Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-29 00:00:00

позивач Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить стягнути заборгованість за укладеним кредитним договором № б/н від 05.02.2019 у сумі 89\~554,22 грн., посилаючись на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором. В обґрунтування вимог зазначено, що 05.02.2019 між сторонами було укладено заяву про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) та заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту). Шляхом підписання цієї заяви про приєднання до договору, відповідач приєднався до договору в редакції, яка, на день підписання цієї заяви про приєднання, була розміщена на інтернет-сторінці банку та уклав з банком договір , складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку, кредитного договору. На підставі вказаного, банк відкрив на ім`я відповідача поточний рахунок № [NUMBER] в гривні, який відповідно до вимог чинного законодавства було змінено на [NUMBER] . Підписанням заяви про встановлення відновлювальної кредитної лінії, яка є складовою заяви про приєднання, відповідач ініціював одержання та погодився з умовами користування кредитом, відповідно до умов договору та підтвердив укладення між ним та банком кредитного договору. Відповідач просив надати йому кредит, метою отримання якого є задоволення споживчих потреб, в національній валюті шляхом надання відновлювальної кредитної лінії на його картковий рахунок, за згодою позичальника було встановлено розмір кредиту в сумі 72\~200,00 грн. Однак відповідач належним чином умови договору не виконує, станом на 02.11.2021 заборгованість [PERSON] перед банком складає 89\~554,22 грн., з яких: 69\~360,29 грн. заборгованість за основним боргом (кредитом); 9094,23 грн. проценти за користування кредитом; 120,00 грн. комісія; 3\~058,61 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 415,37 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 6\~608,16 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 897,56 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. З метою захисту порушених прав неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань, позивач просить вимоги задовільнити. Ухвалою суду від 31 січня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.02.2023, справу розподілено на суддю Юзефовича І.О. у зв`язку із відставкою судді [PERSON] . В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином в порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України. Представник позивача звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, на вимогах наполягає. Відповідач повторно надав заяву про відкладення розгляду справи, відзиву на позов не подав. Враховуючи вимоги частин першої та третьої статті 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів, оскільки учасники процесу були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобов`язання є кредитний договір, який укладається між сторонами відповідно до вимог ст. 1046-1050, 1054-10561 ЦК України та відповідно до статті 629 цього Кодексу є обов`язковим до виконання сторонами. Частиною першої статті 1054 та частиною першої статті 1055 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, при цьому кредитний договір укладається в письмовій формі. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, 05 лютого 2019 року відповідач [PERSON] підписав заяву про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (а.с. 15-17). На підставі вказаної заяви позивачем відповідачу відкрито поточний рахунок № [NUMBER] . Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 28 грудня 2018 року № 162 року поточний (картковий) рахунок відповідача змінено на № [NUMBER] . Також 05 лютого 2019 року між банком та відповідачем було укладено заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту), за яким банком встановлено визначений розмір кредитного ліміту (бажаний заявлений у розмірі 5\~000,00 грн), розмір процентної ставки є фіксованим і складає 38 процентів річних, крім випадків користування кредитними коштами протягом Грейс періоду. Підписавши заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії відповідач погодився, що всі умови кредитного договору містяться у договорі комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, а також з тим, що він ознайомився з загальною вартістю кредиту, реальною річною відсотковою ставкою та загальними витратами по кредиту, які викладені у таблиці визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки станом на дату укладення договору. Як вбачається із заяви про приєднання, у ній зазначені персональні дані відповідача щодо дати народження, місця проживання, реквізитів паспорту громадянина України, РНОКПП, відомості щодо його фінансового стану, а також міститься інформація про те, що відповідач беззастережно приєднався до договору в редакції, яка на день підписання цієї заяви була розміщена на офіційній інтернет-сторінці банку www.oschadbank.ua та уклав з банком договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку, кредитного договору. Доказів на спростування вищезазначеного, відповідачем до суду не надано. За змістом статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Державний ощадний банк України»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Підписаний між сторонами договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорюється та не визнавався недійсним, як і не оспорюється відповідачем укладення, чи не укладення кредитного договору, тому вказані обставини свідчать про їх згоду з усіма умовами цього договору. Відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості, станом на 02.11.2021, за [PERSON] утворилася заборгованість у сумі 89\~554,22 грн.(а.с. 21-55 виписки, розрахунки), яка складається із: - 69\~360,29 грн. заборгованість за основним боргом (кредитом); - 9\~094,23 грн. проценти за користування кредитом; - 120,00 грн. комісія; - 3\~058,61 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); - 415,37 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; - 6\~608,16 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); - 897,56 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Відповідно до статей 610, 611 ЦК України - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, а строк виконання такого зобов`язання минув, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав шляхом стягнення суми основного боргу, відсотків, комісії. Щодо позовних вимог банку про стягнення інфляційних втрат банку. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати і три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання та вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. 06 вересня 2021 року набрав чинності Закон України «Про внесення зміни до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 14\~липня 2021\~року № 1646-IX (далі Закон № 1646-IX), щодо звільнення деяких категорій внутрішньо переміщених осіб від негативних наслідків невиконання грошових зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики. Відповідно до частин першої-другої статті 9-2 Закону № 1646-IX, загальна сума процентів за кредитним договором та/або договором позики, боржником за яким є внутрішньо переміщена особа, яка у період після 20 лютого 2014 року залишила або покинула своє місце проживання на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя або у період після 14 квітня 2014 року залишила або покинула своє місце проживання на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, території проведення антитерористичної операції та/або в районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, не може перевищувати суми процентів, нарахованої протягом строку, на який надавався кредит (позика), за мінімальною ставкою, визначеною договором. За невиконання чи неналежне виконання внутрішньо переміщеною особою, визначеною частиною першою цієї статті, зобов`язань за кредитним договором та/або договором позики не нараховується неустойка (штраф, пеня), не настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та процентів річних від простроченої суми, не застосовуються інші санкції майнового характеру. Згідно частини шостої Закону № 1646-IX, положення частин першої - п`ятої цієї статті поширюються виключно на кредитні договори та договори позики, укладені: -до 20 лютого 2014 року з позичальниками, які після зазначеної дати залишили або покинули своє місце проживання на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя. Відповідач [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою з 28 березня 2016 року, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 1249681204 та повідомленням Управління праці та соціального захисту населення виконкому Довгинцівської районної у місті ради, наданим на запит суду. Однак кредитний договір укладено 05 лютого 2019 року, тобто після 20 лютого 2014 року, а тому положення ст. 9-2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» не розповсюджуються на спірні правовідносини. При цьому розрахунок 3% річних та інфляційних втрат здійснено до вересня 2021 року включно. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки належним чином повідомлений про дату слухання справи відповідач відзиву на позов та доказів на його підтвердження, суду не надав, враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин першої-третьої статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2\~270,00 грн., сплачений ним при подачі позову (а.с. 1), тому оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати.

Outcome: approved