Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~\~Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання недійсними та скасування актів про право власності на земельні ділянки, в якому просить визнати недійсними та скасувати державні акти серії КР № 025763 від 29.05.2008 року та серії КР № 025762 від 29.05.2008 року на право власності на земельні ділянки, видані відповідачу [PERSON] . В обґрунтування позову вказав, що він являється власником житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці площею 1381,1 кв. м. У свою чергу відповідач являється власником житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Також відповідач разом з будинком придбала земельну ділянку площею 1410,3 кв.м., що знаходиться за цією ж адресою, яка належала продавцю згідно державного акту серії КР № 00007039, виданого 24.12.1997 року. В подальшому, у 2008 році відповідач отримала на підставі вказаних правовстановлюючих документів нові державні акти на дві земельні ділянки площею 0,1 га та 0,041 га, що розташовані за цією ж адресою. Зазначив, що з метою оформлення права власності на земельну ділянку по [ADDRESS] позивач звернувся за допомогою до землевпорядної організації для виготовлення технічної документації по встановленню меж земельної ділянки, під час виготовлення якої було виявлено накладання сусідніх земельних ділянок відповідача на земельну ділянку позивача зі зміщенням в бік житлового будинку позивача на 1,2 м та 1,34 м. Внаслідок такого накладення частина належних позивачу господарських споруд опинилася на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано за відповідачем. Мирно вирішити спір не вдалося. За таких обставин просить визнати недійсними та скасувати державні акти серії КР №025763 та серії КР № 025763 від 29.05.2008 року, видані відповідачу та скасувати відповідні записи про їх державну реєстрацію. \~ \~ \~ \~Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.06.2018 року відкрито провадження у вказаній справі, розгляд справи призначений за правилами загального позовного\~провадження, призначено підготовче судове засідання. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 06.09.2018 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 11.02.2019 року призначено у цивільній справі судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, провадження у справі на час проведення експертизи зупинено. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~15.10.2019 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона позовні вимоги не визнала та пояснила, що вона правомірно придбала земельну ділянку площею 1410,3 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , та у 2008 році реалізуючи права власника такої земельної ділянки вона отримала два державних акта на земельні ділянки площею 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування жилого будинку та площею 410,3 кв.м. для ведення особистого селянського господарства. З моменту придбання нею земельної ділянки до моменту пред`явлення позову позивач не висував жодних претензій щодо меж та порядку використання суміжної частини земельної ділянки. На межі її земельної ділянки був наявний дерев`яний паркан, побудований задовго до придбання відповідачем цієї території. У 2014 році вона побудувала новий паркан, змістивши його в бік своєї земельної ділянки. Зазначила, що позивач придбав житловий будинок, що розташований на земельній ділянці площею 600 кв.м., а правовстановлюючих документів на земельну ділянку площею саме 1381,1 кв.м. він не надав. Більш того, позивачем фактично використовується земельна ділянка відповідача, оскільки новий паркан було побудовано зі зміщенням на земельну ділянку відповідача через технічні причини. За таких обставин просить відмовити у задоволенні позову. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 25.05.2020 року провадження у справі поновлено та призначено підготовче судове засідання. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Ухвалою від 17.08.2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Приватне підприємство «І-Експерт-Сервіс». \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 05.11.2020 року підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи по суті. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Також вказали, що відповідач є власником сусідніх будинку та земельної ділянки, на яку має два державних акта про право власності, що оспорюються позивачем. Під час виготовлення проекту землеустрою для видачі спірних державних актів, межі земельних ділянок дійсно погоджувала дружина позивача, однак він не уповноважував її на це та не знав, що вона надала таку згоду. Про порушення його прав позивач дізнався під час виготовлення проекту землеустрою на свою земельну ділянку, оскільки було встановлено накладання земельних ділянок позивача та відповідача. Факт даного накладання також підтверджується і висновком експерта. Зазначили, що позивач фактично користувався земельною ділянкою площею 1000 кв.м. \~ \~ \~ \~Відповідач та його представник у судовому засіданні позов не визнали та просили відмовити в його задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позов. Також зазначили, що позивач згідно правовстановлюючих документів має право на земельну ділянку площею 600 кв.м., а не на 1381 кв.м. Належних правовстановлюючих документів на земельну ділянку площею саме 1381 кв.м. позивач не надав, так само фактичних меж своєї земельної ділянки не встановив, а тому жодного накладення земельних ділянок не може бути. \~ \~ \~ \~Представник третьої особи ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області 06.11.2018 року подала до суду клопотання, в якому просить розгляд справи провести без її участі. \~ \~ \~ \~Представник третьої особи ПП «І-Експерт-Сервіс» у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надав. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку з надвірними будівлями що розташований за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці площею 600 кв.м., що підтверджується договором купівлі-продажу від 07.08.1980 року, посвідченим державним нотаріусом Першої кіровоградської державної нотаріальної контори Анісімовою Н.К. та зареєстрованим в реєстрі за № 3-1367 (т. 1, а.с. 9-10). Водночас, згідно технічного паспорту ОКП «Кіровоградське ООБТІ» на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого станом на 10.02.2007 року, [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними спорудами, що розташовані на земельній ділянці площею 1381,1 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , (т. 1, а.с. 11-14). Як вбачається з архівної довідки ОКП «Кіровоградське ООБТІ» від 02.02.2018 року № 43359, станом на 01.01.2013 року за архівними даними реєстрових книг за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , дата останньої інвентаризації 14.02.1984 року, площа земельної ділянки 1381,1 кв.м. (т. 1, а.с. 15). У свою чергу, відповідач [PERSON] є власником будинку з надвірними будівлями що розташований за адресою: [ADDRESS] , з 30.06.2000 року, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 07.05.2018 року № 123062677 (т. 1, а.с. 16-17). Також 30.06.2000 року відповідач придбала земельну ділянку площею 1410,3 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала продавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю, виданого 24.12.1997 року (т. 1, а.с. 27, 28-29). При цьому, згідно плану зовнішніх меж даної земельної ділянки вона має форму прямокутної трапеції, де її межа із домоволодінням по [ADDRESS] , має форму прямої лінії довжиною 58,75 м, довжина межі із землями загального користування (АБ) становить 22,50 м, а межі із землями загального користування (ДГ) 24,15 м + 6,35 м. Самі межі мають форму прямих ліній. В подальшому, відповідач 08.10.2007 року звернулася до ПП «І-Експерт-Сервіс» із заявою про підготовку проекту технічної документації щодо складання державного акта про право власності на земельні ділянки загальною площею 1410,3 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS] (т. 1, а.с. 49). 05.12.2007 року в процесі підготовки даної документації було складено акт встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі, який було підписано представниками суміжних землеволодінь і землекористувань, зокрема [PERSON] (суміжне землекористування [ADDRESS] ). В результаті погодження меж земельної ділянки було встановлено, що межі земельної ділянки проходять по існуючій огорожі. При цьому, в даному акті відображено зарис земельної ділянки без прив`язки до будь-яких зовнішніх об`єктів, а межа із домоволодінням по [ADDRESS] , має форму кривої лінії та складається з 5 відрізків загальною довжиною 57,59 м (6,06+10,70+2,06+20,88+17,89). Також, довжина межі із землями загального користування (АБ) становить 23,70 м, межа із землями загального користування (ДГ) 25,49 м + 5,39 м (т. 1, а.с. 54). Як вбачається з акту про здачу межових знаків на зберігання від 05.12.2007 року у зв`язку з тим, що межі земельних ділянок і усі поворотні точки проходять по існуючій огорожі, межові знаки не встановлювалися та не передавалися (т. 1, а.с. 55). Згідно збірного кадастрового плану земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] , щодо суміжних власників землі та землекористувачів житловий будинок та господарські споруди, що розташовані на суміжній земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , знаходяться на певній відстані від межі земельних ділянок та не перетинаються нею (т. 1, а.с. 57). 29.05.2008 року Кіровоградською міською радою було видано відповідачу два державні акти на право власності на земельну ділянку, а саме: з кадастровим номером 3510100000:24:198:0005 площею 410,3 кв.м. для ведення особистого селянського господарства та 3510100000:24:198:0004 площею 1000 кв.м. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що розташовані за адресою: [ADDRESS] . При цьому, згідно плану зовнішніх меж даних земельних ділянок їх межа із домоволодінням по [ADDRESS] має форму кривої лінії та складається з двох та трьох відрізків відповідно (т. 1, а.с. 43, 44). 22.10.2018 року позивач звернувся до КП «Кіровоградський земельно-кадастровий центр» із заявою про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 1000 кв.м. за адресою: [ADDRESS] (т. 1, а.с. 117). Як вбачається з акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 22.10.2018 року межі земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] площею 1000 кв.м., наданих землекористувачу [PERSON] проходять по існуючій огорожі, а тому не закріплюються межовими знаками (т. 1, а.с. 119). Згідно кадастрового плану земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] , житловий будинок та господарські споруди, що розташовані на ній, знаходяться на певній відстані від межі земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] та не перетинаються нею. При цьому, довжина межі із домоволодінням по [ADDRESS] , має форму кривої лінії та складається з 7 відрізків загальною довжиною 58,06 м (8,83 + 11,98 + 14,42 + 2,12 + 4,02 + 3,04 + 13,65) (т. 1, а.с. 127). Однак, 06.11.2018 року державним кадастровим реєстратором Відділу у Кіровоградському районі ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області було розглянуто заяву [PERSON] про внесення змін до Державного земельного кадастру та прийнято рішення № РВ-3500528632018 про відмову у внесенні таких відомостей (змін до них), оскільки наявні зауваження щодо валідності електронного документа, перетин ділянки з ділянкою 3510100000:24:198:0004, площа співпадіння 5,4458%, перетин ділянки з ділянкою 3510100000:24:198:0005, площа співпадіння 1,4493%, що в середньому складає близько 2 метрів по всій довжині земельної ділянки зі сторони суміжної земельної ділянки, що розташована по [ADDRESS] (т. 1, а.с. 128-129). Як вбачається з висновку експерта Кропивницького відділення Київського НДІСЕ Шевченко І.І. за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 14.05.2020 року № 1040/1041/19-27 фактичні межі та площа земельних ділянок кадастрові номери 3510100000:24:198:0004 та 3510100000:24:198:0005, належних [PERSON] на підставі державного акта серії КР № 025763 від 29.05.2008 року площею 0,1 га та державного акта серії КР № 025762 від 29.05.2008 року площею 0,041 га, які розташовані за адресою: [ADDRESS] не в повній мірі відповідають правовстановлюючим документам, інформації вказаній в технічній документації та вимогам нормативно-правових актів з питань землеустрою та землекористування. Дана невідповідність виникла через помилково визначені координати розподільної межі між домоволодіннями [ADDRESS] та [ADDRESS] при виготовленні державного акта серія КР № 0007039 від 24.12.1997 року на підставі якого було виготовлено подальшу технічну та правовстановлюючу документацію. Також експерт вказав, що наявне часткове накладання площею 68,30 кв.м. земельних ділянок з кадастровими номерами 3510100000:24:198:0004 та 3510100000:24:198:0005, розташованих по [ADDRESS] , власником яких є [PERSON] на земельну ділянку, розташовану по [ADDRESS] . користувачем якої є [PERSON] . Дане накладання виникло через зміщення і розподільної межі (відповідно до координат) між земельними ділянками по [ADDRESS] та [ADDRESS] в бік земельної ділянки по [ADDRESS] по фасадній межі на 1,20 м, а по розподільній межі між домоволодіннями [ADDRESS] та [ADDRESS] в межах від нуля, де координати співпадають (точка 4 земельної ділянки 3510100000:24:198:0005 та точка 9 земельної ділянки по [ADDRESS] ) до 1,60 м (в місці розташування погрібу літ. «Д») (т. 2, а.с. 3-19). При цьому, як вбачається з додатку 4 до висновку експерта межа земельної ділянки з кадастровим номером 3510100000:24:198:0004 проходить впритул до житлового будинку по [ADDRESS] , та прямо по господарським спорудам по [ADDRESS] , (т. 2, а.с. 19). Зазначене розташування меж земельної ділянки не відповідає збірному кадастровому\~плану земельної\~ділянки,\~що розташована\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~щодо суміжних\~власників землі\~та землекористувачів\~(т.\~1,\~а.с.\~57). У судовому засіданні судовий експерт Шевченко І.І. пояснила, що експертиза не вирішує питання про правильність виготовлення технічної документації на земельну ділянку, її достовірність вона не перевіряла. При цьому, вказала, що організації, які виготовляють таку документацію, можуть допускати помилки, які в подальшому призводять до накладення меж земельних ділянок. У висновку вказано, що координати земельних ділянок з кадастровими номерами 3510100000:24:198:0004 та 3510100000:24:198:0005 не співпадають з правовстановлюючим документом на них. Оскільки з технічної точки зору є накладення земельних ділянок сторін, позивач не може сформувати свою. Вказала, що площа даних земельних ділянок відповідає правовстановлюючим документам, однак їх конфігурація меж відрізняється, у зв`язку з чим є необхідність у безпосередньому експертному дослідженні документації із землеустрою. Зазначила, що доцільно було б встановити межові знаки, однак цього не було зроблено, оскільки межа проходила по паркану. Без усунення накладення позивач не зможе оформити право власності на свою земельну ділянку, а для цього необхідно встановити межу земельних ділянок сторін. Фактична межа по паркану є правильною, однак згідно технічної документації наявне накладення земельних ділянок. У свою чергу, при проведенні експертизи використовувалися межі земельної ділянки позивача згідно його технічної документації. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що є сусідкою сторін та проживає по [ADDRESS] . Зазначила, що межа між земельними ділянками сторін проходить по паркану, який там стоїть тривалий час та їй невідомо що межа змінювалася. При цьому, у позивача стоїть дерев`яний та шиферний паркан, а у відповідач встановила новий паркан. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що відповідач являється її племінницею та вона періодично проживає за адресою: [ADDRESS] . Вказала, що вона проживала у Латвії, а в подальшому придбала будинок по [ADDRESS] , який оформила на свою племінницю [PERSON] . Зазначила, що [PERSON] дійсно змістила паркан в сторону своєї земельної діялнки. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто \~\~не \~\~може \~\~бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 ЦК України\~визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Положеннями статті 22 ЗК України 1990 року передбачено, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Так, як вбачається з матеріалів справи [PERSON] у 2000 році придбала земельну ділянку, яка має форму прямокутної трапеції з прямими лініями, де межа із домоволодінням по [ADDRESS] , має форму прямої лінії довжиною 58,75 м, довжина межі із землями загального користування (АБ) становить 22,50 м, а межі із землями загального користування (ДГ) 24,15 м + 6,35 м. У 2007 році фактичні межі вказаної земельної ділянки були визначені по існуючій огорожі. Однак, у 2008 році після видачі на основі вказаної земельної ділянки спірних державних актів відповідачу, фактична межа земельних ділянок кадастрові номери 3510100000:24:198:0004 та 3510100000:24:198:0005 не співпала з існуючою огорожею із суміжною земельною ділянкою по [ADDRESS] . Більш того, межі, координати та конфігурація земельної ділянки, яку у 2000 році придбала [PERSON] , суттєво відрізняються від меж, координат та конфігурації земельних ділянок кадастрові номери 3510100000:24:198:0004 та 3510100000:24:198:0005, які були виокремлені з неї у 2008 році. Зазначене підтверджується матеріалами справи та, зокрема, висновком експерта. Відповідно до положень ч. 1 ст. 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Згідно ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 118 ЗК України громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122\~цього Кодексу. До клопотання додається розроблена відповідно до Закону України\~«Про землеустрій» технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що замовляється громадянином без надання дозволу на її розроблення. В подальшому відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) приймає рішення про її затвердження та передачу земельної ділянки у власність або вмотивоване рішення про відмову. Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, матеріалів Державного фонду документації із землеустрою та оцінки земель, матеріалів топографо-геодезичних робіт. Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробляється за рішенням власника (розпорядника) земельної ділянки, землекористувача. Технічна документація\~із землеустрою\~щодо встановлення\~(відновлення)\~меж земельної\~ділянки в\~натурі (на\~місцевості)\~включає: завдання\~на складання\~технічної документації\~із землеустрою; пояснювальну записку;\~матеріали топографо-геодезичних\~робіт; кадастровий\~план земельної\~ділянки; перелік\~обмежень у\~використанні земельної\~ділянки; відомості про встановлені межові знаки. Згідно ч. 6 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Таким чином, зареєстровані на підставі спірних державних актів про право власності земельні ділянки кадастрові номери 3510100000:24:198:0004 та 3510100000:24:198:0005 накладаються на земельну ділянку позивача, що є перешкодою для внесення відомостей про його земельну ділянку до Державного земельного кадастру та отримання позивачем правовстановлюючого документа на неї, а відтак порушується його право на землю. При цьому, суд вважає посилання у судовому засіданні позивача на постанови Верховного Суду від 19.10.2020 року в справі № 686/10181/17 та від 05.08.2020 року в справі № 922/1610/18 на підтвердження своїх доводів безпідставними, оскільки фактична межа земельних ділянок, з кадастровими номерами 3510100000:24:198:0004 та 3510100000:24:198:0005, розташованих по [ADDRESS] , власником яких є [PERSON] , була встановлена по існуючій огорожі, що підтверджується відповідними актами (т. 1, а.с. 54, 55). У свою чергу, спірні правовідносини у справі № 922/1610/18 стосуються питання визначення розміру орендної плати за землю виходячи з її площі, а у даній справі предметом спору є визначення правомірності визначених меж земельної ділянки, а тому вони не є подібними. Щодо твердження відповідача, про те, що під час виготовлення технічної документації для видачі спірних державних актів дружина позивача [PERSON] (т. 2, а.с. 200) погодила спірні межі земельних ділянок суд вважає за необхідне зазначити, що [PERSON] не є власником чи землекористувачем суміжної земельної ділянки, доказів її уповноваження позивачем на підписання даного акту відповідачем не надано. Окрім того, [PERSON] погодила межі земельної ділянки, належної відповідачу, які повинні були проходити по існуючій огорожі. Однак, межі земельних ділянок відповідача проходять впритул до житлового будинку позивача та безпосередньо по його господарським будівлям, що були зведені ще до видачі у 1997 році державного акту на земельну ділянку по [ADDRESS] . З огляду на викладене, враховуючи невідповідність фактичних меж та конфігурації земельних ділянок з кадастровими номерами 3510100000:24:198:0004 та 3510100000:24:198:0005, належних [PERSON] , правовстановлюючим документам, а також те, що їх реєстрація в Державному земельному кадастрі порушує право позивача [PERSON] на оформлення права власності на земельну ділянку під його домоволодінням, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Згідно ч. 3 ст.\~133\~ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи. Так, позивач оплатив проведення судової земельно-технічної експертизи у розмірі 7850,00 грн.. що підтверджується відповідною квитанцією (т. 2, а.с. 101). Як вбачається з ч.ч. 6, 7 ст.\~139\~ЦПК України розмір\~витрат на\~підготовку експертного\~висновку на\~замовлення сторони,\~проведення експертизи,\~залучення спеціаліста,\~оплати робіт\~перекладача встановлюється\~судом на\~підставі договорів,\~рахунків та\~інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. При визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних з проведенням експертизи суд виходить з критерію співмірності зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт, виходячи з конкретних обставин справи. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги складність справи та виконані експертом роботи для проведення експертизи, витрачений ним час, суд приходить до висновку, що розмір заявлених вимог про відшкодування витрат на проведення експертизи є співмірним, у зв`язку з чим вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат на проведення експертизи у розмірі 7850 грн. підлягають задоволенню. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved