Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Милівської сільської військової адміністрації Бериславського району Херсонської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Бернацька Інна Михайлівна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] померла [PERSON] . При житті [PERSON] залишила заповіт яким заповіла [PERSON] земельну ділянку 7,46 га, що розташована за адресою: Херсонська область, Бериславський район, Качкарівська сільська рада. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно. Позивач зверталася до приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Бернацької Інни Михайлівни з заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини листом № 98/01-16 від 08.05.2023 року. Позивач вказує, що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з початком агресії РФ проти України, веденням бойових дій та окупацією Херсонської області переїхала з неповнолітніми дітьми до Рівненської області. Відразу, коли виникла можливість відшукати та передати документи, після їх отримання [PERSON] звернулася до нотаріуса за місцем проживання. Ухвалою суду від 16 травня 2023 року провадження по справі відкрито. 28 червня 2023 року від відповідача по справі до суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно до наданого відзиву відповідач позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову. 26 червня 2023 року від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується Серії [NUMBER] виданого 30.04.2022 Центральним-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області , на підставі актового запису № 579. При житті [PERSON] залишила заповіт, зареєстрований у реєстрі №446, яким заповіла [PERSON] земельну ділянку 7,46 га, що розташована за адресою: Херсонська область, Бериславський район, Качкарівська сільська рада. Листом № 98/01-16 від 08.05.2023 року позивачу було відмовлено у прийнятті спадщини через пропущення строків звернення із заявою Про прийняття спадщини. Також встановлено, що згідно витягу зі Спадкового реєстру № 72389796 від 08.05.2023 року у спадковому реєстрі відсутня інформація про спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину. Згідно зі статтею\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою\~статті 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої\~статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Звертаючись до суду з позовом, позивач як на підставу своїх порушених прав, зазначала, що строк для подання заяви про прийняття нею спадщини пропущений з поважної причини, так як вона не могла звернутися з заявою про прийняття спадщини у зв`язку з тим, що через збройну агресію російської федерації позивач з метою збереження свого та своєї дитини життя евакуювалася до іншої області, де була оформлена як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується Довідкою від 27.04.2022 року № 5620-5001387858. У статті 1233 ЦК України зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті\~1220,\~1222,\~1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша\~статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272\~ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. За загальним правилом, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які пов`язані, зокрема, з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, враховуючи, що позивач з об`єктивних причин перебувала в інщій обалсті і не могла звернутись до нотаріуса у шестимісячний строк, суд приходить до висновку про поважність причин пропуску строку. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини підлягає задоволенню у разі пропуску такого строку та доведення поважності причин пропуску строку. Суд дійшов висновку про наявність у позивача об`єктивних труднощів для своєчасного прийняття спадщини за заповітом. Крім того, у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Спадкове законодавство засновується на принципі переваги формального волевиявлення спадкодавця (заповіту) над положеннями закону, спадкоємці за законом спадкують тільки у випадках відсутності заповіту, визнання його недійсним, нерозподілення заповідачем усієї спадщини або неприйняття (відмови від прийняття) спадщини спадкоємцями, призначеними у заповіті (частина друга\~статті 1223 ЦК України). Про свободу заповіту, як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі N 642/2539/18-ц, від 28 травня 2021 року у справі N 688/106/20, від 17.12.21 р. у справі № 315/368/19. У зв`язку з вищевикладеним, з врахування того, що Відповідач визнав позовну вимоги, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлого [PERSON] .

Outcome: approved