Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-06 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що 31 жовтня 20148 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0447/10/2018/0006, згідно якого останньому було надано у кредит грошові кошти у сумі 453\~420 грн. 00 коп., на строк - з 31 жовтня 2018 року до 30 жовтня 2025 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом 12 % річних. 30 квітня 2020 року між банком та [PERSON] було укладено додаткову угоду до кредитного договору та встановлено графік погашення заборгованості. У забезпечення зобов`язань за вищевказаним кредитним договором 31 жовтня 2018 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та\~\~ [PERSON] було укладено договір поруки № 0447/10/2018/0006-Р, згідно якого\~\~остання поручилася перед Банком за виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором. Враховуючи той факт, що боржником зобов`язання за кредитним договором не виконано, станом на 05 січня 2022 року заборгованість за кредитним договором становить 327\~358 грн. 45 коп., яку представник позивача і просить солідарно стягнути з відповідачів на користь позивача, а також витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2022 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.\~ Відповідачі своїм правом на подання відзиву до суду не скористалися, конверт, який був направлений за останньою відомою адресою місця проживання та реєстрації, повернувся з відміткою «за закінченням строку зберігання». Крім того, відповідачів було повідомлено про розгляд справи судом на офіційному сайті «Судової влади». Згідно ч.8\~ст.178 ЦПК України,\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зважаючи на ці обставини, суд керується\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року, яка згідно з частиною першою\~статті 9 Конституції України\~є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені\~ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Як встановлено судом, 31 жовтня 2018 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0447/10/2018/0006, згідно якого останньому було надано у кредит грошові кошти у сумі 453\~420 грн. 00 коп. на строк з 31 жовтня 2018 року до 30 жовтня 2025 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом 12 % річних. 30 квітня 2020 року між банком та [PERSON] було укладено додаткову угоду до кредитного договору та встановлено графік погашення заборгованості (а.с.6-10). У забезпечення зобов`язань за вищевказаним кредитним договором 31 жовтня 2018 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та\~\~ [PERSON] було укладено договір поруки № 0447/10/2018/0006-Р, згідно якого\~\~остання поручилася перед Банком за виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором (а.с.14-16). Як вбачається з розрахунку, станом на 05 січня 2022 року заборгованість за кредитним договором складає суму в розмірі 327\~358 грн. 45 коп. (а.с.12). Відповідно до\~ст.1054 Цивільного кодексу України,\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1\~ст.1048 ЦК). Відповідно до\~ ст.629 Цивільного кодексу України,\~ договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з нормою\~ст.526 ЦК\~України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено в\~ст.1050\~ЦК України. Якщо договором установлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому, відповідно до\~ст.1048 цього кодексу\~(ч.2\~ст.1050 ЦК). На підставі ч.1\~ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до ч.1\~ст. 625 ЦК України,\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За таких обставин, оскільки відповідачі належним чином умови договору не виконали та в добровільному порядку заборгованість за кредитним договором не сплачується, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 327\~358 грн. 45 коп. Також, на підставі ст.141 ЦПК України,\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4 910 грн. 38 коп., сплачений позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved