Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

15.05.2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що 04.01.2023 року в м. Луцьку по вул. Загородня, 4, [PERSON] керуючи автомобілем VOLVO V50, д.н.з. [NUMBER] , в стані алкогольного сп`яніння, пошкодив автомобіль PORSCHE Cayenne, д.н.з. [NUMBER] , який належить їй на праві власності. Вина відповідача у ДТП встановлена постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.03.2023 року, якою останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахованою не була. З метою оцінки завданих збитків, вона звернулася до СОД - ФОП [PERSON] , та у зв`язку з чим останнім було підготовленого звіт № 23/4468 про оцінку транспортного засобу PORSCHE Cayenne, д.н.з. [NUMBER] станом на 16.01.2023 року. Відповідно до висновку про вартість матеріального збитку: ринкова вартість КТЗ до ДТП було визначено в розмірі 1195205,05 грн.; вартість відновлювального ремонту КТЗ 317954,73 грн.; вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням коефіціенту фізичного зносу 113369,59 грн. За підготовку даного висновку нею було сплачено 2500 грн. Вказує, що внаслідок ДТП, окрім матеріальної, їй також завдано моральну шкоду, оскільки вона проживає за межами м. Луцька, а тому досить залежна від свого транспортного засобу. Однак, через неправомірні дії відповідача вона була позбавлена можливості повноцінно продовжувати своє звичне повсякденне життя, що негативно відображалося на її побуті. Просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь 113369,59 грн. завданої матеріальної шкоди,, 5000 грн. моральної шкоди, 2500 грн. за підготовку звіту про оцінку майна, а також судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, які викладені у позовній заяві, просив задовольнити їх у повному обсязі. Також, щодо постановлення заочного рішення він не заперечував. Додатково зазначив, що стороною позивача у встановлений законодавством процесуальний строк буде подано до суду докази на підтвердження понесених [PERSON] витрат на правничу допомогу. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та в належний спосіб, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення та довідка про отримання ним електронної судової повістки (а.с. 28, 37), клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позовну заяву від нього на адресу суду не надходили. З огляду на вищевказані обставини та з урахуванням положення ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача та постановити заочне рішення у справі. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 04.01.2023 року о 18:46, в м. Луцьку по вул. Загородня, 4, [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи автомобілем VOLVO V50, д.н.з. [NUMBER] , під час об`їзду припаркованого автомобіля PORSCHE Cayenne, д.н.з. [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та допустив зіткнення із даним транспортним засобом. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження. Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.03.2023 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказана постанова набрала законної сили 21.03.2023 року та є чинною (а.с. 6). Із наведеного слідує, що дії відповідача перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із заподіянням автомобілю PORSCHE Cayenne, д.н.з. [NUMBER] , механічних ушкоджень. Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , власником пошкодженого транспортного засобу PORSCHE Cayenne, д.н.з. [NUMBER] , є позивач у справі - [PERSON] (а.с. 5). Судом також встановлено, що на момент розглядуваної автопригоди цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] застрахованою не була, а тому останній, відповідно до положень ЦК України та ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є єдиною відповідальною особою, яка повинна відповідати за шкоду, завдану позивачці у ДТП, яка сталася 04.01.2023 року о 18:46, в [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З урахуванням обставин справи суд може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З метою оцінки завданих збитків, позивач [PERSON] звернулася до суб`єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] , котрий провів огляд пошкодженого транспортного засобу та за його наслідком підготував звіт № 23/4468 про оцінку транспортного засобу PORSCHE Cayenne, д.н.з. [NUMBER] , станом на 16.01.2023 року. Відповідно до висновку про вартість матеріального збитку до звіту №23/4468 про оцінку транспортного засобу, ринкова вартість транспортного засобу PORSCHE Cayenne, д.н.з. [NUMBER] до ДТП становила 1195205,05 грн.; вартість відновлювального ремонту даного КТЗ становить 317954,73 грн.; вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням коефіціенту фізичного зносу складає 113369,59 грн. (а.с. 7-18). За підготовку звіту № 23/4468 про оцінку транспортного засобу позивачкою було сплачено на користь суб`єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] 2500 грн. (а.с. 19-20). Суд вважає, що висновок про вартість матеріального збитку до звіту №23/4468 від 16.01.2023 року є належним, допустимим та достатнім доказом у справі, який відповідачем належними та допустимими доказами спростований не був. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення 113369,59 грн. завданої матеріальної шкоди та 2500 грн. за підготовку звіту про оцінку майна є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. За загальним правилом особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, тому поряд із компенсацією матеріальної шкоди позивач має право на компенсацію за заподіяну моральну шкоду. Під власне моральною шкодою маються на увазі душевні страждання, пов`язанні із заподіянням як фізичної, так і майнової шкоди, а також душевні страждання, не пов`язанні ні з тією, ні з іншою. Моральну шкоду, на відміну від майнової, не можна вимірювати у грошах, але це не означає, що вона не може бути компенсованою в будь-якій формі. Нічого дивного в тому немає, що людина, в котрої через чужу провину відібрали життєві радощі, задоволення, духовні блага, бажає компенсації грошима, які відкривають джерела людських задоволень. Можливою є, зокрема грошова компенсація, розмір якої визначений не за принципом еквівалентності, а виходячи з обставин конкретної справи, ступеня й характеру моральної шкоди, майнового стану потерпілих. Компенсацією за заподіяну моральну шкоду призначають для пом`якшення якоюсь мірою тяжких для потерпілих наслідків. Відшкодування - монетизація уявлення потерпілого про заподіяні йому збитки. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування матеріальної шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілих. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від: характеру моральних страждань, виду психічних страждань у вигляді занепокоєння, страху та відчаю; істотності вимушених змін у житті потерпілих, які можуть бути частково відновлені. Справедливість, добросовісність та розумність згідно з п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із засад цивільного законодавства. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003). Суд вважає доведеним, що дії відповідача [PERSON] у даному випадку були неправомірними і цими неправомірними діями позивачці було завдано моральну шкоду, між діями відповідача, що призвели до порушення законних прав позивачки [PERSON] та наслідками у вигляді завдання моральної шкоди, яка виразилася у перенесенні моральних стражданнях у зв`язку з пошкодженням належного їй майна є причинно-слідчий зв`язок. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із ступеня завданих позивачу моральних страждань, що були викликані погіршенням технічного і естетичного стану її транспортного засобу, виникненням побутових незручностей, пов`язаних із неможливістю експлуатації належного їй майна, необхідністю прикладення психологічних, часових та матеріальних затрат для відновлення свого порушеного права. Тому, виходячи з принципів розумності й справедливості, з врахуванням конституційної значимості забезпечення здійснення права володіння, користування і розпорядження своєю власністю, а також характеру і обсягу моральних страждань, яких зазнала позивачка, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на її користь 5000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди. Підсумовуючи наведене вище, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в повному обсязі. Також, з огляду на положення ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України та у зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в сумі 1183,69 грн. На підставі ст. ст. 16, 23, 1166, 1187, 1192 ЦК України,

Outcome: approved