Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] 17.04.2023 р. звернулася в Рівненський районний суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, розмір яких у судовому засіданні уточнила та просить стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивувала тим, що між ними з відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано 29.08.2007 р. За час шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . На час подання цього позову на розгляді у суді перебуває справа №570/1433/23 за позовом [PERSON] до неї про розірвання шлюбу. Кошти на утримання неповнолітньої дитини, які надає відповідач, носять періодичний характер. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дозволяє утримувати його дитину, інших утриманців він не має, тому позивачка вважає, за можливе стягнути з відповідача аліменти у розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу). 08.05.2023 р. ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом учасників. У відзиві представник відповідача адвокат Я. Москаль вказує, що відповідач [PERSON] з березня 2023 р. по даний час перебуває на службі у Збройних силах України, в місцях проведення бойових дій. Вважає заявлені позовні вимоги необгрунтованими. 20.04.2023 р. Рівненським районним судом Рівненської області ухвалено рішення у справі №570/1433/23 про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 29.08.2007 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненським міським управлінням юстиції №1441. Рішення набрало законної сили 23.05.2023 р. За змістом рішення суду від 20.04.2023 р у справі №570/1433/23, судом не визначено та не встановлене місце проживання неповнолітньої доньки [PERSON] . Відповідач жодним чином не ухиляється від свого обов`язку утримувати доньку, що визнає позивач, однак у зв`язку із перебуванням у Збройних силах України та перебуваючи в місцях ведення бойових дій, відповідач не має можливості надавати допомогу дитині постійно. При першій можливості відповідач надає відповідну допомогу і забезпечує необхідне утримання для доньки. Позивачка є працевлаштована та отримує відповідний дохід , спільна донька навчається в загально-освітньому навчальному закладі, що не передбачає витрат на оплату за навчання. Спільна донька не потребує постійної медичної допомоги та особливого догляду. Позивач, свідомо не вказуючи власного доходу, нівелює власний обов`язок щодо утримання доньки, визначений ч.1 ст.180 СК України та прагне повністю перекласти обов`язок з утримання спільної доньки, виключно на відповідача шляхом застосування судового механізму. Заявлений до стягнення розмір аліментів, відповідач визнає в частині стягнення не більше 1/6 від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вважає заявлений розрахунок витрат на правничу допомогу необґрунтованим та неспівмірним із складністю справи, яка розглядається у порядку спрощеного провадження, а також за обсягом надання таких послуг, які фактично полягають у підготовці заяви про стягнення аліментів, вказані витрати підлягають зменшенню відповідно до ст. 137 ЦПК України. У письмових поясненнях представник позивачки адвокат Павлюк І.А. вказує, що такого поняття як витрати на утримання неповнолітньої дитини чинне законодавство не містить. [PERSON] є працездатним, інших утриманців він не має, немає непрацездатної дружини, батьків чи дітей. Не надано доказів, які підтверджували дані факти і до відзиву на позовну заяву. Не надано обґрунтування того, що саме такий розмір аліментів 1/6 частини від заробітку задоволить потреби дитини. Натомість, перебуваючи на службі у Збройних силах України, а саме в місцях проведення бойових дій, відповідач має можливість сплачувати аліменти, які забезпечили гідні умови проживання для його єдиної дитини. Щодо незгоди відповідача із розміром витрат на правничу допомогу, представник позивачки також вказує, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У свою чергу на підтвердження здійснених витрат на професійну правничу допомогу надано договір від 10.04.2023 р., рахунок, платіжну інструкцію від 01.06.2023 р., платіжну інструкції від 13.06.2023 р. відповідно до договору про надання правової допомоги від 10.04.2023 р. сторони погодили розмір гонорару адвоката по вказаному договору на основі фіксованого розміру 4000 грн., тому вважають, що вказана вимога позивачки є обгрунтованою. Позивачка та її представник в судовому засіданні підтримала позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів у розмірі від усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка вказала, що її місячний дохід складає 12 100 грн., вона має у власності автомобіль. Пояснює, що пільги по комунальних послугах нараховані на картковий рахунок клієнта - [PERSON] , а не позивачки. У її володінні картки відповідача на виплату пільг немає. Позивачка з лютого 2023 р. сплачує самостійно комунальні послуги. Поснює, що відповідачем не надано доказу про його доходи, тому робити висновок про завищений розмір аліментів у розмірі 1/4 від його доходу є предчасним. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, підтримав відзив. Крім того, вказав, що доходи відповідача як військовослужбовця є досить значними, і їх частина буде значно перевищувати потреби 15-річної дитини. Крім того, пільга, яку має відповідач щодо оплати комунальних послуг, використовується за адресою проживання доньки. Вказує, що у власності відповідача є частки квартири, в якій він зареєстрований. Просить зменшити витрати на правничу допомогу до 1000 грн. Вислухавши позивачку, представників сторін, розглянувши подані сторонами та їхніми представниками документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до такого. Судом встановлено, що 29.08.2007 р. між сторонами було зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Рівненського районного суду від 20.04.2023 р. у справі №570/1433/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] . Сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується засвідченою представником позивачки адвокатом Павлюк І.А. копією відповідного свідоцтва про народження. Суд погоджується з тим, що позивачка має право на отримання аліментів, оскільки дитина проживає разом з нею, що сторонами не заперечується. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 191 СК України за рішенням суду аліменти на утримання дитини стягуються від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Жодних об`єктивних доказів, крім того, що відповідач перебуває на службі у Збройних силах України, щодо зазначених обставин як позивачкою, так і відповідачем не надано. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» встановлений прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні. На думку суду, посилання представника відповідача щодо користування неповнолітньою дитиною після подачі позову до суду пільгою відповідача як учасника бойових дій, яка використовується для сплати житлово-комунальних послуг за місцем проживання доньки, є недоведеною, оскільки як убачається з відповіді УСЗН Рівненської районної військової адміністрації №695/01-21/23 від 09.06.2023 р., [PERSON] перебував на обліку як учасник бойових дій та користувався пільгою з грудня 2019 р. за адресою відповідно до бази даних отримувачів пільг: [ADDRESS] . Розмір пільг одержаних [PERSON] , а саме загальна сума доходу за період з 01.01.2022 р. по 31.12.2022 р. становить 18965,65 грн. У судовому засіданні позивачка пояснила, що відповідач разом з ними не проживає, а з лютого 2023 р. вона самостійно здійснює оплату комунальних послуг, заперечила наявність у неї картки відповідача для виплат, про яку вказує останній. Відповідно до положень ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Суд прийшов до висновку, що підлягають до стягнення аліменти за рішенням суду в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення даного позову до суду. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 17.04.2023 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Щодо витрат на правову допомогу, то суд вказує таке. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як зазначено у ч.4-6 вказаної статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Так, на підтвердження здійснених представником позивачки адвокатом Павлюк І.А. витрат на професійну правничу допомогу надано: договір про надання правничої (правової) адвокатом від 10.04.2023 року, з якого вбачається, що фіксований розмір гонорару становить 4000,00 грн. Долучено також рахунок на оплату згідно договору про надання правничої (правової) допомоги від 10.04.2023 р. із вказанням найменування наданої послуги, загальна вартість яких становить 4000 грн., платіжні інструкції від 01.06.2023 р. та 13.06.2023 р. на суму 4000 грн.. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Отже, відповідно до договору про надання правової допомоги від 10.04.2023 р. сторони погодили розмір гонорару адвоката по вказаному договору на основі фіксованого розміру 4000 грн. Проаналізувавши надані докази на підтвердження понесених позивачкою витрат на правничу допомогу, зважаючи на складність справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 гривень. Крім того, позивачка звільнена від сплати судового збору за вимогою про стягнення аліментів на дітей, на підставі норм статті 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved