Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-05 00:00:00

12.01.2023 року [PERSON] (далі Позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі Відповідач) про стягнення аліментів на утримання їх неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , до досягнення ними повноліття у розмірі 1/3 частини від заробітку відповідача. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач та відповідач зареєстрували шлюб, про що 15.12.2010 року було видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] Удобненською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з матір`ю-позивачкою. Відповідач на вимоги позивача про добровільний порядок сплати аліментів відмовився їх сплачувати і позивачка вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. 16.01.2023 року ухвалою Біляївського районного суду Одеської області було відкрито провадження по вказаній справі за правила спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 15.02.2023 року. 15.02.2023 року ухвалою Біляївського районного суду Одеської області матеріали цивільної справи № 496/258/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів були направлені за підсудністю до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області. 20.03.2023 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області було відкрито провадження по вказаній справі за правила спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 20.04.2023 року. У судові засідання, що були призначені на 20.04.2023 року та 30.05.2023 року сторони не з`явилися. 06.07.2023 року від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи та відзив суду не надав. Суд розглядає справу за відсутність позивача та відповідача, належним чином повідомлених про день та час судового розгляду справи, відповідно до наданої заяви, за наявними матеріалами у справі. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи зазначене, суд вважає можливим у даній цивільній справі ухвалити заочне рішення. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] (після реєстрації шлюбу [PERSON] ) зареєстрували 15.12.2010 року шлюб про що було зроблено відповідний актовий запис № 12 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] : [PERSON] та [PERSON] є батьком та матірю дитини відповідно. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] : [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини. [PERSON] є відповідачем по справі, який проживає окремо від дітей та не надає матеріальної допомоги. Статтею 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України. Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, за рішенням суду відповідно до ст. 181 СК України. Відповідно до положень СК України способами виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 5 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ст. 191 СК України). У своїй позовній заяві позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , до досягнення ними повноліття у розмірі 1/3 частини від заробітку відповідача. З огляду на вищезазначене суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При вирішенні питання розподілу між сторонами судових витрат, суд враховує, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача. Оскільки вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню, а позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позовної заяви до суду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", згідно з яким від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, тому суд дійшов висновку, що судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави у розмірі 1\~073,60 грн.

Outcome: approved