Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 6675018472 від 27 жовтня 2020 року у розмірі 288 417,09 грн. та судовий збір в розмірі 4 327,00 грн. Посилається в позові на те, що 27 жовтня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було підписано кредитний договір № 6675018472. Відповідно до п.1.1 Кредитного договору, кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Відповідно до п.1.3 Кредитного договору позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених паспортом кредиту № 5018472, який є невід`ємною частиною договору. Згідно з п. 2.1. Кредитного договору всі інші умови кредитного договору, викладені в паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК» «ЦФР», які розміщені на сайті ТОВ «ФК» «ЦФР». Відповідно до умов паспорту кредиту № 5018472 та кредитного договору № 6675018472 від 27 жовтня 2020 року відповідачу надано грошові кошти на наступних умовах: -сума кредиту - 238 350ю00 грн.; -строк користування - 36 місяців; -річні проценти - 0,01 % від суми боргу за договором; -щомісячні проценти - 3,45% від суми кредиту. Кредит надається безготівковим шляхом, протягом 3 банківських днів від дня укладення договору. ТОВ «ФК» «ЦФР» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі. Кредит відповідачем було отримано шляхом безготівкового перерахування коштів, у спосіб, зазначений в кредитному договорі. 20.09.2021 року права вимоги за кредитним договором перейшли до Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» на підставі договору факторингу. Відповідно до цього договору та витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу № 200921 від 20.09.2021 року, позивач є новим кредитором відповідача за кредитним договором №6675018472 від 27 жовтня 2020 року з усіма наступними додатками та змінами. Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим станом на 27 вересня 2022 року виникла заборгованість у розмірі 288 417,09 гр., яка складається з: - 182 718,83 грн. - заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена); - 13,08 грн. - заборгованість по річним процентам; - 105 685,18 грн. - заборгованість по щомісячним процентам. Виходячи з невиконання відповідачем умов договору, просить задовольнити позов. 29.11.2022 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. 06.12.2022 року надійшла довідка про реєстрацію місця проживання відповідача. Ухвалою суду від 07.12.2022 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 07.12.2022, також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками, яку останній отримав 07 лютого 2023 року, про що свідчить відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Відзиву на позов відповідач у встановленому законом порядку строк не надав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У ч. 2 цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частинами 1-3 ст. 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За правилами ст.ст.1050,1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 509 ЦК України, в силу зобов`язання одна особа (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Судом встановлено, що відповідач з метою отримання банківських послуг, підписав кредитний договір № 6675018472 від 27.10.2020 року та паспорт кредиту № [NUMBER] , згідно яких отримав кредит у розмірі 238 350 гривень на строк 36 місяців, з річною ставкою 0,01 % від суми боргу за договором та виплатою щомісячних процентів в розмірі 3,45 % від суми кредиту. Відповідно до п.5.1 Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК» «ЦФР» позичальник зобов`язується щомісячно, у граничний термін, повертати чергову частину кредиту та сплачувати щомісячні і річні проценти. У разі прострочення повернення кредиту за кредитним договором, позичальник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня. У разі тривалого прострочення позичальником зобов`язань за кредитним договором, позичальник за кожний календарний місяць, протягом якого було допущено таке прострочення, сплачує неустойку. Встановлено, що у передбачені строки відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, а тому станом на 27 вересня 2022 року виникла заборгованість у розмірі 288 417,09 гр., яка складається з: - 182 718,83 грн. - заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена); - 13,08 грн. - заборгованість по річним процентам; - 105 685,18 грн. - заборгованість по щомісячним процентам. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи те, що відповідач не виконав умов Кредитного договору № 6675018472 від 27.10.2020 року та умов паспорту кредиту № 5018472, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 288 417,09 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 4 327,00 грн.

Outcome: approved