Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-29 00:00:00

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу кредитором з спадкодавця. Позивач свої позовні вимоги мотивує тим, [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 09.12.2013 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитним ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування карткового рахунку. Для користування кредитним картковим рахунком Відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 12000.00 грн. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Зазначає, що [INFO] позичальник, [PERSON] помер. Спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Позивачем 30.09.2022 року була направлена претензія кредитора до приватного нотаріуса Мельничук Марина Степанівна, та 25.10.2022 року отримана відповідь. Відповідачі прийняли спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як Відповідач не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавствам строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. При цьому, позивач зазначає, що згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 16.11.2022 року до спадкоємців Позичальника було направлено лист-претензію, згідно яких Позивач пред`явив свої вимоги, але ніякий дій не було виконано. Станом на дату смерті заборгованість Позичальника перед Банком за кредитним договором № б/н від 09.12.2013 року становить - 22740.76 грн. Відповідно до уточненої позовної заяви станом на дату смерті заборгованість Позичальника перед Банком за кредитним договором № б/н від 09.12.2013 року становить - 18750,50грн. грн., 14.03.2023 р. від приватного нотаріуса приватного нотаріуса Мельничук Марини Степанівни, до суду надійшла належним чином завірена копія спадкової справи, заведена після померлого [INFO] [PERSON] . 22.03.2023 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] адвоката Яреми С.В. надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві зазначає, що [INFO] помер чоловік [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , з яким вони були зареєстровані та проживали разом за адресою: [ADDRESS] . Про те, що померлий мав кредитну картку Приватбанку відповідачам нічого відомо не було. [PERSON] у 2007 році переніс складну операцію, як онкохворий, і з того часу ніде не працював, доходів не мав. Тобто Банк при видачі кредиту платоспроможності Позичальника не перевірив, а тому наразі несе ризик неповернення кредитних коштів. До позову додано копію свідоцтва про смерть позичальника [PERSON] , проте коли і від кого отримано цей документ Позивач не зазначає. У розрахунку заборгованості зазначено, що заборгованість за простроченим тілом кредиту становить 18 750,50 грн., у т.ч. 13 784,04 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, - 4 966,46 грн. У виписці за рахунком також вказано, що загальна сума заборгованості становить 18 750,50 грн. Разом з тим, будь-яких доказів, чому заборгованість визначена в розмірі 22 740,76 грн., Позивачем до позову не додано. Зазначає, що у даному випадку відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками. При цьому, Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 09.12.2013, посилається також на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold» (додаток 9 до позову) та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку (додаток 10 до позову), як невід`ємні частини спірного договору, положеннями яких передбачені процентна ставка за користування коштами, та її розмір і порядок нарахування. Проте, Позивач не надав жодних підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів позичальник та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання [PERSON] кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані Банком до позову, розмірах і порядках нарахування. Відтак, відсутні підстави вважати, що АТ КБ «Приватбанк» при укладенні договору з [PERSON] дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Також відповідно до розрахунку заборгованості, відсотки за укладеним договором нараховувались банком також і після смерті [PERSON] - тобто після [INFO] . За заявою [PERSON] приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Мельничук Мариною Степанівною відкрито спадкову справу № 10/2021. Відповідно до інформації №33/02-14 від 07.03.2023 приватного нотаріуса Мельничук М.С., « [PERSON] , [INFO] , є єдиною спадкоємницею померлого [PERSON] , померлого [INFO] , за законом згідно з ст. 1261 ЦК України. Інші спадкоємці за законом - діти померлого [PERSON] : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , відмовилися від прийняття спадщини після смерті батька. Свідоцтва про право на спадщину за законом не видалися. Відповідач 1 [PERSON] та Відповідач 2 [PERSON] є неналежними відповідачами, оскільки вони відмовилися від прийняття спадщини після смерті їх батька. Позовні вимоги до [PERSON] також на даний час є передчасними, оскільки вона свідоцтва про право на спадщину за законом не отримала, а відтак неможливо встановити обсяг спадкового майна, його вартість та визначити межі відповідальності цього спадкоємця.? Право спадкоємців на спадкове майно підтверджується свідоцтвом про право на спадщину (за законом чи за заповітом), яке видається державним нотаріусом за місцем відкриття спадщини після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Строк для звернення спадкоємця за отриманням свідоцтва про право на спадщину законодавством не обмежено. Разом з тим, позивач не надав доказів на підтвердження того, що спадкодавцю за життя взагалі належало будь-яке рухоме чи нерухоме майно. Враховуючи недоведеність позивачем факту наявності та об`єму спадкового майна після смерті [PERSON] , у межах вартості якого спадкоємець останнього несе відповідальність перед кредитором, вважають позов необґрунтованим.? 14.04.2023 року, представник позивача подав відповідь на відзив в якій зазначає, що спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Вказана обставина підтверджується копіями паспортів Позичальника та Відповідача, де в якості адреси реєстрації зазначена: [ADDRESS] . Позивачем 30.09.2022 року була направлена претензія кредитора до приватного нотаріуса Мельничук Марини Степанівни, та 25.10.2022 року отримана відповідь. Тобто, Банк заявив претензійні вимоги до спадкоємців боржника шляхом направлення 30.09.2022 року претензії кредитора до приватного нотаріуса Мельничук Марини Степанівни не після, а ще до видачі спадкоємцям свідоцтв про право на спадщину. Вимога про погашення заборгованості була пред`явлена до спадкоємців(я) через нотаріуса, а отже АТ КБ "ПРИВАТБАНК" не пропущено строк пред`явлення кредиторських вимог до спадкоємця померлого. Згідно матеріалів справи відсутня інформація про те чи зареєстровано за боржником рухоме і нерухоме майно. Укладання Договору здійснюється за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання (ст. 634 Цивільного кодексу). Підписанням заяви Позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів. Відповідно до ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що Позичальник частково сплачував заборгованість за договором. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Оскільки, банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і Позичальником було укладено договір, який ніким не оспорений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача. 24 квітня 2023 року до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких представник відповідача [PERSON] адвокат Ярема С.В. зазначає, що позовні вимоги позивача є передчасними, оскільки на даний час єдиний спадкоємець - [PERSON] свідоцтва про право на спадщину не одержала. Відповідно до інформації №33/02-14 від 07.03.2023 приватного нотаріуса Мельничук М.С.. у спадковій справі після померлого [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом не видалися. Тобто, на даний час неможливо встановити - яке саме майно та якою вартістю вона може успадкувати і в якому розмірі може нести відповідальності перед кредиторами спадкодавця. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Враховуючи недоведеність Позивачем факту наявності та об`єму спадкового майна після смерті [PERSON] , у межах вартості якого спадкоємець останнього несе відповідальність перед кредитором, вважає позов необгрунтованим. Також зазначає, що позивачем пропущено строк для подання відповіді на відзив. У клопотанні про поновлення строку для подання відповіді на відзив позивач жодних конкретних обставин, які б свідчили про перешкоджання карантину своєчасно подати відповідь на відзив, не навів та відповідних доказів не надав. Просить відмовити повністю у задоволенні позову В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з врахуванням уточненої позовної заяви. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце судового розгляду справи, були повідомлені належним чином. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували щодо задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та запереченнях. Суд заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та подані письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 09.12.2013 р. [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 09.12.2013 року. Банком на його ім`я було відкрито кредитний рахунок, та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі 0,00 грн. В подальшому розмір кредитного ліміту збільшився, а з 30.09.20218 року становив до 12000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом. При укладенні Кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Зазначена обставина була підтверджена: анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29.10.2020 року, вбачається, що [PERSON] помер [INFO] у м.Рівне. Спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Вказана обставина підтверджується копіями паспортів Позичальника та Відповідача, де в якості адреси реєстрації зазначена: [ADDRESS] . З копії адресної картки № [NUMBER] від 21.04.2021 року, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , а також неповнолітні [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Також за вказаною адресою були зареєстровані: [PERSON] (дата зняття з реєстрації 20.11.2020р.) та [PERSON] (дата зняття з реєстрації 14.03.2017 р.). З адресної картки від 21.04.2021 року №18632 за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що документом, який підтверджував право на проживання [PERSON] в житлі було свідоцтво про право власності № [NUMBER] від 11.12.1998р. (співвласник 1/5). Відповідно до уточненої позовної заяви станом на дату смерті заборгованість Позичальника перед Банком за кредитним договором № б/н від 09.12.2013 року становить - 18750,50грн. грн., яка складається з наступного: 13784.4 грн. - заборгованість за тілом кредита; 4966.46 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України. Згідно із ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Як встановлено у ч. 2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Аналіз норм статей 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно (право володіння, користування). Особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника регламентовані приписами статей 1281 і 1282 ЦК України. Статтею 1281 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Як убачається із супровідного листа №857/01-16 від 30.07.2021 року Друга рівненська державна нотаріальна контора направила претензію кредитора АТКБ "Приватбанк" №SAMDN52000130181751 від 05.07.2021 року з додатками , до майна [PERSON] померлого [INFO] до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Мельничук М.С. за належністю. Також позивачем 30.09.2022 року була направлена претензія кредитора до приватного нотаріуса Мельничук Марини Степанівни та отрмимано відповідь, що притензія кредитора АТ КБ «Приватбанк» зареєстрована в книзі обліку і заведення спадкових справ, спадкоємці померлого повідомлені про наявність заборгованості перед банком у розмірі 18760,00грн. Після чого, 16.11.2022 р. на адресу [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] представником АТ КБ «ПриватБанк» було направлено лист-претензію, відповідно до якої Банк просив відповідачів, як спадкоємців за законом, сплатити заборгованість спадкодавця. Таким чином, встановлений цивільним законодавством преклюзивний строк пред`явлення вимоги до спадкоємців позивачем не пропущено. З матеріалів справи вбачається, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] 20.04.2021 р. подали до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Мельничук М.С. заяви, в яких зазначають, що відмовляються від прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] . Відповідач [PERSON] , [INFO] , подала до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Мельничук М.С. заяву, в якій вона зазначає, що у визначений законом 6-місячний термін приймає спадкове майно за законом, яке залишилось після смерті її чоловіка [PERSON] . Листом №33/02-14 від 07.03.2023 року приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Мельничук М.С. повідомляє, що [PERSON] [INFO] є єдиною спадкоємицею померлого гр. [PERSON] за законом згідно ст. 1261 УК України. Інші спадкоємці за законом, діти померлого гр. [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини після смерті батька. Також повідомляє, що Свідоцтво про право на спадщину за законом не видавалися. За приписами ч. 3 ст. 1296 ЦК - відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Отже, та обставина, що [PERSON] , як спадкоємець, який прийняв спадщину, не отримала свідоцтво про право на спадщину не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора, оскільки отримання свідоцтва відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця. Згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦКУкраїни правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦКУкраїни договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦКУкраїни встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦКУкраїни передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦКУкраїни за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦКУкраїни встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦКУкраїни публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цьогоКодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦКУкраїни можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Банк, пред`являючи вимоги про стягнення боргу, просив у тому числі, заборгованості за кредитом, стягнути зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитом. Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за кредитним договором № б/н від 09.12.2013 року, позивач посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна, Універсальна, 30 днів пільгового періоду та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, які розміщені на сайті: www.privatbank.ua як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Тарифів, а також Витягом з Умов та правил, наданими позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема, умови, порядок нарахування та розмір пені за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штрафу за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, дії банку при нарахуванні відсотків у випадку недостатності коштів та вичерпання кредитного ліміту. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, порядку та умов збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов`язань, сплати неустойки (пені, штрафів). Відповідно до п. 1.1.6.1 наданого до позовної заяви Витягу з Умов та правил, зміни до цих Умов і Правил надання банківських послуг вносяться Банком щомісяця в однобічному порядку у випадках, не заборонених законодавством України. Отже, умови надання послуг залежать від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). При цьому, Тарифи, Умови та Правил надання послуг неодноразово змінювались з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду з даним позовом. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, за відсутності у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, умов та порядку нарахування пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, умов та порядку збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов`язань, надані позивачем Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Отже, Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил, надані до позовної заяви, не можуть розцінюватись як частина кредитного договору, укладеного між сторонами 09.12.2013 року шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви. А тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, встановлену у формі сплати процентів за користування кредитними коштами та збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов`язань, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19). З огляду на зазначене, відсутні правові підстави для стягнення на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит, оскільки в матеріалах справи відсутні дані щодо прийняття позичальником умов і тарифів кредитування. Оскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] не прийняли, то стягнення суми боргу слід покласти лише на [PERSON] . Заперечуючи щодо позовних вимог АТ КБ «Приватбанк», відповідач [PERSON] не подала розрахунку заборгованості спадкодавця на спростування розрахунку заборгованості, поданого позивачем, а також не надала доказів сплати заборгованості за кредитним договором чи відсутності такої. Одним із основних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, закріплений у статтях 12, 81 ЦПК України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи предмет спору у зазначеній справі, до обов`язку позивача, як кредитора спадкодавця, належить доказування обставин щодо розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявність спадкоємців боржника, дотримання кредитором строку, визначеного статтею 1282 ЦК України, звернення з вимогою до спадкоємців боржника, а до обов`язку спадкоємця позичальника, у разі заперечення проти заявлених вимог, належить обов`язок доведення розміру та вартості успадкованого ним майна. Таким чином, обсяг спадкового майна та його вартість повинен доводити спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц, від 29 січня 2020 року у справі № 496/4363/15-ц, від 19 лютого 2020року у справі № 607/98/17, від 04 березня 2020 року у справі №2609/30529/12, від 24 листопада 2021 року у справі № 615/473/20. Однак, відповідачами, всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів вартості спадкового майна, а також того, що розмір заборгованості спадкодавця перевищує вартість успадкованого майна, що є обов`язком спадкоємця. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що [PERSON] , як спадкоємець за законом після смерті [PERSON] , прийняла спадщину у встановленому законом порядку та повинна відшкодувати кредитору спадкодавця суму боргу за кредитом у розмірі 13\~784,04 грн. Оскільки вимоги позивача задоволено частково на 73,5%, тому на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає до стягнення з відповідача судовий збір в сумі 1972,74 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial