Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-09 00:00:00

представник позивача Концерну «МТМ» Прядко Т.О. звернулась до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] , в якому просить стягнути солідарно зі співвідповідачів на користь позивача заборгованість за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) в сумі 32\~663,79 гривні. В обґрунтування позову зазначила, що співвідповідачі є споживачами послуг, які Концерн «МТМ» надає у квартиру [ADDRESS] . Позивачем за вказаною адресою за період з 01.07.2016 31.10.2020 були надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води на загальну суму 43 583,79 гривні. Співвідповідачі за вказаний період нарахування за надані послуги неналежним чином виконували свої зобов`язання, а тому сума заборгованості становить 32\~663,79 гривні. Співвідповідачі [PERSON] та [PERSON] подали ідентичні відзиви, в яких зазначили, що вони є власниками квартири за адресою: [ADDRESS] та особами з якими укладений договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води). питної води). При цьому не є наймачами в розумінні вимог глави 2 «Користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду» Житлового кодексу України, а тому норми цієї глави на спірні правовідносини не розповсюджуються. Позивачем подано позов до суду 19.02.2021, в якому заявлено вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.07.2016 по 31.10.2020. Від дня звернення позивача до суду позовна давність у три роки визначається починаючи з 12.02.2021, отже позовні вимоги заявлені за період з 01.07.2016 по 12.02.2018 заявлені поза трирічним строком позовної давності. На думку відповідачів заборгованість, що належала б до стягнення має бути за період з 13.02.2018 по 30.10.2020 на суму 14\~839,16 гривень (з урахуванням здійснених в цей період оплат). Ухвалою від 19.02.2021 відкрите провадження у справі. Справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою від 25.05.2023 задоволено клопотання співвідповідача [PERSON] про поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення. Задоволено заяву про перегляд заочного рішення. Скасовано заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05.05.2021 в цивільній справі № 334/1018/21 за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін 10 липня 2023 року о 10.30 годині. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги та обставини, якими він обґрунтований підтримав. З приводу клопотання співвідповідачів про застосування строку позовної давності зазначив, що строк позовної давності зупиняється на час дії карантину. Співвідповідач [PERSON] та його представник адвокат Сахно О.В. позов визнали частково в частині стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованість за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період з 13.02.2018 по 30.10.2021. В частині стягнення зі співвідповідачки [PERSON] на користь позивача заборгованість за вказані послуги позов не визнала, оскільки вона не є боржником за договором. Заслухавши пояснення представника позивача, співвідповідачка [PERSON] та його представника, дослідивши позовну заяву, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до довідки позивача на ім`я [PERSON] Концерном «Міські теплові мережі» відкрито особовий рахунок № [NUMBER] як на особу, яка є споживачем послуг, які за адресою: [ADDRESS] , надає Концерн «МТМ». Співвідповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за вищевказаною адресою, що підтверджується довідками Департаменту реєстраційних послуг ЗМР від 18.02.2021. Відповідно до витягу з особового рахунку № [NUMBER] та розрахунку суми нарахувань, оплат та накопиченої заборгованості за вказаним рахунком заборгованість співвідповідачів перед позивачем за надані послуги за період 01.07.2016 по 31.10.2020 становить 32 663,79 гривні. Правовідносини між Теплопостачальною організацією та Споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України від 02.06.2005 № 2633-ІV «Про теплопостачання» (далі Закон № 2633-ІV), Правилами користування тепловою енергією, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 за № 1198, та іншими нормативно-правовими актами України. В розумінні Закону № 2633-ІV та Правил користування тепловою енергією, Споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, що використовує теплову енергію на підставі договору. Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до частини першої статті 16 Закону України від 24.06.2004 № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон № 1875-IV), який діяв до 30.04.2019, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Відповідно до статті 19 Закону № 1875-IV відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон №2189-VIII), який діє з 01.05.2019, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. У статті 1 Закону №1875-IV зазначено, що для цілей цього закону власником є фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку, а споживачем - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Аналогічні норми містить стаття 1 Закону № 2189-VIII. Відповідно до пункту 22 статті 1 Закону України від 12.05.1991 № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі Закон №1023-XII) споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Згідно зі статтею 13 Закону №1875-IV, статтею 5 Закону № 2189-VIII, позивач надавав послуги, що за своїм функціональним призначенням є комунальними послугами, а саме - надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Згідно зі статтями 19, 25 Закону № 2633-ІV споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 20 Закону № 2633-ІV споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до статей 67, 68 ЖК УРСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця у встановлені строки. Відповідно до статті 162 ЖК УРСР та частини третьої статті 815 ЦК України, наймач зобов`язаний самостійно та своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Згідно зі статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Суд встановив, що на підставі вищевказаних норм права між сторонами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, на підставі відкритого особового рахунку № [NUMBER] , за яким проводились нарахування. Суд встановив, що на підставі вищевказаних норм права між сторонами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, на підставі відкритого особового рахунку № [NUMBER] , за яким проводились нарахування. Висновки суду узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховний Суд України по справі № 6-59цс13 від 30.10.2013, відповідно до якої відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідачі зобов`язані оплатити надані послуги, а позивач має право вимагати від відповідачів виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг. Свої зобов`язання щодо надання комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води виконує в повному обсязі, що не було спростовано співвідповідачами. Співвідповідачі у свою чергу порушили свої зобов`язання та своєчасно не вносили оплату за спожиті комунальні послуги. За період 01.07.2016 по 31.10.2020 утворилась заборгованість у сумі 32 663,79 гривні. Статтею 541 ЦК України передбачено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. У відповідності зі статтею 64 ЖК України наймач і всі повнолітні члени родини несуть солідарну відповідальність по своїх обов`язках, зв`язаним з найманням житла. Згідно з частиною третьою статті 9 Закону № 2189-VIII дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Співвідповідачами заявлено про застосування позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частин третьої та четвертої статті 267 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд встановив, що з даним позовом позивач звернувся до суду 12.02.2021, у зв`язку з чим позовна давність спливла за вимогами за період з 01.07.2016 до 11.02.2018. Проте, відповідно до пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Закон України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнений пунктом 12, набрав чинності 02.04.2020. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року на території України був встановлений карантин. Дію карантину, встановленого зазначеною постановою, продовжено на всій території України згідно з постановами Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020, № 239 від 25.03.2020, № 291 від 22.04.2020, № 343 від 04.05.2020, № 392 від 20.05.2020, № 500 від 17.06.2020, № 641 від 22.07.2020, № 760 від 26.08.2020, № 956 від 13.10.2020, № 1236 від 09.12.2020, № 104 від 17.02.2021, № 405 від 21.04.2021, № 611 від 16.06.2021, № 855 від 11.08.2021, № 981 від 22.09.2021, № 1336 від 15.12.2021, № 229 від 23.02.2022, № 360 від 27.05.2022, № 928 від 19.08.2022, № 1423 від 23.12.2022, № 383 від 25.04.2023. Постановою Кабінету Міністрів України «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 27 червня 2023 року № 651, карантин скасовано. Таким чином, станом на 12.02.2021 спливла позовна давність за вимогами за період з 01.07.2016 до 01.04.2017, а за вимогами за період з 02.04.2017 до 31.10.2020 її строк продовжений. Згідно з розрахунком суми нарахувань, оплат та накопиченої заборгованості заборгованість співвідповідачів перед позивачем Концерну «Міські теплові мережі» за надані послуги за період з 02.04.2017 до 31.10.2020 складає 9\~034,22 гривні. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позов необхідно задовольнити частково та стягнути зі співвідповідачів на користь позивача заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в сумі в сумі 9\~034,22 гривні. Суд відхиляє аргументи співвідповідачів про те, що співвідповідач [PERSON] є власником квартири, в яку надаються послуги, оскільки докази цієї обставини суду не подано. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто зі співвідповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 627,84 гривень (2\~270 гривень (судовий збір*(9\~034,22 гривні (задоволена частина позову)/100%:32\~663,79 гривні (ціна позову)) в рівних частках.

Outcome: partial