Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-13 00:00:00

16 березня 2023 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позовної заяви позивач вказала, що 03 червня 1998 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу подружжя має двох спільних дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Стосунки між подружжям поступово погіршувалися, наразі подружжя разом не проживає, а тому позивач просить суд шлюб розірвати. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 березня 2023 року цивільну справу № 753/4332/23 передано судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 20 березня 2023 року. 30 березня 2023 року до суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА про зареєстроване місце проживання позивача. 24 квітня 2023 року до суду від Іванківської селищної ради Макарівського старостинського округу Вишгородського району Київської області надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою від 26 квітня 2023 року суд відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. 09 травня 2023 року до суду від представника позивача надійшло клопотання про стягнення з відповідача судових витрат (вх. № 29306). 01 червня 2023 року відповідачем до канцелярії суду було подано клопотання (вх. № 35601), у якому він просить проводити розгляд справи з обов`язковим викликом відповідача в судове засідання. У період з 29 травня по 11 червня 2023 року суддя перебувала у відпустці. Ухвалою суду від 12 червня 2023 року було призначено судове засідання у даній справі на 14 липня 2013 року на 12:00 год. У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У судове засідання призначене на 14 липня 2023 року з`явилися позивач, представник позивача та відповідач. Позивач позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати, зазначила, що спільне проживання з відповідачем є неможливим, він вчиняє домашнє насильство щодо неї та дітей, принижує її, раніше зловживав алкоголем, наразі цікавиться інформацією із сайту знайомств, донька через його поведінку приймала антидепресанти. Зазначила, що конфлікти у неї з чоловіком виникалит давно, він деякий час мешкав на дачі, а потім повертався додому, проте налагодити відносини не вдалось, з лютого 2023 року вони з відповідачем проживають окремо, примирення між ними неможливе. Представник позивача у судовому засіданні підтримала доводи, викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач просив суд відкласти розгляд справи, оскільки наразі у нього проявляються симптоми якоїсь хвороби, однак він не знає на, що саме захворів, з травня місяця він займається своїм здоров`ям, і з цього приводу просить не поспішати із розлученням, однак і на примирення йти не готовий, подальшого подружнього життя з позивачем не бачить. Проаналізувавши обставини справи у сукупності, суд доходить до наступного висновку. Встановлено, що 03 червня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 540, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] ( а.с. 21). Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, яке видане відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 1709, серія [NUMBER] (а.с. 25) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, яке видане відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 3071, серія [NUMBER] (а.с. 27). Позивач зазначила, що примирення між подружжям є неможливим, щодо цього не заперечував і відповідач. Згідно із статтею 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Так, відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частини перша статті 24 СК України). Відповідно до частин третьої, четвертої статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із статтею 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, враховуючи те, що відповідач не заперечував щодо того, що подружнє життя фактично закінчилось, зважаючи на те, що судом встановлено, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Разом з тим представником позивача було подано клопотання про стягнення з відповідача витрат понесних позивачем на правничу допомогу у розмірі 6 000 грн. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до умов договору про надання правової допомоги № 08/02/23-01 від 08 лютого 2023 року, укладеного між АО "Нота права", в особі керуючого партнера Любченко Т.С., та [PERSON] , адвокатське об`єднання зобов`язується надати клієнту правничу допомогу на умовах та обсязі, визначених договором. Додатковою угодою № 1 до договору № 08/02/23-1 від 8 лютого 2023 року сторонами було визначено розмір гонорару за надання правової допомоги в розмірі 6000 грн та перелік послуг, який надається позивачу адвокатським об`єднанням. Згідно із актом приймання-передачі наданих юридичних послуг від 05 травня 2023 року, визначено види послуг, які надавались адвокатом позивача, а саме:1) усна консультація щодо процедури та порядку розірвання шлюбу між жінкою та чоловіком; 2) складання позовної заяви про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] ; 3) реєстрація позовної заяви про розірвання шлюбу у Дарницькому районному суді м. Києва; 4) участь адвоката у судових засіданнях з питань розгляду зазначеної позовної заяви; 5) складання необхідних заяв та клопотань з питань розгляду позовної заяви про розірвання шлюбу, загальна вартість яких складає 6000 грн. Пунктом 4 акту зазначено, що виконавець на момент підписання акту підтверджує проведений повний розрахунок замовником на користь виконавця шляхом здійснення оплати готівкою у сумі 6000 грн. Отже, адвокатом надано суду докази щодо понесених позивачем витрат на правничу допомогу в розмірі 6 000 грн. Відповідач заперечував проти задоволення такої вимоги, вказав, що ціна послуг завищена, просив відмовити у задоволенні такої заяви, грошей він немає. За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із : 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на правничу допомогу. Отже, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, те, що вказана категорія справ є малозначною в силу приписів статті 19 ЦПК України та існує чисельна усталена судова практика щодо спорів про розірвання шлюбу, що відповідно не потребує значного часу для професійного адвоката для складання позовної заяви, враховуючи її зміст, обґрунтування, викладені обставини, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, зважаючи на співмірність витрат на правову допомогу та складність даної справи, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, з огляду на заперечення відповідача у справі, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 6000 грн підлягає частковому задоволенню, а саме в розмірі 1500 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved