Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-26 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» (далі по тексту - позивач, ПрАТ «Страхова група «ТАС») звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON] ) про відшкодування шкоди в порядку суброгації. Вказана позовна заява сформована в системі «Електронний суд». Позовні вимоги мотивовані тим, що 24.01.2020 між ПрАТ «Страхова група «ТАС» та [PERSON] було укладено договір добровільного комплексного страхування ризиків за №FO-652540, предметом якого є страхування транспортного засобу «NISSAN JUKE», державний номерний знак [NUMBER] . 29.04.2020 у Київській області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу «NISSAN JUKE», державний номерний знак [NUMBER] , транспортного засобу «FORD TRANSIT», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу «CHEVROLET AVEO», державний номерний знак [NUMBER] , в результаті якої було пошкоджено транспортний засіб «NISSAN JUKE», державний номерний знак [NUMBER] . 29.04.2020 власник пошкодженого транспортного засобу «NISSAN JUKE», державний номерний знак [NUMBER] , звернулась до ПрАТ «Страхова група «ТАС» з заявою про настання події, у зв`язку із чим задля визначення вартості відновлювального ремонту було проведено огляд та складено акт огляду ТЗ (дефектна відомість) та ремонтну калькуляцію №08554_01 від 06.05.2020, відповідно до якої ремонт пошкодженого транспортного засобу «NISSAN JUKE» становить 133 536,34 грн. У зв`язку із зазначеним, ПрАТ «Страхова група «ТАС», на підставі зібраних документів та заяви про виплату страхового відшкодування, складено розрахунок страхового відшкодування та страховий акт №11672/01/920 від 02.06.2020 на суму 133 536,34 грн., яку було виплачено власниці пошкодженого транспортного засобу NISSAN JUKE», державний номерний знак [NUMBER] , в якості страхового відшкодування. Винуватцем вищевказаної ДТП визнано [PERSON] , що підтверджується постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 13.07.2020. На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «FORD TRANSIT», державний номерний знак [NUMBER] , який належить, та яким в момент дорожньо-транспортної пригоди керував [PERSON] , не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Таким чином до ПрАТ «Страхова група «ТАС» у порядку суброгації перейшло право вимоги до відповідача. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22 травня 2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін для розгляду справи по суті в судове засідання. В судове засідання, яке відбулося 27.06.2023, представник позивача не з`явилася, однак до початку розгляду справи надіслала заяву, в якій вона позовні вимоги підтримала, прохала суд їх задовольнити та розгляд даної справи проводити за її відсутністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, зокрема шляхом направлення ухвали суду про відкриття провадження у справі за зареєстрованою адресою місця проживання: [ADDRESS] , а також за вказаною у позовній заяві адресою: [ADDRESS] . Однак, конверти повернулись на адресу суду з вказівкою на довідці про причини повернення/досилання «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, відповідач про розгляд справи повідомлявся через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, а також шляхом розміщення оголошення на сайті Дарницького районного суду м. Києва про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме. Проте, від відповідача будь-яких процесуальних документів, таких як: відзив, заперечення, пояснення, клопотання на адресу суду не надходило. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) суд зобов`язаний відкласти судовий розгляд справи в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники. Частиною 3 ст. 223 ЦПК України також визначено, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. При цьому, Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Суд бере до уваги, що відповідач був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи, а враховуючи строки розгляду справи, суд визнає за можливе проводити судовий розгляд справи у відсутності сторони відповідача, який був належним чином повідомленим про день та час судового засідання. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.01.2020 між ПрАТ «Страхова група «ТАС» та [PERSON] було укладено договір добровільного комплексного страхування ризиків за №FO-652540, предметом якого є страхування транспортного засобу «NISSAN JUKE», державний номерний знак [NUMBER] . 29.04.2020 у Київській області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу «NISSAN JUKE», державний номерний знак [NUMBER] , транспортного засобу «FORD TRANSIT», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу «CHEVROLET AVEO», державний номерний знак [NUMBER] , в результаті якої було пошкоджено транспортний засіб «NISSAN JUKE», державний номерний знак [NUMBER] . Того ж дня, власниця пошкодженого транспортного засобу «NISSAN JUKE», державний номерний знак [NUMBER] , звернулась до ПрАТ «Страхова група «ТАС» з заявою про настання події, у зв`язку із чим задля визначення вартості відновлювального ремонту було проведено огляд та складено акт огляду ТЗ (дефектна відомість) та ремонтну калькуляцію №08554_01 від 06.05.2020, відповідно до якої ремонт пошкодженого транспортного засобу «NISSAN JUKE» становить 133 536,34 грн. 26.05.2020 власник транспортного засобу «NISSAN JUKE», державний номерний знак [NUMBER] , звернулась до ПрАТ «Страхова група «ТАС» з заявою на виплату страхового відшкодування. Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2020 року водія [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 340 грн. У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, вина відповідача у вчинені дорожньо-транспортної пригоди за ст. 124 КУпАП є встановленою та не підлягає доведенню. 02.06.2020 ПрАТ «Страхова група «ТАС» складено страховий акт №11672/01/920 та додаток №1 до страхового акту №11672/01/920 від 02.06.2020, відповідно до яких сума страхового відшкодування, що належить до виплати становить 133 536,34 грн. Згідно платіжної інструкції №102207 від 03.06.2020 позивач виплатив власнику пошкодженого транспортного засобу «NISSAN JUKE», державний номерний знак [NUMBER] , страхове відшкодування за договором №FO652540 від 24.01.2020 на загальну суму 133 536,34 грн. На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «FORD TRANSIT», державний номерний знак [NUMBER] , який належить та яким в момент дорожньо-транспортної пригоди керував [PERSON] , не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Таким чином до ПрАТ «Страхова група «ТАС» у порядку суброгації перейшло право вимоги до відповідача. Згідно ст. 993 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Така ж позиція викладена у ст. 27 Закону України «Про страхування». Відповідно до наведених положень, до страховика в разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Перехід права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування є суброгацією. За нормою ст. 980 ЦК України та ст. 4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Таким чином, Цивільний кодекс України та Закон України «Про страхування» передбачає три види страхування, а саме особисте, майнове та страхування відповідальності. Виходячи із вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів. Суброгація істотно відрізняється від регресу. Основна відмінність суброгації від регресу полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Отже, регрес, це нове право що виникає у особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу це право зворотної вимоги страховика до регресату, через те що страховик виконав обов`язок за страховим зобов`язанням. А, отже, у страхуванні відповідальності, навіть після виконання зобов`язання страховиком суброгація не припустима, оскільки виникають правовідносини із відшкодування витрат у порядку регресу. Пунктом 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому, регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, ст. 1191 ЦК України), а також ст. 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до ст. 993 ЦК і ст. 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення ст. 515 ЦК суброгація застосовується лише до майнового страхування. Із правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення з особи, винної у настанні страхового випадку, сум виплаченого страховою компанією страхового відшкодування, викладеного в постанові від 25.12.2013 у справі № 6-112цс13 вбачається, що при розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив наступний правовий висновок: у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, винуватої у заподіянні шкоди (ст. 993 ЦК України). При цьому, перебіг позовної давності не змінюється і він обчислюється від дня настання страхового випадку (ч. 1 стст. 261, 262 ЦК України). Страхувальник, який отримав майнову шкоду, набув право вимоги відшкодування до заподіювача, але у зв`язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача. Таким чином, у спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора, а саме, страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Отже, на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування в порядку суброгації» до ПрАТ «Страхова група «ТАС» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] - в порядку суброгації. За вказаних обставин, врахувавши, що саме до позивача перейшло право вимоги, відповідачем завдані збитки не відшкодовані, а також оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, який був сплачений позивачем при подачі до суду даного позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved