Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-05 00:00:00

30 листопада 2021 року позивач звернувся до Подільського районного суду м. Києва із позовом до відповідача, треті особи: приватний нотаріус КМНО Бондар Тетяни Миколаївни, державний виконавець Подільського ВДВС у м. Києві ЦМУ Мін`юсту (м. Київ) Тимошенко Я.І. з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 10 листопада 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар Тетяною Миколаївною та зареєстрований в реєстрі за № 5121, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму заборгованості у розмірі 122 252 грн. 50 коп. та судові витрати за подання позову. В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що [INFO] позивач як батько дочки [PERSON] (далі - дитина), [INFO] , та відповідач як матір дитини уклали договір між батьками про проживання дитини та сплату аліментів, який 26 вересня 2016 року нотаріально посвідчено державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Чорногуз Ольгою Валерїївною і зареєстровано в реєстрі за № 4-252.Договором позивач і відповідач визначили, серед іншого, розмір, порядок і строки сплати позивачем відповідачеві аліментів та інших видів матеріальної допомоги на дитину, а також відповідальність позивача за порушення договору.З дня укладення договору і до червня 2020 року, в цілях належного виконання своїх аліментних зобов`язань за договором, позивач належно (у встановленому Договором розмірі та у визначені Договором строки) сплатив Відповідачеві аліментів на Дитину в загальній сумі 225000,00 грн. (двісті двадцять п`ять тисяч гривень 00 копійок) шляхом здійснення щомісячних грошових переказів у розмірі 5000,00 грн. кожен на банківський рахунок Відповідача в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (картка № [NUMBER] , картка № [NUMBER] , картка № [NUMBER] ).02 грудня 2020 року в погашення своєї заборгованості зі сплати аліментів на дитину за договором, позивач сплатив відповідачеві кошти у загальній сумі 25000,00 грн. п`ятьма поштовими переказами, надісланими на адресу відповідача. Усіх ці поштові перекази було виплачено відповідачеві 04 грудня 2020 року, що підтверджується фіскальними чеками поштового переказу та звітами про виплату поштового переказу № 0251859749, № 0251859746, № 0251859748, № 0251858402, № 0251858400, засвідченим 04 грудня 2020 року АТ «УКРПОШТА». Таким чином, у період з дня укладення Договору і по грудень 2020 року Позивач належно виконав усі свої аліментні зобов`язання за Договором, що підтверджується письмовими доказами. 13 жовтня 2020 року відповідач надіслала позивачеві вимогу щодо сплати заборгованості з аліментів та додаткових витрат на дитину, у якій категорично та безапеляційно «просила» позивача у 7-денний строк з дня отримання цієї вимоги сплатити їй кошти у загальній сумі 39352,50 грн. на погашення нібито заборгованості позивача за договором.11 грудня 2020 року, позивач надіслав їй відповідь, у якій заперечив свою заборгованість за договором у визначеному відповідачем розмірі, уточнив (підтвердив) свою заборгованість зі сплати аліментів на дитину у сумі 25000,00 грн., що утворилася за період з липня по листопад 2020 року (виключно з вини Відповідача), а також виклав власні сумніви та міркування щодо витрат на оздоровлення та лікування дитини, нібито понесених відповідачем. Відповідь позивача була отримана відповідачем 11 грудня 2020 року, що підтверджується описом вкладення до поштового відправлення № 0412308058936 та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 0412308058936, в якому позивач надіслав відповідачеві відповідь на її вимогу.Після тривалого з`ясування усіх фактичних обставин і їх документального підтвердження, позивач і відповідач дійшли згоди щодо розміру коштів, належних до сплати за договором, та способу їх сплати.Так, позивач і відповідач визнали (підтвердили) чинність положення пункту 3.1 статті Договору, яким визначено розмір аліментів на дитину, строк їх сплати, а також право позивача на їх сплату у тому числі готівкою.За наслідками вирішення з відповідачем спору в цій частині 23 квітня 2021 року позивач сплатив відповідачеві кошти в узгодженій ними загальній сумі 15112,50 грн., що підтверджується іншою розпискою, складеною 23 квітня 2021 року відповідачем.Станом на 23 квітня 2021 року позивач і відповідач остаточно та самостійно вирішили свій спір, який виник у зв`язку з договором у липні 2020 року. 09 листопада 2020 року, попри існування на той момент її з Позивачем невирішеного спору щодо виконання Договору, Відповідач звернулась до Приватного нотаріуса із заявою (див. додаток 13), у якій просила Приватного нотаріуса вчинити на Договорі виконавчий напис про стягнення з Позивача на її (Відповідача) користь коштів у загальній сумі 120552,50 грн.10 листопада 2020 року приватний нотаріус вчинила на договорі виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 5121, про стягнення з Позивача на користь Відповідача коштів у сумі 122252,50 грн.16 листопада 2020 року відповідач звернулася до Подільського ВДВС у м. Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження, у якій просила прийняти виконавчий напис до виконання.15 грудня 2020 року, за зазначеною вище заявою відповідача, державним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 63896769 на підставі вчиненого нотаріусом виконавчого напису, про що цього ж дня державним виконавцем було винесено відповідну постанову про відкриття виконавчого провадження (див. додаток 16). Наголошує, що для вчинення виконавчого напису на договорі відповідач мала би подати приватному нотаріусу разом зі своєю відповідною заявою не лише сам договір, але й документ (чи документи), що встановлює прострочення позивачем виконання договору.Після надання відповідачем документів, що встановлюють прострочення позивачем його грошових зобов`язань за договором, до обов`язку приватного нотаріуса належало, серед іншого, перевірити безспірність боргу позивача. У разі заперечення позивачем свого боргу перед відповідачем приватний нотаріус мала оцінити аргументи позивача на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог відповідача, і у разі відсутності такої ознаки приватний нотаріус була зобов`язана відмовити відповідачу у вчиненні виконавчого напису на договорі.До вчинення спірного виконавчого напису приватний нотаріус у жоден спосіб не зверталася до позивача за підтвердженням чи спростуванням його заборгованості перед відповідачем за Договором, у тому числі зі сплати аліментів на дитину у сумі 25000,00 грн., якої було включено до суми стягнення за виконавчим написом.Окрім того, разом зі своєю заявою відповідач не надала приватному нотаріусу беззаперечних документальних підтверджень, понесених нею витрат на оздоровлення та лікування дитини у загальній сумі 38705,00 грн., 1/2 частину якої (19352,50 грн.) також було включено до суми стягнення за виконавчим написом.Вчиняючи спірний виконавчий напис за заявою відповідача, приватний нотаріус оминув своєю увагою ту обставину, що суму неустойки за прострочення позивачем сплати аліментів на дитину у розмірі 76200,00 грн. було довільно обраховано відповідачем.Усі зазначені вище обставини не дають позивачеві підстав вважати розрахунок його заборгованості перед відповідачем, вказаний у виконавчому написі, безспірним, а сам виконавчий напис - таким, що його було вчинено приватним нотаріусом із дотриманням вимог чинного законодавства України, у тому числі в частині належної перевірки безспірності вимог Відповідача. Зі вказаних вище підстав вважає виконавчий напис таким що вчинений з порушенням порядку його вчинення, а тому він має бути скасований. Протоколом автоматичного розподілу справ між суддями від 30.11.2021 року справу передано для розглдяу судді Подільського районного суду м. Києва Лещенко О.В. 29.06.2022 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви, визначені ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 06.12.2021 року про залишення позовної заяви без руху. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 03.08.2022 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного провадження без виклику сторін Відповідачем не подано відзив на позов, який містив би заперечення на нього. Враховуючи наявність умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України. Треті особи не надали суду жодних пояснень чи документів, не висвітлили своєї позиції в даній справі, тому суд вирішує справу на підставі наявних даних і доказів у ній. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. 26 вересня 2016 року між сторонами укладено Договір між батьками про проживання дитини та сплату аліментів, який нотаріально посвідчено державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Чорногуз Ольгою Валерїївною і зареєстровано в реєстрі за № 4-252. Вказаним договором визначено, зокрема, розмір, порядок і строки сплати позивачем відповідачеві аліментів та інших видів матеріальної допомоги на дитину [PERSON] , [INFO] , а також відповідальність позивача за порушення договору. З дня укладення договору і до червня 2020 року позивач сплатив відповідачеві аліменти на дитину в загальній сумі 225000,00 грн. шляхом здійснення щомісячних грошових переказів у розмірі 5000,00 грн. кожен на банківський рахунок Відповідача в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (картка № [NUMBER] , картка № [NUMBER] , картка № [NUMBER] ). 02 грудня 2020 року в погашення своєї заборгованості зі сплати аліментів на дитину за договором, позивач сплатив відповідачеві кошти у загальній сумі 25000,00 грн. п`ятьма поштовими переказами, надісланими на адресу відповідача, що підтверджується фіскальними чеками поштового переказу та звітами про виплату поштового переказу № 0251859749, № 0251859746, № 0251859748, № 0251858402, № 0251858400, засвідченим 04 грудня 2020 року АТ «УКРПОШТА». У період з дня укладення договору і по грудень 2020 року позивач належно виконав усі свої аліментні зобов`язання за договором, що підтверджується: розпискою, складеною 23 квітня 2021 року відповідачем. 13 жовтня 2020 року відповідач надіслала позивачеві вимогу щодо сплати заборгованості з аліментів та додаткових витрат на дитину, у якій просила позивача у 7-денний строк з дня отримання цієї вимоги сплатити їй кошти у загальній сумі 39352,50 грн. на погашення заборгованості позивача за договором. 11 грудня 2020 року позивачем надіслано відповідачу відповідь, у якій він заперечував свою заборгованість за договором у визначеному відповідачем розмірі, уточнив (підтвердив) свою заборгованість зі сплати аліментів на дитину у сумі 25000,00 грн., що утворилася за період з липня по листопад 2020 року, а також виклав власні сумніви та міркування щодо витрат на оздоровлення та лікування дитини, нібито понесених відповідачем. Відповідь позивача була отримана відповідачем 11 грудня 2020 року, що підтверджується описом вкладення до поштового відправлення № 0412308058936 та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 0412308058936, в якому позивач надіслав відповідачеві відповідь на її вимогу. За наслідками вирішення з відповідачем спору в частині сплати аліментів 23 квітня 2021 року позивач сплатив відповідачеві кошти в узгодженій ними загальній сумі 15112,50 грн., що підтверджується розпискою [PERSON] , складеною 23 квітня 2021 року відповідачем. За заявою [PERSON] від 09.11.2020 року про вчинення виконавчого напису 10.11.2020 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бондар Т.М. вчинила виконавчий напис №5121, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість на суму 122 252,50 грн. 16 листопада 2020 року [PERSON] звернулася до Подільського ВДВС у м. Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження, у якій просила прийняти виконавчий напис №5121 від 10.11.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар Т.М., до виконання. 15.12.2020 року державний виконавець Подільського ВДВС у м. Києві ЦМУ Мін`юсту (м. Київ) Тимошенко Я.І.відкрила виконавче провадження № 63896769 на підставі оскаржуваного виконавчого напису №5121 від 10.11.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар Т.М., згідно якого позивач є боржником перед відповідачем на суму 122 252,50 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. У разі невиконання одним із батьків свого обов`язку за договором аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Згідно частини першої статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до пункту 19 частини першої статті 34 Закону України «Про нотаріат» однією із нотаріальних дій, які вчиняються нотаріусами, є вчинення виконавчого напису. Згідно статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Розділом І Переліку № 1172 до документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, віднесено нотаріально посвідчені угоди, які передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна. З аналізу вказаних норм вбачається, що саме такою угодою є Договір, який передбачає сплату грошових сум (аліментів на дитину та часткового відшкодування інших окремих витрат на неї) позивачем відповідачу. Розділом І Переліку № 1172 визначено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченою угодою, виконання якої прострочено боржником, додаються оригінал цієї угоди, а також документ, що встановлює прострочення виконання угоди. Згідно підпункту 1.1 пункту 1 глави 16 Порядку № 296/5 для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Відповідно до абзаців першого і другого підпункту 3.1 пункту 3 глави 16 Порядку № 296/5 однією із умов вчинення виконавчого напису є отримане нотаріусом документальне підтвердження безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Відповідно до підпункту 3.2 пункту 3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком № 1172. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наведених у пункті 13 його постанови «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» № 2 від 31 січня 1992 року, при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» однією з умов, за яких виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом, підтвердження відповідними документами наявності безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.01.1992 року №2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчиненні» роз`яснено, що відповідно до ст.ст.34,36,87,88 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими спеціальними нормативними актами з цього приводу, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Таким чином, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні відповідачем не було доведено, що при винесенні виконавчого напису було дотримано вищевказаних вимог чинного законодавства, а саме, що приватному нотаріусу було надано документи, які підтверджують безспірність заборгованості - оригінал Договору між батьками про проживання дитини та сплату аліментів від 26.09.2016 року, зареєстрованого в реєстрі за №4-252, а також документи, що встановлюють прострочення позивачем виконання договору. Крім того, немає підстав вважати, що разом з заявою відповідач не надала приватному нотаріусу беззаперечних документальних підтверджень, понесених нею витрат на оздоровлення та лікування дитини на загальну суму 38705,00 грн., 1/2 частину якої (19352,50 грн.) також було включено до суми стягнення за виконавчим написом. Приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису не врахував обставину, що суму неустойки за прострочення позивачем сплати аліментів на дитину у розмірі 76200,00 грн. було довільно обраховано відповідачем. Крім того, приватний нотаріус жодним способом не витребувала у позивача підтвердження чи спростуванням його заборгованості перед відповідачем за договором, у тому числі зі сплати аліментів на Дитину у сумі 25000,00 грн., якої було включено до суми стягнення за виконавчим написом. З урахуванням вищезазначених обставин у суду немає підстав вважати розрахунок заборгованості перед відповідачем безспірним, а сам виконавчий напис - таким, який було вчинено із дотриманням вимог чинного законодавства України, у тому числі в частині належної перевірки безспірності вимог відповідача. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.4 ст.81 ЦПК України, у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про підставність та доведеність позовних вимог з підстав порушення процедури вчинення виконавчого напису нотаріусом, а тому позов [PERSON] слід задовольнити. На підставі викладеного, ст.ст.7, 34, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. № 296/5, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. за № 282/20595, Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 р. № 1172, ст.ст.4, 12, 13, 76-80, 81, 141, 258-259, 263, 264, 265, 268, 272, 273, 280-284, 354 ЦПК України, суд -

Outcome: approved