Верховного Суду від 6 листопада 2019 року № 367/661/16-ц. Відповідно до ст. ст. 570, 571 Цивільного кодексу України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання й на забезпечення його виконання. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається в кредитора. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму в розмірі завдатку або його вартості. Окрім того, в диспозиції ч. 2 ст. 570 ЦК України зазначено: якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 13.02.2013 року у справі № 6-176цс12 та Постанові від 02.09.2015 року у справі №6-226цс14, внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання. Якщо договору, який б за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передана грошова сума є авансом, який підлягає поверненню. Таким чином, як встановлено судом, між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю "АВТО РОЛІДАС" було укладено попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу від 11.11.2021 року №ПКП-10056, що в свою чергу свідчить про те, що вони бажали укласти договір та розуміли його, і таке укладення відповідало внутрішній волі сторін та жодна з них не була примушена до укладення такого договору. Відтак, волевиявлення позивача та відповідача було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Відомості про те, що відповідач повідомив позивача про неможливість виконання своїх зобов`язань в порядку, визначеному п.6.4. попереднього договору, відсутні. Враховуючи, що договір купівлі-продажу транспортного засобу марки BMW Х5, рік випуску 2008, номер шасі [NUMBER] , в строк до 31.03.2022 року, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладений не був, а сторони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому під час укладення попереднього договору, сплачені позивачем відповідачу на умовах передоплати кошти в сумі 280535,77 грн. є авансом, який підлягає поверненню позивачу. При цьому, враховуючи, що сума, зазначена у попередньому договорі,не є завдатком, як помилково вважає позивач, оскільки сторонами не дотримано умов, визначених статтею 570 ЦК України, а саме не укладено договору купівлі-продажу, за наведених обставин сплачена сума є авансом, відповідно не підлягає до задоволення позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача на підставі ст. 571 ЦК України грошових коштів в розмірі 280 535,77 грн., як компенсації за невиконання умов договору, який був забезпечений завдатком. Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року у справі № 6-176цс12 та від 25 вересня 2013 року у справі № 6-82цс13, та у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 639/9339/16-ц (провадження № 61-513св18), від 01 вересня 2020 року у справі № 522/15584/17 (провадження № 61-18085св19), від 17 червня 2021 року у справі № 711/5065/15-ц (провадження № 61-18537св19). За таких обставин позов належить задовольнити частково в частині стягнення грошових коштів, сплачених за попереднім договором купівлі продажу. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial