Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-06 00:00:00

У травні 2023 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обгрунтування якого вказав, що з березня 1998 року по жовтень 2020 року перебував у трудових відносинах з Приватним акціонерним товариством Суха Балка (далі ПрАТ Суха Балка), працював в шахті ім. Фрунзе на посаді підземного машиніста електровозу. У січні 2023 року Державною установою Науково-дослідний інститут промислової медицини позивачу встановлені професійні захворювання: вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації з центрально-периферичним ангіодистонічним синдромом, ускладненим гіпертонічною хворобо, у поєднанні з полірадикулонейропатією, вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і мязово-тонічним синдромами, синдромом нейрогенної кульгавості, стан після оперативного втручання, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового пері артрозу, остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових і колінних суглобів, остеоартрозу дрібних суглобів кистей. При огляді МСЕК 25 травня 2023 року позивачу встановлено 60% втрати професійної працездатності безстроково та ІІІ групу інвалідності. Тривалий час позивач переносить фізичні страждання: його турбує біль в шийному та попереково-крижовому відділах хребта з іррадіацією в праву ногу, він відчуває обмеження рухів в ліктьових, плечових і колінних суглобах, болі і оніміння рук, мерзлякуватість кистей, головний біль, запаморочення, зниження пам?яті. Крім того, у зв`язку з отриманими професійними захворюваннями, позивач змушений постійно лікуватись медикаментозно, а також проходити санаторно-профілактичне лікування. Через отримані професійні захворювання позивач переносить моральні страждання та переживання, оскільки його визнали інвалідом. Позивач вважає, що професійні захворювання виникло внаслідок порушень норм охорони праці на підприємстві, де він працював. У зв`язку із отриманими професійними захворюваннями йому заподіяна моральна шкода, розмір якої позивач оцінює в 360000 грн., яку просив стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 05 червня 2023 року судом відкрито провадження у справі та призначене розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Представник відповідача адвокат Заклецький В.В. скористався правом надання відзиву в якому зазначив, що робота на гірничодобувному підприємстві обумовлена наявністю шкідливих виробничих факторів, усунути які неможливо з об?єктивних причин, порядок та вимоги щодо роботи в шкідливих умовах регламентовані законодавчо і компенсуються пільгами. При укладенні з ПрАТ Суха Балка трудового договору, позивача було ознайомлено з умовами праці, наявність на робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоров?я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства, при цьому позивач свідомо приймав наявні умови праці і усвідомлював можливість нанесення шкоди його здоров?ю. Підприємство відповідача надавало позивачу встановлені чинним законодавством і колективними договорами пільги і компенсації. зокрема, оплату праці у підвищеному розмірі, додаткові відпустки, профілактичне харчування, перераховував до Пенсійного фонду кошти для забезпечения виплати пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 тощо. Також, відповідачем застосовуються заходи щодо полегшення і оздоровления умов праці працівників шляхом впровадження прогресивних технологій, досягнень науки і техніки, засобів механізації та автоматизації виробництва. Умови праці, у яких працював позивач, не створювались ПрАТ Суха Балка, а є наслідком недосконалості технології розробки корисних копалин підземним способом, а тому ймовірно причиною професійного захворювання позивача є незастосування ним у процесі виконання трудових обов`язків засобів захисту. Надана позивачем довідка МСЕК про становлення ступеня втрати професійної працездатності, не містить відомостей стосовно перенесення позивачем моральних страждань, жодних доказів, наприклад, висновок експерта в галузі психології, позивачем не надано. Крім того, моральна шкода у зазначеній сумі позивачем не доведена та є необгрунтованою, жодних належних та допустимих доказів в її обгрунтування позивачем не надано. Позивач частково втратив працездатність, а тому здібність до самообслуговування він має, не потребує стороннього догляду чи допомоги. З огляду на викладене, вважають позовні вимоги не обгрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ч.5 ст.279\~ЦПК\~України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У відповідності до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] з 01 червня 1998 року прийнятий на посаду підземного машиніста тепловоза 4 розряда з повним робочим днем у підземних умовах на шахту ім. Фрунзе та 06 жовтня 2020 року звільнений за власним бажанням по виходу на пенсію за віком згідно ст.38 КЗпП України, що підтверджуються копією трудової книжки (а.с.18-20). З Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 02 березня 2023 року, проведеного на ПрАТ Суха Балка вбачається, що комісія провела розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) [PERSON] : вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації з центрально-периферичним ангіодистонічним синдромом, ускладненим гіпертонічною хворобо, у поєднанні з полірадикулонейропатією, вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і мязово-тонічним синдромами, синдромом нейрогенної кульгавості, стан після оперативного втручання, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового пері артрозу, остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових і колінних суглобів, остеоартрозу дрібних суглобів кистей (а.с.6-9). Пунктом 17 вказаного Акту встановлено обставини виникнення хронічного професійного захворювання позивача, а саме: працюючи на шахті ім. Фрунзе підземним машиністом електровоза з 01.06.1998 року по 06.10.2020 року [PERSON] виконував управління електровозом під час відкатки навантажених та порожніх рухомих складів, виконував формування рухомих складів, підйом та постановку електровозів, вагонеток, які зійшли з колії та інше. Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, мавших місце поурушень систем вентиляції, пилопидавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування підпадав під вплив підвищених показників загальної вібрації. Пунктом 18 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 02 березня 2023 року причиною виникнення хронічного професійного захворювання є вібрація загальна: еквівалентний корегований рівень віброприскорення на 1 дБ перевищував допустимий рівень згідно ДСН 3.3.6.039-99 Державні санітарні норми виробничої загальної та локальної вібрації та складав 66 дБ при ГДР 65 дБ. Згідно довідки МСЕК від 25 травня 2023 року позивачу первинно встановлено 60 % втрати працездатності по вібраційній хворобі з 01 травня 2023 року та ІІІ групу інвалідності безстроково, а також визначено потребу у санаторно-курортному лікуванні, медикаментозному лікуванні та забезпеченні виробами медичного призначення (а.с.10). За висновком МСЕК, позивачу противопоказана важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, переохолодження в умовах вібрації та рекомендовано спостереження та лікування у сімейного лікаря та невролога (а.с.11). У зв`язку з отриманими професійними захворюваннями позивач неодноразово звертався до закладу медичного лікування, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого (а.с.12-17). Статтею 3 Конституції України\~передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті\~43, частина 1 статті\~46 Конституції України\~передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до\~статті 153 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Згідно частин 1, 3 ст.3\~Закону України\~Про охорону\~праці, роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець\~несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Згідно ст.173\~КЗпП\~України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Так, відповідно до ч.2 ст.153\~КЗпП\~України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 2371 КЗпП\~України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст.2371 КЗпП\~України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок роботи у шкідливих умовах, під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я через виникнення у нього професійних захворювань, спричинених негативними виробничими факторами, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Зупиненням, а в подальшому й скасуванням права громадян, що потерпіли від нещасних випадків на виробництві, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.2371 КЗпП\~України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Відповідно до\~ст.23\~Цивільного\~кодексу\~України особа\~має\~право\~на відшкодування\~моральної\~шкоди,\~завданої\~внаслідок\~порушення її\~прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; Як зазначено в п.4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Суд відхиляє заперечення відповідача в частині доводів про те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення останньому моральної шкоди у зв`язку з втратою працездатності, оскільки самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в своїй постанові від 15 червня 2020 року у справі № 212/3137/17-ц зазначив, що невиконання роботодавцем обов`язку по забезпеченню безпечних і здорових умов праці, яке мало наслідком виникнення у позивача професійного захворювання, втрати працездатності й встановлення інвалідності, є підставою для відшкодування роботодавцем (його правонаступником) заподіяної працівнику моральної шкоди. За таких обставин суд вбачає, що професійне захворювання виникло у позивача під час його роботи саме на підприємстві відповідача, а тому ПрАТ Суха Балка повинно нести відповідальність за заподіяну позивачу моральну шкоду, що спричинена професійним захворюванням. Судом встановлено, що у зв`язку з отриманими професійними захворюваннями [PERSON] первинно встановлено втрата професійної працездатності 60 % та ІІІ групу інвалідності безстроково, внаслідок чого тривалий час позивач переносить фізичні страждання у вигляді болю у різних частинах тіла, а також потребує медичного лікування. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань(фізичних,душевних,психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості,можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Cуд враховує тривалий період роботи позивача в шкідливих умовах на підприємстві відповідача впродовж більше 22 років, характер отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем професійної працездатності та встановлену ІІІ групу інвалідності безстроково, а також стан здоров`я потерпілого, тяжкість та невідворотність вимушених змін її життєвих і виробничих стосунках, і вважає необхідним визначити розмір компенсації в сумі 200 000 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди у розмірі 360000 грн., то суд приходить висновку, що така сума належним чином не вмотивована, є значно завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві моральної шкоди. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 2000 грн., оскільки позивач при зверненні до суду був звільнений від його сплати.

Outcome: partial