Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, посилаючись на те, що вона, [PERSON] , [INFO] є рідною донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільною стану Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області від 28 квітня 2005 року. 08 квітня 2023 року їй виповнилося 18 років. Наразі вона навчається на філософському факультеті Прешовського університету у Прешові. На сьогоднішній день в навчальному році 2022/2023 від 27.09.2022 до 31 серпня 2023 вона є студенткою денної форми 1 степеня навчання Філософського факультету Прешовського університету в Польщі. Стандартна тривалість навчання: 3 роки. Закінчення навчання: 06/2025. За її проживання у гуртожитку сплачує кошти мама, надсилаючи їй їх карткою. Також, кожного дня неї потрібні кошти на проїзд, харчування та інші додаткові витрати при навчанні. Наскільки їй відомо, її батько офіційно працевлаштований, являється офіцером військової частини [NUMBER] в м. Черкаси, непрацездатних батьків на утриманні не має, тож має змогу надавати їй матеріальну допомогу до закінчення її навчання. Просить стягнути з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] аліменти на її утримання у зв`язку з продовженням навчання у розмірі однієї четвертої заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років, тобто не довше ніж до [INFO] . Судові витрати покласти на відповідача. Позивач в судове засідання не з`явилась, скерувала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Адвокат Ейбут Є.І., яка діє в інтересах [PERSON] , не з`явилась, скерував заяву ро розгляд справи без її участі та участі відповідача. Позовні вимоги підтримують частково, позицію щодо позову викладену у відзиві підтримують в повному обсязі 21.06.2023 року стороною відповідача було подано відзив на позовну заяву, в якому просили задовольнити позовні вимоги [PERSON] частково, а саме стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в твердій грошовій сумі, яка складає 5000 грн. щомісячно до закінчення учбового закладу, а саме 06.2025. Відзив обґрунтовують тим, що відповідач не погоджується в повному обсязі з доводами позивача з наступних підстав. Позивач у своїй позовній заяві зазначає, що відповідач не має на утриманні непрацездатних батьків, а тому має змогу сплачувати аліменти до закінчення навчання. Вказане твердження не знаходить свого підтвердження, так як відповідач утримує свою матір, яка є пенсіонером (пенсійне посвідчення № [NUMBER] ) та має ряд захворювань, у зв`язку з чим постійно потребує обстеження та лікування (довідки долучено в додаток до відзиву), що в свою чергу тягне за собою витрати, які сплачує відповідач, так як інших осіб, хто може допомагати утримувати матір [PERSON] не має. Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Безумовним є той факт, що батько так само як і мати зобов`язаний утримувати свою дитину, а тому не погоджуються з доводами позивача про те що кошти на її утримання надаються лише її матір`ю. В свою чергу, варто звернути увагу, що відповідач також здійснює перекази коштів для позивача, що підтверджується випискою за картковим рахунком за період з 01.07.2022 по 31.12.2022, виданою УКРСІББАНК згідно якої відповідач перераховував протягом зазначеного періоду грошові кошти на утримання своєї доньки в сумі 19500 грн. Згідно роздруківки руху коштів по рахунку належного відповідачу, відкритого в Приватбанку, 08.04.2023 [PERSON] перераховував на потреби своєї доньки 3000 грн., що в свою чергу підтверджує факт утримання останньої, усіма можливими способами допомагає позивачу матеріально. Одночасно з цим, на даний час у відповідача на утриманні перебуває малолітня дитини - [PERSON] , [INFO] та непрацююча дружина, яка перебуває на обліку КНП ЧМПБ «Центр матері та дитини» у зв`язку з вагітністю терміном 30 тижнів. Крім цього, [PERSON] будучи військовослужбовцем, який проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] отримує заробітну плату в сумі 30594 грн. 60 коп., що підтверджується довідкою про доходи № 901/3/574. Таким чином, враховуючи наявність інших осіб на утриманні відповідача унеможливлює останнього сплачувати аліменти на його повнолітню дочку в сумі 1/4 від усіх видів його заробітку (доходу). Проте, беззаперечним фактом є обов`язок утримувати свою повнолітню дочку, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання, який покладається на обох батьків. В разі ухилення батьком від сплати аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття, обов`язок піклуватися та матеріально забезпечувати дитину, яка навчається, фактично буде перекладено винятково на матір, що є порушенням норм закону. Отже, сукупність усіх цих факторів утворюють предмет даного позову, який не може підлягати задоволенню у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача. При цьому, позивач бажає сплачувати аліменти на утримання своєї повнолітньої доньки, яка продовжує навчання в твердій грошовій сумі, яка складає 5000 грн. щомісячно до закінчення учбового закладу, а саме 06.2025, так як згідно наданих документів про навчання позивача, термін навчання 3 роки. Разом з тим, варто звернути увагу суду, що відповідач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням № [NUMBER] , а тому відповідач звільняється від сплати судового збору відповідно до положень п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). У відповідності з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому\~засіданні встановлено,\~що [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~є рідною\~донькою [PERSON] ,\~що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільною стану Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області від 28 квітня 2005 року. [INFO] [PERSON] виповнилося 18 років. На даний час [PERSON] навчається на філософському факультеті Прешовського університету у Прешові. На сьогоднішній день в навчальному році 2022/2023 від 27.09.2022 до 31 серпня 2023 вона є студенткою денної форми 1 степеня навчання Філософського факультету Прешовського університету в Польщі. Стандартна тривалість навчання: 3 роки. Закінчення навчання: 06/2025. В позовній заяві позивач стверджує, що за її проживання у гуртожитку кошти сплачує мама. Кожного дня їй потрібні кошти на проїзд, харчування та інші додаткові витрати при навчанні, а відповідач має змогу надавати їй матеріальну допомогу до закінчення її навчання. Відповідно до довідки від 18.01.2023 року Прешовського університету у [PERSON] , [INFO] є в навчальному році 2022/2023 від 27.09.2022 до 31 серпня 2023* студенткою 1 курсу денної форми 1 ступеня навчання Філосовського факультету Прешовського університету у Прешові. Стандартна тривалість навчання: 3 роки. Дата запису на навчання: 27.09.2022. Закінчення навчання: 06/2025. Відповідно до ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо\~дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Відповідно до\~ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той із батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Таким чином, при розгляді вказаної категорії справ суду необхідно встановити сукупність таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою віку, який перевищує 18\~років, але є меншим 23 роки; 2) продовження нею навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у відповідача можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При винесенні даного рішення суд враховував, що відповідач [PERSON] є працездатною особою, має задовільний стан здоров`я (відсутність доказів, які могли б спростувати встановлені дані факти). Також суд враховує той факт, що відповідач утримує свою матір, яка є пенсіонером (пенсійне посвідчення № [NUMBER] ) та має ряд захворювань, у зв`язку з чим постійно потребує обстеження та лікування, що в свою чергу тягне за собою витрати, які сплачує відповідач, так як інших осіб, хто може допомагати утримувати матір [PERSON] не має. На даний час у відповідача на утриманні перебуває малолітня дитини - [PERSON] , [INFO] та непрацююча дружина, яка перебуває на обліку КНП ЧМПБ «Центр матері та дитини» у зв`язку з вагітністю терміном 30 тижнів. Крім того з наданих суду додатків до відзиву вбачається, що відповідач здійснює перекази коштів для позивача, що підтверджується випискою за картковим рахунком за період з 01.07.2022 по 31.12.2022, виданою УКРСІББАНК згідно якої відповідач перераховував протягом зазначеного періоду грошові кошти на утримання своєї доньки в сумі 19500 грн. Згідно роздруківки руху коштів по рахунку належного відповідачу, відкритого в Приватбанку, 08.04.2023 [PERSON] перераховував на потреби своєї доньки 3000 грн., що в свою чергу підтверджує факт утримання останньої, усіма можливими способами допомагає позивачу матеріально. Крім цього, [PERSON] будучи військовослужбовцем, який проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] отримує заробітну плату в сумі 30594 грн. 60 коп., що підтверджується довідкою про доходи № 901/3/574. Відповідно до\~ст.\~7\~Закону України\~«Про державний\~бюджет на\~2023\~рік»,\~у 2023\~році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб становить 2684 грн. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із розрахунку наявності такої можливості у батьків надавати таку матеріальну допомогу. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин, з урахуванням принципів розумності та справедливості, забезпечення найкращих інтересів дитини, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, а саме підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання, у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 17.05.2023 року і до закінчення навчання, але не більше чим до досягнення \~двадцяти трьох років. У відзиві відповідач зазначив, що він є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням № [NUMBER] , а тому звільняється від сплати судового збору відповідно до положень п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». У п.13\~ст. 5 ЗУ «Про судовий збір»\~вказано, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Відповідно до правового висновку, викладеного у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року по справі № 545/1149/17, норма п. 13 ч. 1\~ст. 5 Закону України № 3674-VI «Про судовий збір», згідно із якою учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору, у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав, має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору. Так, правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені\~Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У\~статті 22 цього ж Закону\~передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у\~статті 12 цього Закону. Тому, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм п. 13 ч. 1\~ст. 5 Закону України № 3674-VI «Про судовий збір», суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень ст.ст.\~12,\~22 Закону України № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Таким чином, Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 12 лютого 2020 року здійснено висновок про те, що учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору за подання позовів не будь-якого характеру, а лише тих, що спрямовані на захист їх соціальних прав, як учасників бойових дій. Отже, суд дану вимогу, як підставу про звільнення від сплати судового збору не може прийнято до уваги, оскільки дійсний позов не відноситься до спорів, що порушують права учасника бойових дій, його соціальних прав, як учасника бойових дій, пред`явлений до суду в порядку\~ЦК України, і спрямований на відшкодування завданої йому шкоди. З урахуванням вище викладеного, суд вважає, що даний спір не стосується захисту права відповідача, як учасника бойових дій, а тому підстав для звільнення його від сплати судового збору не вбачається. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1073,60\~ грн. Також, суд вважає за необхідне на підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: approved