Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-28 00:00:00

12 червня 2023 року на адресу суду надійшла позовна заява від 12 червня 2023 року про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 14 вересня 2017 року між ним та відповідачкою, [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований Летичівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, про що складено відповідний актовий запис № 84. Від сумісного проживання є син, [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з ним. Спільне життя у них з відповідачкою не склалося, почали виникати непорозуміння, сварки та скандали. Тому проживання однією сім`єю та збереження шлюбу неможливо і суперечить їхнім інтересам. З березня 2023 року вони проживають окремо, шлюбні відносини між ними припинились, їхня сім`я вже розпалася. Тому при таких обставинах шлюб існувати не може, вважає за необхідне його розірвати. Спору щодо спільно набутого майна за час шлюбу на даний час не виникає. Зазначає, що між ними досягнуто згоди про виховання та проживання дитини разом з ним. 12 червня 2023 року ухвалою Летичівського районного суду було відкрито спрощене провадження у справі та призначеного до судового розгляду. 29 червня 2023 року від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та без звукозапису, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовільнити та шлюб розірвати. Строк для примирення просить не надавати. 29 червня 2023 року відповідачка подала заяву, у якій просить про розгляд справи у її відсутність та без звукозапису, позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. Справу розглянуто в порядку ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. В ч. 1 ст. 51 Конституції України зазначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини (ч. 3). Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч. 4). В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За приписами ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як зазначено у ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя (ч. 1). Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2). У ч. 1 ст. 113 СК України зазначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що 14 вересня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований Летичівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, про що складено відповідний актовий запис № 84, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] . Враховуючи вищенаведене та те, що сторони припинили шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, позивач зазначає, що їх сім`я розпалась, а відповідач не заперечує щодо задоволення позовних вимог, суд вважає, що їх шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зі змісту позовної заяви позивача випливає, що судові витрати залишає за собою. Враховуючи засаду (принцип) диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України), суд вважає, що судові витрати необхідно покласти на позивача.

Outcome: approved