Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-03 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] , третя особа Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, посилаючись на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 травня 2017 року, розірвано. У даному шлюбі народилося двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] та донька - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу, син залишився проживати із батьком, а донька проживала окремо з матір`ю. Згодом, малолітня дитина сторін - [PERSON] , [INFO] , виявила бажання проживати із батьком, та з липня 2022 року проживає разом із ним по [ADDRESS] . За місцем проживання [PERSON] та його дітей, наявні належні матеріально-побутові умови. [PERSON] позитивно характеризується за місцем проживання, працевлаштований та має достатній заробіток, а тому створив всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку доньки в атмосфері любові та достатку. [PERSON] відмовляється в добровільному порядку визначити місце проживання доньки з батьком у зв`язку із чим, між сторонами виник спір. [PERSON] вважає, що проживання неповнолітньої доньки разом із ним, відповідатиме якнайкращому забезпеченню її інтересів, оскільки він має можливість забезпечити належні умови її проживання та повною мірою займатися її вихованням. Крім того, просить стягувати з [PERSON] на його користь аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, з дня зверненні із позовом в суд і до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] звернулася в суд із зустрічним позовом до [PERSON] , у якому зазначила про те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 травня 2017 року, розірвано. У даному шлюбі народилося двоє дітей. Після розірвання шлюбу сторони домовилися про те, що син [PERSON] залишиться проживати із батьком, за адресою [ADDRESS] , а донька буде проживати із матір`ю. 28 лютого 2022 року, після того як було оголошено воєнний стан в Україні, [PERSON] за спільною згодою із батьком дитини, поїхала разом із дітьми в Грецію, для того, щоб убезпечити дітей. Пробувши там із дітьми протягом двох місяців, [PERSON] , за спільною згодою із [PERSON] , залишила дітей на бабусю [PERSON] та в травні 2022 року повернулася додому. 25 липня 2022 року, без її відому, [PERSON] та його мати, змовилися та остання привезла їх доньку в Україну. [PERSON] без згоди матері забрав доньку та постійно чинить їй перешкоди у спілкуванні з дитиною, забороняє їй бути присутньою у житті доньки, що для дівчинки її віку несприятливо позначається на її розвитку та вихованні. [PERSON] у своїй позовній заяві не зазначив, що він уклав новий шлюб з іншою жінкою, яка також проживає разом із ним за адресою [ADDRESS] . На даний час донька проживає з малознайомою сторонньою особою, що може становити ризики для її душевної рівноваги. [PERSON] позитивно характеризується за місцем проживання, у неї з донькою склалися хороші стосунки. Сторони не можуть дійти згоди щодо визначення місця проживання їхньої дитини. [PERSON] вважає, що проживання неповнолітньої [PERSON] разом із нею, відповідатиме якнайкращому забезпеченню інтересів їхньої неповнолітньої доньки. [PERSON] забезпечена житлом, має постійну роботу та стабільний заробіток, а тому, як мати, має переважне право на визначення місця проживання дитини разом із нею. Представник [PERSON] - адвокат Черніцький І.Р. подав суду відзив на зустрічний позов, у якому позивач-відповідач зустрічних позовних вимог не визнав. Зазначив, що на даний час дочка сторін у справі виявила бажання проживати разом із батьком та своїм братом, що є ключовим при правильному вирішені даного спору. Проживаючи разом із батьком дитина має все необхідне для життя та повноцінного розвитку. Між дитиною та батьком гарні взаємостосунки, батько виконує батьківські обов`язки на належному рівні. [PERSON] в порушенні громадського порядку не помічений, спиртними напоями не зловживає, характеризується з позитивної сторони, має добрі стосунки із своїми дітьми, піклується про здоров`я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток. Вказує на те, що покликання [PERSON] на Декларацію про права дитини де вказано, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, були розлучена із своєю матір`ю вважає безпідставним та суперечить висновкам, викладеним в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18), яка зауважує, що Декларація прав дитини не є міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, і не є частиною національного законодавства України. Вважає, що згідно чинного законодавства, рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Також, вказує на те, що у ієрархії джерел міжнародного права, що є складовою національного законодавства відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», вищу юридичну силу має саме Конвенція про права дитини від 20 листопада 1989 року. Враховуючи наведене, у задоволенні зустрічного позову просить відмовити. Представник [PERSON] - адвокат Сабатюк Н.П. надала суду додаткові пояснення до зустрічного позову у яких зазначила, що між колишнім подружжям існують конфліктні відносини, [PERSON] постійно налаштовує дочку проти її матері, робить усі можливі дії, щоб відсторонити від виховання та участі у житті дитини матері, застосовує до неї психологічний тиск з метою дискредитації матері. Так, батько, без відома матері забрав дитину зі школи в якій вона навчалась та подав документи в іншу - Тернопільську спеціалізовану школу №7. Крім цього, батько без відома матері розірвав декларацію з лікарем педіатром [PERSON] , яка навала медичні послуги дитині та уклав декларацію з іншим лікарем педіатром [PERSON] .. Також, вважає, що дочка [PERSON] , після того, як почала проживати із батьком почала віддалятись від матері, проявляти агресію в її сторону, між матір`ю та дочкою втрачається емоційний контакт, дитина не сприймає її як матір. Вважає, що батько свідомо принижує авторитет матері в очах дитини, намагається відгородити дитину від неї, що в майбутньому спричинить негативний вплив на психологічний розвиток дитини. Малолітня [PERSON] не відповідає на телефонні дзвінки матері, не бачиться із бабусею, перестала контактувати з друзями, з якими регулярно до даної ситуації були відносини та спілкування за попереднім місцем проживання. Мати [PERSON] в період коли дитина проживала та перебувала на її утриманні, дотримувалась бажання дитини та надавала можливість бачитись та проводити час дитини із своїм батьком, не чинила перешкод щодо фізичного та психологічного контакту дитини із батьком. Батько дитини, на думку представника [PERSON] дозволяє дитині робити усе, що дитина бажає та не встановлює жодних обмежень. Натомість мати, в той період, коли дочка проживала із нею, займалась вихованням дитини та встановлювала обов`язки дитині щодо прибирання, навчання, тощо. Батько дитини використовує усі можливі спроби, щоб відсторонити та мінімізувати контакт дитини з матір`ю, тим самим порушуючи статтю 141 СК України, згідно якої мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Просить взяти до уваги факт про неприпустимість з боку обох батьків щодо вчинення маніпуляцій з метою використання їх результатів при вирішенні спору щодо визначення місця проживання дитини, оскільки такі маніпуляції можуть призвести до розриву емоційного контакту, наявного між дитиною та батьками, та завдати невиправної шкоди психологічному здоров`ю самої дитини. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради письмових пояснень щодо поданих сторонами позовів не подавала. 01березня 2023 року у даній справі закрито підготовче провадження та призначено справу для розгляду по суті. Позивач [PERSON] та представники позивача - адвокат Черніцький І.Р. в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом підтримали повністю та просять суд їх задовольнити з підстав зазначених у ньому. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] про визначення місця проживання дитини разом із матір`ю просять відмовити, з підстав зазначених у відзиві на позов. Представник відповідача - адвокат Созанська М.Я. в судовому засіданні зустрічні позовні вимоги [PERSON] підтримала та просить їх задовольнити з підстав зазначених у позові. У задоволенні первинних позовних вимог [PERSON] про визначення місця проживання дитини разом із батьком та стягнення аліментів, просить відмовити. Також, додатково звернула увагу суду на укладення мирової угоди між сторонами, яка була затверджена ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 16.03.2020 року, у якій сторони передбачили, що після підписання угоди сторони не будуть мати претензій щодо стягнення аліментів на утримання дітей, які проживають з ними. Представник Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради у судовому засіданні підтримала наданий ними висновок щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] згідно якого орган опіки та піклування вважає за недоцільне визначити місце проживання дитини із батьком та відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] , оскільки дитина бажає спілкуватись із матір`ю згідно встановленого графіку. На запитання суду що стало причиною недоцільності проживання малолітньої дитини із батьком, зазначила, що батьком дитини [PERSON] до засідання опікунської ради по цьому питанню не надав довідку про свої доходи, а тому орган опіки та піклування не зміг оцінити матеріальне становище [PERSON] . Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі із 02 червня 2005 року, який на даний час розірвано (Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.05.2017 року, у справі №607/165/17). У даному шлюбі [INFO] у сторін народилась дочка - [PERSON] , (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 22.11.2011 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції). Малолітня [PERSON] з липня 2022 року проживає разом із батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , без реєстрації, який є власником зазначеного житлового приміщення, а також із братом [PERSON] , [INFO] (довідка №4, видана 29.07.2022 року ДП «МЖК ІрЛАГА» ТзОВ «МЖК ІрЛАГА»). Згідно довідки про працевлаштування, виданої ФОП [PERSON] , [PERSON] працює з 29.07.2022 року у ФОП « [PERSON] » на посаді логіста. Згідно із характеристикою, виданої ДП «МЖК Ірлага» ТзОВ «МЖК Ірлага» від 29.07.2022, [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , де на даний час зареєстрований та проживає. За час проживання зарекомендував себе з позитивної сторони, скарг від сусідів на адресу підприємства не поступало. Неповнолітня [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , у якій зареєстрована та раніше проживала. Крім цього, у вказаній квартирі зареєстрована та проживає її мати [PERSON] (довідка ДП «Авторитет» від 26.08.2022 №202). За місцем проживання [PERSON] характеризується позитивно (характеристика, від 02.08.2022 року, видана ДП «Авторитет» ПП «Східний масив»). Як вбачається із характеристики, виданої керівником зразкового театру «Тріумф» ПК «Березіль» від 27.08.2022, малолітня [PERSON] навчалась у гуртку філіалу в ЗОШ №14, на які приводила її матір або бабуся. Батько [PERSON] у театрі не з`являвся, оплати за гурток не здійснював. Відповідно до характеристики, виданої Тернопільською початковою школою «Ерудит» Тернопільської міської ради, [PERSON] навчалась у Тернопільській початковій школі «Ерудит» з 01.09.2018 по 06.06.2022 року. Мати [PERSON] співпрацювала із вчителем та батьківською спільнотою: брала участь у постійному діалозі під час індивідуальних зустрічей та батьківських здорів. Згідно довідки, виданої ФОП « [PERSON] » від 05.09.2022, [PERSON] працює менеджером в роздрібній торгівлі непродовольчих товарів у ФОП [PERSON] на умовах повного робочого дня з окладом згідно штатного розпису. Відповідно до характеристики, виданої ФОП [PERSON] від 05.09.2022, [PERSON] за місцем роботи характеризується позитивно. Як вбачається з інформації Тернопільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №14 Тернопільської міської ради від 23.09.2022 №66/02-12, наданої на запит адвоката Сабатюк Н.П., 06.06.022 року батькам було видано довідку №41/01 про те, що [PERSON] буде навчатись в Тернопільській загальноосвітній школі І-ІІІ ст.. №14 ім.Б.Лепкого в 5 класі даного закладу. На час формування наказу про зарахування учнів до 5 класу, батьками учениці не було пред`явлено необхідних документів для зарахування до навчального закладу. Судом із пояснень представника [PERSON] адвоката Сабатюк Н.П. з`ясовано, що на даний час [PERSON] та останніх пів року перебуває за межами території України у Республіці Польща, де має постійне місце праці. Як вбачається із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 26.03.2019, [PERSON] зареєстрував 26.03.2019 року шлюб із [PERSON] , з якою на даний час проживає. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 16.03.2020 року у справі №607/27804/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, яка набрала законної сили, затверджено мирову угоду між сторонами, згідно якої, [PERSON] передає у власність своїй дочці [PERSON] в інтересах якої діє позивач [PERSON] , а донька [PERSON] в інтересах якої діє позивач [PERSON] приймає у власність від [PERSON] двокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 44,7 кв.м., житловою площею 28,9 кв.м. в рахунок усіх видів аліментних зобов`язань. Сторони визнають та погоджуються, що підписавши дану мирову угоду право на аліменти та право на додаткові витрати на дитину [PERSON] до досягнення нею 23-річного віку, у неї та її матері [PERSON] припиняються, у зв`язку з передачею [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 44,7 кв.м, житловою площею 28,9 кв.м. Після підписання даної мирової угоди, Сторони домовились та визнають, що обов`язок по сплаті аліментів та додаткових витрат [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] вважається виконаним повністю, в зв`язку з чим [PERSON] зобов`язується самостійно утримувати дочку [PERSON] до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку. Підписавши дану мирову угоду [PERSON] стверджує, що відмовляється від позовної вимоги про стягнення з [PERSON] в свою користь аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] та зобов`язується самостійно утримувати сина [PERSON] до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку. Також, Сторони визнають, що після підписання даної мирової угоди, будь-яких претензій щодо стягнення аліментів на утримання дітей, які проживають із ними не мають та мати не будуть. Згідно довідки, виданої Тернопільською спеціалізованою шкодою І-ІІІ ступенів №7 Тернопільської міської ради від 21.09.2022 №02-20-159, [PERSON] на даний час навчається в Тернопільській спеціалізованій школі №7 в 5 класі. Як вбачається із характеристики складеної класним керівником Тернопільської спеціалізованої школи №7 від 21.09.2022 року, [PERSON] навчається в 5-в класі з 01.09.2022 року та характеризується позитивно. [PERSON] проживає з батьком, він приділяє належну увагу вихованню доньки, постійно підтримує зв`язок із класним керівником. Сім`я дівчини старається усіляко брати участь у шкільному та особистому житті дитини, хвилюється за її навчання та виховання. Батько дитини приймає участь у класних батьківських зборах, допомагає дівчинці морально та фізично. Також, як вбачається з інформації КНП «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня» від 07.09.2022 року №700, наданої на запит адвоката Сабатюк Н.П., за даними медичної облікової документації КНП «ТМДКЛ» дитина [PERSON] перебуває в педіатричному відділенні №2 КНП «ТМДКЛ», укладено декларацію із лікарем педіатром [PERSON] . За інформацією педіатра за час спостереження на прийом до лікаря дитину постійно супроводжувала мама дитини [PERSON] . Документально зафіксовано звернення матері в інфекційне відділення КНП «ТМДКЛ» на консультацію. Дитина завжди була у супроводі матері, якій також надавались консультації в онлайн режимі по телефону. Батько дитини [PERSON] не звертався до лікаря педіатра [PERSON] та до лікаря інфекціоніста [PERSON] щодо стану здоров`я дитини, онлайн консультацій по телефону не отримував. Як вбачається з інформації, наданої КНП «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня» від 28.09.2022 року №746 на запит [PERSON] , дитина [PERSON] перебуває на обліку в педіатричному відділенні №3 КНП «ТМДКЛ» з 22.09.2022. Декларацію укладено з лікарем педіатром [PERSON] з 22.09.2022. Декларацію створено на батька дитини [PERSON] . За інформацією лікаря педіатра дитина оглянута, за станом здоров`я - здорова. Згідно довідки, виданої комплексною дитячо-юнацькою спортивною школою №2 ім.Ю.Горайського Тернопільської міської ради від 22.09.2022 року №23, малолітня [PERSON] займається в зазначеній школі на відділенні плавання з 09.09.2022 року. Як вбачається із довідки про доходи, виданої ФОП [PERSON] від 13.06.2023 року, [PERSON] за період з грудня 2022 року по травень 2023 року було нараховано доходи у розмірі 60600 грн. Як вбачається із наявних при матеріалах справи, фотокарток, малолітня [PERSON] проводить своє дозвілля, як із матір`ю так із батьком. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] є хорошою матір`ю, яка постійно дбає та піклується про свою малолітню дитину [PERSON] , у період її проживання із матір`ю, проводила із нею дозвілля та піклувалась про її здоров`я. Після розрівняння шлюб, між сторонами, малолітня [PERSON] залишилась проживати із матір`ю. У 2022 році, після початку війни, [PERSON] відвезла малолітню [PERSON] в Грецію, де вона проживала там близько трьох місяців у бабусі, після чого самостійно повернулась в Україну, залишивши дітей у Греції. Зазначила, що дитина відмовилась зустрітись із нею на день народження, що викликало подив, так, як вона є її хрещеною матір`ю. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] , суду пояснила, що вона є бабусею малолітньої [PERSON] . Підтвердила суду те, що мати дитини [PERSON] постійно дбала про неї, водила її у школу та піклувалась про стан її здоров`я. Після розірвання шлюбу між сторонами, малолітня [PERSON] залишилась проживати із своєю матір`ю по у [ADDRESS] . Після того, як малолітня [PERSON] повернулась із Греції, де перебувала у бабусі, вона раптово припинила стосунки із матір`ю та з невідомих причин виявила бажання проживати із батьком, де на даний час проживає. Уникає спілкування та побачення із нею, як бабусею. Як вбачається із висновку органу опіки та піклування про встановлення порядку участі матері [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] , органом опіки та піклування рекомендовано матері [PERSON] брати участь у вихованні дитини [PERSON] відповідно до графіку спілкування в такі дні: щосуботи з 17.30 до 20.30, інші дні за домовленістю між батьком дитини. Побачення повинні відбуватись в місцях культурно розважального характеру на території м.Тернополя за бажанням дитини та за присутності батька [PERSON] . Згідно висновку органу опіки та піклування щодо недоцільності визначення місця проживання дитини [PERSON] , орган опіки та піклування вважає недоцільним визначення місця проживання дитини [PERSON] разом із батьком [PERSON] [PERSON] відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки дитина [PERSON] , [INFO] бажає спілкуватись із матір`ю відповідно до встановленого графіку органом опіки та піклування. Як вбачається з означеного висновку, «..17.11.2022 року працівниками управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей проведено обстеження умов проживання батька дитини за адресою: [ADDRESS] , згідно якого [PERSON] проживає у квартирі, яка складається із трьох кімнат загальною площею 97,9 кв.м., з усіма комунальними зручностями. Для дитини виділено окрему кімнату, ліжко для сну, робочий стіл, одяг відповідного віку... На засіданні комісії дитина [PERSON] повідомила, що на даний час проживає разом із батьком, а з матір`ю бажає спілкуватись відповідно до встановленого графіку…». Згідно ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України, суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. В судовому засіданні малолітня [PERSON] , [INFO] , висловила свою думку, що бажає в подальшому проживати разом із своїм батьком [PERSON] за місцем теперішнього свого проживання, а з матір`ю бажає бачитись коли вона буде приходити до неї. На даний час із своєю матір`ю спілкується по телефону. Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 28.09.2022 року у справі №607/10265/22, яка набрала законної сили, закрито провадження відносно [PERSON] про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, у зв`язку із відсутністю адміністративного правопорушення. Як вбачається з означеної постанови, «…суд встановив, що між [PERSON] та [PERSON] наявний конфлікт щодо визначення місця проживання їх спільної дитини [PERSON] , [INFO] . Більше того, з відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, на яких зафіксовані події, що відбувались після приїзду патрульних поліцейських, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] не здійснювали жодних дій, які б свідчили про вчинення ними відносно один одного будь-якого виду домашнього насильства, зокрема фізичного та психологічного. При цьому, з вказаних відеозаписів також вбачається, що [PERSON] та [PERSON] намагались урегулювати питання щодо визначення місця проживання їх дочки. Відтак, доказів того, що 27.07.2022 о 19 год.30 хв. [PERSON] вчиняв домашнє насильство по відношенню до [PERSON] під час розгляду цією справи судом не встановлено…». Відповідно до ч.1 ст.141 СК України, мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько й мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Згідно вимог ст.ст. 7, 155 СК України, дитині має бути забезпечена можливість здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Відповідно до ч.2 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. В силу вимог ч.1,2 ст.171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. У відповідності до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Частиною 3 ст.29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Згідно ст.9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При цьому суд зазначає, що найбільш змістовий підхід для реалізації принципу «якнайкращих інтересів дитини» було вироблено Комітетом ООН з прав дитини на підставі Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року. У світлі цих міркувань Комітет вважає, що стосовно ситуації, яка розглядається доречними і такими, що підлягають врахуванню при оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини є такі елементи: погляди дитини; індивідуальність дитини; збереження сімейного оточення і підтримання відносин; піклування, захист і безпеку дитини; вразливе положення; право дитини на здоров`я; право дитини на освіту. Також Європейський Суд в своїй прецедентній практиці виробив дві умови, які необхідно враховувати при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (наприклад див. пункт 100 згадуваного вище рішення у справі «Мамчур проти України»). Таким чином, оцінка найкращих інтересів дитини повинна здійснюватися з врахування усіх вищенаведених елементів з оцінкою значимості кожного з них в порівнянні з іншими. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, заслухавши пояснення сторін, вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів слід задовольнити, визначивши місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] разом із батьком за адресою: [ADDRESS] , а у зустрічному позові [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про визначення місця проживання дитини разом із матір`ю, слід відмовити. При цьому, суд вважає, що визначення місця проживання дитини із батьком буде відповідати якнайкращим інтересам малолітньої [PERSON] , враховуючи її вік та подальший розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним, а також думку самої дитини висловлену під час розгляду справи, а також та під час дослідження цього питання органом опіки та піклування. При цьому, в силу вимог ч.2 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Також.суд, задовольняючи позов [PERSON] констатує, що [PERSON] не доведено обставин, зокрема те, що визначення місця проживання малолітньої дитини за місцем проживання батька, створює загрозу її життю та здоров`ю або негативно впливатиме на її подальший розвиток. Не встановлено також судом обставин, що визначення місця проживання дитини разом із батьком буде суперечити її інтересам. При цьому, суд не бере до уваги висновок органу опіки та піклування в частині недоцільності визначення місця проживання дитини [PERSON] разом із батьком, оскільки підставою для такої відмови органом опіки та піклування, як з`ясував суд у судовому засіданні, була відсутність у [PERSON] довідки про свої доходи, яку він надав у судовому засіданні та яку було досліджено судом під час розгляду даної справи. При цьому, орган опіки та піклування у поданому ним висновку зазначив, що місце проживання малолітньої [PERSON] слід визначити з урахуванням думки самої дитини, яка висловила бажання проживати із батьком та бажання спілкуватись із матір`ю відповідно до встановленого графіку органом опіки та піклування. Крім того, суд зауважує, що матір дитини [PERSON] , у разі визначення місця проживання дитини з батьком, не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботі відносно неї та участі у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості із батьком дитини щодо реалізації часу спілкування встановленого рішенням органу опіки та піклування. Щодо позовних вимог [PERSON] про стягнення аліментів суд зазначає наступне Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Визначаючи розмір аліментів, суд, на підставі ст. 182 СК України, враховує стан здоров`я дитини та їх матеріальне становище, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 06 до 18 років, суд вважає, що вимоги [PERSON] у частині стягнення аліментів із [PERSON] на утримання малолітньої [PERSON] підлягають до задоволення, шляхом стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON] , в розмірі 1/4 (однієї чверті) всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. При цьому, суд відкидає твердження представника [PERSON] адвоката Сабатюк Н.П. про те, що між сторонами уже вирішено спір про стягнення аліментів на утримання дітей згідно укладеної між ними мирової угоди у справі №607/27804/19, а тому у задоволенні позову у цій частині [PERSON] слід відмовити, оскільки такий спір стосувався вирішення питань про стягнення аліментів на дитину [PERSON] , яка проживала на той час разом із матір`ю [PERSON] та на іншу дитину - [PERSON] , який проживав разом із батьком [PERSON] , однак, не стосувався спору щодо утримання дитини [PERSON] , яка почала проживати разом із батьком. Також, в силу вимог ст..141 ЦПК України, слід стягнути із [PERSON] у користь [PERSON] 992 грн. 40 коп. судового збору, сплаченого останнім при зверненні із позовом в суд, а також у користь держави 992 грн. 40 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved