Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом посилаючись на ті обставини, що 20.01.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « Центр фінансових рішень» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 2725189517, згідно умов якого остання отримала кредит в розмірі 116898,73 грн та зобов`язалася повернути їх і сплачувати проценти за користування кредитом на умовах передбачених в паспорті кредиту № 5189517, який є невід`ємною частиною цього договору. 20.09.2021 року право вимоги ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» за даним кредитним договором були відступлені Акціонерному товариству «ТАСКОМБАНК» (надалі за текстом АТ «ТАСКОМБАНК») на підставі договору факторингу № 200921. Водночас відповідачем [PERSON] умови укладеного нею кредитного договору не виконані, кредитні кошти у встановлені договором (графіком погашення кредиту) строки не повернуті. Неодноразовими телефонними повідомленнями банку позивальника було сповіщено про наявність заборгованості за кредитом та про необхідність її погашення у стислі терміни. 24.03.2023 року відповідачу [PERSON] було надіслано повідомлення-вимогу щодо дострокової сплати заборгованості за кредитним договором, але дана вимога відповідачем не була виконана. Тому станом на 27.04.2023 року відповідач має заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 182286,39 грн, яка складається із заборгованості по тілу кредиту (в тому числі прострочена) в сумі 111971,83 грн, заборгованості по річним процентам (в тому числі прострочена) в сумі 5,54 грн, заборгованості по щомісячним процентам (в тому числі прострочена) в сумі 70309,02 грн. У зв`язку з чим позивач пред`явив до відповідача позов шляхом подання до суду позовної заяви, в якій просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № 2725189517 від 20.01.2021 року в розмірі 182286,39 грн та понесені ним судові витрати. 19.05.2023 року ухвалою суду (а.с.52) позовну заяву було залишено без руху з встановленням строку і способу усунення її недоліків. 06.06.2023 року ухвалою суду (а.с.63-64) було відкрите провадження у даній справі із проведенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Одночасно роз`яснено відповідачу його право подати на адресу суду відзив на позов, а також право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Копію ухвали надіслано сторонам. У встановлений судом строк відповідач не скористалася своїми процесуальними правами учасника справи, зокрема відзив на позовну заяву не подала. В судове засідання представник позивача АТ «ТАСКОМБАНК» не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання позивач був своєчасно повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-5, 8 п.1 ст.\~128\~та ч.5\~ст.\~130\~ЦПК України на офіційну електронну адресу як позивача так і його представника зазначені у змісті позовної заяви на виконання вимог пункту 2 ч.3 ст. 175 ЦПК України, що підтверджують відповідні довідки від 06.06.2023 року про доставку електронних листів із судовими повістками про виклик (а.с.70, 72). Таке повідомлення позивача відповідає правовій позиції висловленій Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду в своїй постанові від 13 липня 2022 року у справі № 761/14537/15-ц (провадження № 61-3069св21). При цьому, 12.06.2023 року представник за довіреністю позивача Косатий Д.А. подав до суду через систему «Електронний суд» заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якій відзначив, що заявлені позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити з підстав зазначених в позові, а також не заперечує проти заочного розгляду справи. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час і місце судового засідання була своєчасно повідомлена належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-5, 8 п.4 ст. 128 ЦПК України, про що свідчить рекомендоване поштове відправлення № 6600001339990 із судовою повісткою про виклик, яке повернуто відділенням поштового зв`язку АТ «Укрпошта» із відміткою у довідці Ф.20 про відсутність адресата за адресою, що є зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем її проживання, згідно довідки Кодимської міської ради від 02.06.2023 року № 03-17/1737 (а.с.62), отриманої судом на виконання вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України, а також рекомендоване поштове відправлення № 6600001339973 із судовою повісткою про виклик, яке повернуто відділенням поштового зв`язку АТ «Укрпошта» із відміткою у довідці Ф.20 про відсутність адресата за адресою фактичного проживання відповідача, яка була зазначена позивачем у змісті позовної заяви на виконання вимог пункту 2 ч.3\~ст. 175 ЦПК України.\~Відповідно до положень ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Водночас із цим п.1 ч.3 ст.\~223\~ЦПК України передбачає, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, відповідачем не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні фактичні обставини. 20.01.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 2725189517 (а.с.4), згідно умов якого остання отримала кредит в розмірі 116898,73 грн та зобов`язалася повернути їх і сплачувати проценти за користування кредитом на умовах передбачених в паспорті кредиту № 5189517 (а.с.5-6), який є невід`ємною частиною цього договору. 20.09.2021 року право вимоги ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» за даним кредитним договором були відступлені Акціонерному товариству «ТАСКОМБАНК» (надалі за текстом АТ «ТАСКОМБАНК») на підставі договору факторингу № 200921 (а.с.7-13). Відповідно до положень статей 512, 513 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1 статті 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). На підставі наведених положень, суд зазначає, що відступлення права грошової вимоги до відповідача та набуття такого права АТ «ТАСКОМБАНК» відбулося відповідно до норм чинного законодавства та договірних умов. Відповідачем [PERSON] умови укладеного нею кредитного договору не виконані, кредитні кошти у встановлені договором (графіком погашення кредиту) строки не повернуті. 24.03.2023 року відповідачу [PERSON] рекомендованим поштовим відправленням № 6912600988876 було надіслано повідомлення-вимогу (а.с.44) щодо дострокової сплати заборгованості за кредитним договором, але дана вимога відповідачем не була виконана. Тому станом на 27.04.2023 року відповідач має заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 182286,39 грн, яка складається із заборгованості по тілу кредиту (в тому числі прострочена) в сумі 111971,83 грн, заборгованості по річним процентам (в тому числі прострочена) в сумі 5,54 грн, заборгованості по щомісячним процентам (в тому числі прострочена) в сумі 70309,02 грн, що підтверджує відповідний розрахунок заборгованості складений позивачем і доданої до позовної заяви (а.с.14). Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Також у відповідності до приписів ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи на підставі наданих сторонами доказів, в межах заявлених позовних вимог. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Ураховуючи зазначене вище, а також те, що відповідач не надав відзив на позовну заяву та доказів, які б спростовували обґрунтованість вимог позивача, то суд приходить до висновку про те, що заявлений позивачем позов є обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2734,30 грн, сплаченого позивачем за подання до суду позовної заяви згідно платіжної інструкції № 1141550076 від 09.05.2023 року на суму 154,3 грн (а.с.1, 57) та меморіального ордера № 1071777911 від 23.12.2022 року на суму 2580 грн (а.с.58).

Outcome: approved