Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-28 00:00:00

У липні 2020 року представник позивачів [PERSON] , [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення сум страхового відшкодування. Представник позивачів просив стягнути з відповідача на користь кожного позивача по 6 259,50 грн. у відшкодування моральної шкоди, пеню у розмірі 353,96 грн., 3 % річних у розмірі 60 грн., інфляційні втрати у розмірі 119,63 грн., а також судові витрати, пов`язані з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги в розмірі 4 000 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 08.07.2019 року приблизно о 22.45 годині водій [PERSON] , керуючи автопоїздом у складі сідлового тягача MAN-19.422, реєстраційний номер [NUMBER] і напівпричепа KAISER, реєстраційний номер [NUMBER] , на ділянці автодороги 387 км+10 м «Київ-Одеса», не впорався з керуванням та допустив його виїзд на смугу зустрічного руху, де відбулося зіткнення передньою частиною кабіни керованого ним сідлового тягача з передньою частиною кабіни зустрічного сідлового тягача MAN-TGX-18.360, реєстраційний номер [NUMBER] , з напівпричепом MAFA-CONT.SAL40.27E, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок ДТП смертельно травмовано [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 698-А від 22.11.2019 року ДТП сталося з вини водія [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого на дату ДТП була застрахована в ПАТ «Українська страхова компанія ««Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Внаслідок смерті [PERSON] було заподіяно моральну шкоду його батькам [PERSON] та [PERSON] , які звернулись до відповідача із заявою щодо виплати страхового відшкодування моральної шкоди, однак відповідачем було сплачено лише 50% належної суми з посиланням на ч.2 ст.1188 ЦК України та п.36.3 ст.36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вважають, що відповідач має сплатити решту страхового відшкодування на користь позивачів по 6 259,50 грн., а також пеню у розмірі 353,96 грн., 3 % річних у розмірі 60 грн., інфляційні втрати у розмірі 119,63 грн. за період з 27.02.2020 року по 23.06.2020 року, оскільки [PERSON] був єдиним винуватцем ДТП, та відповідач безпідставно поділив навпіл відшкодування моральної шкоди. Представник відповідача 30.06.2022 р. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивачів, оскільки вважає, що страховик виконав свої зобов`язання у повному обсязі та виплатив позивачам суму страхового відшкодування у розмірі по 6 259,50 грн. Вважає, що страховий випадок не настав, тому що виходив з того, що в осіб була наявна обопільна вина у вчиненні ДТП та відповідачу на момент прийняття рішення про виплату не була надана постанова про закриття кримінального провадження від 16.12.2019 року відносно [PERSON] у зв`язку з його смертю, вина його доведена не була, а отже зі страхувальника не підлягають стягненню й інші штрафні санкції, пов`язані із затримкою виплати страхового відшкодування. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних врегульовано законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" №1961-ІV від 01.07.2004 року (далі - Закон). Так, згідно постанові про закриття кримінального провадження від 16.12.2019 року 08.07.2019 року приблизно о 22.45 годині водій [PERSON] , керуючи автопоїздом у складі сідлового тягача MAN-19.422, реєстраційний номер [NUMBER] і напівпричепа KAISER, реєстраційний номер [NUMBER] , на ділянці автодороги 387 км+10 м «Київ-Одеса» не впорався з керуванням та допустив його виїзд на смугу зустрічного руху, де відбулося зіткнення передньою частиною кабіни керованого ним сідлового тягача з передньою частиною кабіни зустрічного сідлового тягача MAN-TGX-18.360, реєстраційний номер [NUMBER] , з напівпричепом MAFA-CONT.SAL40.27E, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок ДТП смертельно травмовано [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.13-16). Також, з вказаної постанови вбачається, що згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 698-А від 22.11.2019 року ДТП сталося з вини водія [PERSON] (а.с.14 зв.-15 зв.). Станом на дату ДТП цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», поліс № 174111337 (а.с.26). Відповідно до п. 27.1 вказаного Закону страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Згідно п.27.3 ст.27 Закону України страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Отже, страховий випадок настав та страхові суми підлягали виплаті. Відповідно до свідоцтва про народження померлого [PERSON] серії [NUMBER] позивачі [PERSON] та [PERSON] є його батьками (а.с.25). Також суд погоджується, що право на відшкодування шкоди мають діти загиблого - [PERSON] та [PERSON] , в зв`язку з чим батькам загиблого належить по 1/4 частині від загального розміру моральної шкоди, тобто по 12 519 грн. (4 173грн.х12=50 076 грн/4=12 519 грн). 16.09.2019 року представник позивачів звернувся до відповідача із заявами на виплату страхового відшкодування (а.с.17,18). Однак відповідачем було сплачено лише 50% належної суми в розмірі 6 259,50 грн. кожному позивачу з посиланням на ч.2 ст.1188 ЦК України та п.36.3 ст.36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п.36.3 статті 36 Закону України у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Крім того, посилання представника відповідача на те, що сплата половини від суми була здійснена правомірно, оскільки на час прийняття рішення про виплату відповідачеві не була надана постанова про закриття кримінального провадження, суд визнає не спроможними, оскільки вказане спростовуються листом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» вих.. № 1792 від 27.02.2020 року, з якого вбачається посилання на постанову про закриття кримінального провадження № 12019160000000682 від 16.12.2019 року (а.с.19). Згідно п. 36.5 ст. 36 Закону України за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до положень ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, відповідно до розрахунку представника позивачів, з яким суд погоджується, за період з 27.02.2020 по 23.06.2020 року має бути стягнута пеня в розмірі 353,96 грн., 3 % річних у розмірі 60 грн., інфляційні збитки у розмірі 119,63 грн. на користь кожного позивача. Судові витрати у справі, на підставі ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам та часу, що мав бути затрачений на здійснення правової допомоги (а.с.77).

Outcome: approved