Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-09 00:00:00

Позивач вимоги мотивує тим, що з 02.01.2001 року працювала у відповідача, а 16.01.2023 року була звільнена з роботи. На момент звільнення заборгованість по заробітній платі не виплачена. Середній заробіток по затримці виплати заробітної плати також не виплачено. Позивач звільнився у січні 2023 року, а отже, згідно до розрахункових листів, які було надано ДП "ОБ і ВТ" та відповідно до порядку визначеного постановою КМУ № 100 - фактично відпрацьовані робочі дні та заробітну плату слід брати за: листопад 2022 року (6 р.д., 2 237,73 грн., 128 год. простою - 3 978,26 грн.) та грудень 2022 року (176 год. простою - 5 470,11 грн.), ці суми, нараховані як оплата простою (тобто 2/3 заробітної плати). Для правильного розрахунку слід брати повну заробітну плату за ці місяці (2 237,73 + (3 978,26 грн. + 5 470,11 грн.)/2 *3) що складає 16 410,30 грн./ 44 р.д. = 372,96 грн. По 08.05.2023 року включно, виходячи з п`ятиденного робочого тижня, затримка складає: (січень 2023 року - 11 р.д., лютий 2023 року - 20 р.д., березень 2023 року - 23 р.д., квітень 2023 року - 20 р.д., травень 2023 року - 6 р.д.) 80 робочих днів. Так як середньоденний заробіток, що випливає з розрахункового листа наданого ДП "ОБ і ВТ" по заробітній платі позивача становить 372,96 грн. на день., то середній заробіток, що підлягає стягненню на день подання позову становить 29 836,80 грн. Просить суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, виходячи з розміру середньоденної заробітної плати в сумі 372,96 грн. з моменту звільнення по день ухвалення рішення в сумі 29 836,80 грн. Ухвалою суду від 29.05.2023 року відкрито спрощене позовне провадження в даній цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Представник відповідача відзиву на позовну заяву у вказаний в ухвалі строк не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснюється. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 02.01.2001 року перебувала у трудових відносинах з ДП «Завод обважнених бурильних та ведучих труб», а 16.01.2023 р. була звільнена, що підтверджується копією трудової книжки. (а.с.7) Позивач посилається на те, що при звільненні відповідач не виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі, яка станом на січень 2023 року, становить 9 443,61 грн., але відповідно до рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 05.06.2023 року по справі №592/4689/23 вбачається, що позовну заяву [PERSON] до Дочірнього підприємства «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати - задоволено, та стягнено заборгованість по заробітній платі у розмірі 9443 грн. 61 коп.(а.с. 15) Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У відповідності до ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Нормою ст. 117 КЗпП України регламентовано, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих в п. 20 постанови №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Так, представник позивача вважає, що позивач звільнився у січні 2023 року, а отже, згідно до розрахункових листів, які було надано ДП "ОБ і ВТ" та відповідно до порядку визначеного постановою КМУ № 100 - фактично відпрацьовані робочі дні та заробітну плату слід брати за: листопад 2022 року (6 р.д., 2 237,73 грн., 128 год. простою - 3 978,26 грн.) та грудень 2022 року (176 год. простою - 5 470,11 грн.), ці суми, нараховані як оплата простою (тобто 2/3 заробітної плати). Для правильного розрахунку слід брати повну заробітну плату за ці місяці (2 237,73 + (3 978,26 грн. + 5 470,11 грн.)/2 *3) що складає 16 410,30 грн./ 44 р.д. = 372,96 грн. По 08.05.2023 року включно, виходячи з п`ятиденного робочого тижня, затримка складає: (січень 2023 року - 11 р.д., лютий 2023 року - 20 р.д., березень 2023 року - 23 р.д., квітень 2023 року - 20 р.д., травень 2023 року - 6 р.д.) 80 робочих днів. Так як середньоденний заробіток, що випливає з розрахункового листа наданого ДП "ОБ і ВТ" по заробітній платі позивача становить 372,96 грн. на день., то середній заробіток, що підлягає стягненню на день подання позову становить 29 836,80 грн. Оскільки представником відповідача відзиву до суду подано не було, заперечень на спростування розрахунку до суду не надходило, а тому суд погоджується з розрахунком представника позивача. Таким чином, з урахуванням викладеного, оскільки [PERSON] була звільнена 16.01.2022 року, а остаточний розрахунок з нею проведено не було, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 29 836,80 грн. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1073,60 грн., оскільки позивача було звільнено від його сплати.

Outcome: approved