Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-03 00:00:00

15.04.2021 року позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська із позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Онлайн Фінанс», треті особи - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 16.04.2021 року матеріали вказаної цивільної справи було передано до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська. 27.05.2021 року ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська відкрито провадження у даній справі. 30.07.2021 року ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову, зупинено стягнення за виконавчим написом №56962 про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості у розмірі 45503 грн 49 коп., що здійснюється в межах виконавчого провадження №63893642, яке відкрито 11.12.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровсько області Русецькою Оксаною Олександрівною. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.09.2021 року цивільну справу № 209/1075/21 передано за підсудністю на розгляд до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.10.2022 року головуючим суддею по даній справі обрано Журавель Т.С. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05.10.2022 року цивільну справу № 209/1075/21 повернуто до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська для належного оформлення. 02.03.2023 року представником позивача була подана позовна заява в новій редакції. 15.05.2023 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська повернув справу після належного оформлення. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16.05.2023 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання. В обґрунтування позовних вимог вказано, що позивач не погоджується з вказаним розміром заборгованості, вважає його перебільшеним, нарахованим з порушенням умов кредитного договору, у зв`язку з чим спірний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом із суттєвими порушеннями вимог чинного законодавства. Також представник позивача зазначає, що виконавчий напис вчинений на підставі нотаріально не посвідченого кредитного договору та відсутні документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника. Крім того, з моменту відкриття виконавчого провадження на користь відповідача безпідставно стягнуто грошові кошти в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, що є неправомірним. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Засобами електронного зв`язку на адресу суду надіслала заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивача. Також у даній заяві представник позивача підтримала позов, просила задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення, наявне в матеріалах справи. Заяви про розгляд справи без участі відповідача та відзиву на позовну заяву до суду не надходило. Третя особа в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04.07.2023 року постановлено провести заочний розгляд справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що згідно копії договору №302571203 від 23.05.2019 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] уклали кредитний договір без споживчої мети на суму 5000 грн на умовах строковості, зворотності, платності. Кредит надався строком на 29 днів. Позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 0,91 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту, до закінчення строку кредиту. Згідно виконавчого напису від 28.09.2020 року, приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 56962, за яким стягнуто з [PERSON] на користь заборгованість у безспірному порядку за кредитним договором №302571203 від 23.05.2019 року, укладеним з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 28/1118-01 від 28.11.2018 року є ТОВ «Таліон Плюс», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 05/0820-01 віл 05.08.2020 року є ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», ЄДРПОУ: 42254696, місцезнаходження: 01014, м. Київ, вул. Звіринецька, буд. 63, реквізити: [NUMBER] в ПуАТ "КБ "АКОРДБАНК", МФО 380634. Загальна сума, що підлягає стягненню складає 45503,49 грн. Відповідно до копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.12.2020 року, приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою Оксаною Олександрівною відкрито виконавче провадження №63893642 з виконання виконавчого напису №56962, виданого 28.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про стягнення з боржника - [PERSON] на користь ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» заборгованість у розмірі 45503,49 грн. Також постановлено стягнути з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 4550,34 грн. З довідки, виданої головним бухгалтером №2355 від 17.10.2022 року вбачається, що [PERSON] працює в ТОВ «Кондитерська фабрика «Квітень» та сплачує борг на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» у розмірі 1/5 частини заробітку. Станом на 01.12.2020 року заборгованість становила 50622,83 грн, з них 569 грн - виконавчі витрати, 4550,34 грн - винагорода приватного виконавця, 45503,49 - основний борг. За період з грудня 2020 року по липень 2021 року всього утримано заборгованості у розмірі 14686 грн 47 коп., винагороди приватного виконавця у розмірі 1631 грн 81 коп., виконавчих витрат - 569 грн. Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із змінами та доповненнями (надалі - Порядок). Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. При цьому ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (надалі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому, цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, пунктом 2 Переліку документів, передбачено, що для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з тим, пункт 2 вказаного переліку був визнаний незаконним та нечинним у повному обсязі згідно із постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 по справі № 826/20084/14. Вказана постанова суду є чинною. В пункті 1 вищевказаного Переліку документів визначено, що для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до правової позиції Великої палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Таким чином, з 22.02.2017 року кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Також, суд звертає увагу на те, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що відповідно виключає можливість спору щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж беззаперечно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі та саме за цей період. Законодавством не визначений вичерпний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Відповідачем не було надано доказів того, що ним до нотаріуса були надані будь-які документи, що підтверджують безспірність заборгованості у вказаний у виконавчому написі період. Виконавчий напис видано без з`ясування дійсної дати виникнення заборгованості. Крім того, виконавчий напис вчинено на підставі договору, стосовно якого не надано доказів нотаріального посвідчення. Отже, оспорюваний виконавчий напис нотаріуса не відповідає вимогам закону, в той час як заборгованість, яка вказана у цьому написі, не є безспірною. На підставі викладеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог в частині безпідставно стягнених коштів за виконавчим написом, суд виходив з наступного. Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання, є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. У такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20, від 08 вересня 2021 року у справі № 206/2212/18, від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18, від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18. З урахуванням вищенаведеного, суд доходить висновку, що вимоги про стягнення безпідставно отриманих коштів у розмірі 14686,47 грн за виконавчим написом нотаріуса, який визнано таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню, оскільки правова підстава для примусового стягнення спірних грошових коштів вважається такою, що відпала. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України та положення Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 908 грн.

Outcome: approved