Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом до [PERSON] в якому просив встановити йому додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями доповідачем у справі визначено суддю В.В. Васильченка. Ухвалою від 04.05.2023 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою від 01.06.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 28.06.2023. 28.06.2023 складено скорочене рішення. [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву в якій просить розглядати справу за його відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву в якій просить розглядати справу за його відсутності, позов визнав, просить його задовольнити. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це у заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд прийшов до такого висновку. Судом встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. Судом установлено, що [INFO] померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 01.12.2020 Устечківською сільською радою Заліщицького р-ну Тернопільської області, а/з №13). 15.05.2020 [PERSON] склала заповіт, яким зробила розпорядження: належні їй земельні ділянки площею 1,07 га та 0,33 га, що розташовані на території Устечківської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва підтверджені державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯГ №475105 та серія ЯГ №475477 заповідає [PERSON] . Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру до майна [PERSON] , яка померла [INFO] , наданої державним нотаріусом Заліщицької державної нотаріальної контори Чаплій А.М. інформація щодо інших спадкоємців або кредиторів спадкодавця відсутня. Як вбачається з довідки №34/01-16, виданої приватним нотаріусом Чортківського нотаріального округу Іванів Л.І., нотаріус позбавлений можливості завести спадкову справу після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки спадкоємець за заповітом [PERSON] не проживав разом із спадкодавицею у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , та не перебував на час її смерті на реєстраційному обліку у вказаному житловому будинку. На підставі ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України). Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені ч.1 ст.1272 ЦК України, зокрема регламентовано, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч. 3 цієї ж статті ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно правової позиції Верховного Суду викладеній у постанові №61-38298св18 від 26.09.2019, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Відповідно до роз`яснень наданих постановою Пленум Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 "Про судову практику у справах про спадкування", зокрема п.24, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому ст. 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Повторне визначення судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини одним і тим же спадкоємцем законодавством не передбачено. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Позивач позовній заяві зазначає, що своїм правом на прийняття спадщини після смерті матері вчасно скористатися не зміг, оскільки не знав про наявність складеного спадкодавцем на його ім`я заповіту. Згідно правової позиції, яка виражена Верховним Судом у постанові від 06.09.2017 у справі №6-49цс17, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску для прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.76, п.3 ч.2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд вважає обґрунтованими доводи позивача стосовно того, що його необізнаність про наявність заповіту, є поважною причиною пропуску позивачкою шестимісячного строку для прийняття спадщини. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ilhan v. Turkey» від 27.06.2000, при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій, має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" та ч.4 ст.10 ЦПК України суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ, як джерело права. Постановою Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 "Про судове рішення у цивільній справі", зокрема п.11 абз.6, судам роз`яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Суд вважає, що визнання відповідачами даного позову слід прийняти, оскільки воно не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З огляду на встановлене, суд вважає, що позов [PERSON] про визначення додаткового строку на прийняття спадщини слід задовольнити та визначити позивачу додатковий строк тривалістю три місяці з дня набрання законної сили даним судовим рішенням для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , що буде достатнім для захисту прав та інтересів позивача. Вирішуючи, відповідно до ст.141 ЦПК України, питання розподілу між сторонами судових витрат по даній справі, суд із врахуванням того, що позивачка та/чи її представник не порушували питання про стягнення в користь позивачки з відповідачів понесених судових витрат по справі, вважає, що судові витрати по справі слід покласти на сторони в понесених ними розмірах. На підставі ст. 1268-1270, 1272 ЦК України, ст. 10, 11, 76-81, 89, 141, ст.178, 197, 198, 200, 206, 211, 258, 259, 263-266, 268, 272, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

Outcome: approved