Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-13 00:00:00

У травні 2023 року [PERSON] звернуласьдо Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що під час проживання у шлюбі між сторонами виникли суттєві розбіжності у поглядах на сімейне життя, ведення домашнього господарства, внаслідок чого шлюбні відносини фактично припинилися і шлюб існує формально, заходи щодо налагодження нормальних подружніх стосунків не дали позитивного результату, а тому позивач не бажає жити однією сім`є з відповідачем та вказує, що збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 травня 2023 року позовну заяву передано для розгляду судді Якусику О.В. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 02 червня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 30 червня 2023 року. 30 червня 2023 року розгляд справи відкладено на 14 липня 2023 року. 14 липня 2023 року в судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, проти надання часу для примирення заперечувала, оскільки до подання позову до суду сторони намагались примиритись, однак такі спроби були марними, а тому наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, просив надати час на примирення. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 29 квітня 2007 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 433. За час перебування у шлюбі у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини першої статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із статтями 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Як передбачено частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За приписом частини другої статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам спільної дитини, що мають істотне значення. Перешкод для розірвання шлюбу, визначених частиною другою статті 110 Сімейного кодексу України, судом не встановлено. Відповідач в судовому засіданні просив надати час на примирення. Статтею 111 Сімейного кодексу України визначено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У судовому засіданні позивач категорично заперечувала проти надання часу на примирення, вказала, що не бажає зберігати шлюб та не змінить свою думку навіть після примирення, оскільки розбіжності у поглядах на сім`ю є істотними, а тому наполягала на розірвані шлюбу. Зі змісту позовної заяви та пояснень сторін вбачається, що у сторін відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на сімейне життя та на роль і обов`язки кожного з подружжя у сім`ї, відсутнє взаєморозуміння у істотних питаннях сімейного життя. Позивач втратила почуття любові та поваги до відповідача, спільний бюджет сторони не ведуть, спілкуються лише з огляду на наявність спільних дітей. Згідно з частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (абзац 2 частини 3 статті 115 Сімейного кодексу України). Згідно з частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (абзац 2 частини 3 статті 115 Сімейного кодексу України). Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частинами другою-третьою цієї статті встановлено, що суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Беручи до уваги викладені норми законодавства, оцінивши доводи позивача та відповідача, суд дійшов висновку, що примирення сторін неможливе, позивач категорично не бажає продовжувати шлюбні відносини з відповідачем, шлюб фактично припинено, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, заява про розірвання шлюбу відповідає її дійсній волі, а отже наявні підстави для задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Судові витрати відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Outcome: approved