Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-03 00:00:00

25 травня 2023 року [PERSON] звернулася до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що 23.10.2020 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, дітей не мають. Подружнє життя не склалося з причини несумісності характерів, різних поглядів на життя та сімейні цінності. Останній час вони мешкали в одному будинку як чужі люди, які пов`язані між собою тільки наявністю свідоцтва про шлюб. В січні 2023 року чоловік переїхав від неї на нове місце проживання, де і проживає в даний час. Між ними відсутнє будь-яке спілкування та інтерес один до одного. При цих відносинах, що склалися між сторонами, позивачка вважає, що подальше збереження сім`ї неможливе та вона не має наміру на відновлення шлюбних відносин. Майно, що є спільною сумісною власністю відсутнє. На її пропозицію розірвати шлюбу через органи ДРАЦС чоловік відмовлявся, а потім взагалі перестав відповідати на дзвінки. У зв`язку з вказаними обставинами, позивачка звертається до суду. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 23.10.2020 року відділом ДРАЦС по Магдалинівському, Петриківському, Царичанському районах, актовий запис №201. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Ухвалою суду від 07 червня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін, відповідачу запропоновано подати відзив на позов. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, наполягає на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши письмові докази, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до положень статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Відповідно до ст. 105 ч. 3 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23 жовтня 2020 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Магдалинівському, Петриківському, Царичанському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №201 місту Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №16, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.7), дітей від шлюбу сторони не мають. Звертаючись до суду із позовом про розірвання шлюбу, позивачка зазначає, що подружнє життя з відповідачем не склалося з причини несумісності характерів, різних поглядів на життя та сімейні цінності. Шлюбні відносини сторони не підтримують. Позивачка вважає, що збереження сім`ї не можливе та вона не має наміру на відновлення шлюбних відносин. Відповідач позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити. При цьому жоден з подружжя не висловив бажання щодо надання строку на примирення з метою збереження родини. Приймаючи до уваги існуючі взаємини між подружжям, причини розлучення, вказані в позовній заяві та небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі, оскільки жодна із сторін не висловила бажання щодо надання строку для примирення. Враховуючи, що позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, подальше спільне життя буде суперечити інтересам сторін. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч.3 ст.115 СК України). Відповідно до\~ст.113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved