Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-16 00:00:00

21.01.2020 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про виселення та стягнення судових витрат (а. с. 3), заявою від 24.02.2022 року [PERSON] уточнила позовні вимоги та просила зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою № [NUMBER] площею 0,0395 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та садовим будинком, що знаходиться за цією ж адресою (а.с. 81). 18.05.2022 року [PERSON] подала клопотання про стягнення з [PERSON] судових витрат в сумі 5000 грн. (а.с. 88). 02.08.2022 року представник [PERSON] подала заяву про залишення без розгляду позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про виселення та усунення перешкод в користуванні майном (а.с. 109). Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.08.2022 року позовна заява [PERSON] до [PERSON] про виселення [PERSON] з дачного будинку [ADDRESS] та зобов`язання не чинити перешкоди в користуванні земельною ділянкою № [NUMBER] площею 0,0395 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та садовим будинком, який розташований за цією ж адресою була залишена без розгляду. 01.09.2020 року [PERSON] звернувся до [PERSON] із зустрічним позовом (а.с. 43) про вселення [PERSON] в садовий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] ; зобов`язання [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] в користуванні садовим будинком та надати ключі від садового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] ; стягнення судових витрат з [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі 5 840 грн. 80 коп., мотивуючи тим, що 21.08.2020 року він приїхав до свого житла і побачив, що його колишня дружина замурувала вхідні двері в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , через які [PERSON] проходив до своєї кімнати. Будівельні матеріали в формі житлового будинку, в якому проживали позивач та відповідач мають два входи. Через один вхід [PERSON] входив до кімнати, де окремо проживав, а через інший вхід входила колишня жінка [PERSON] . На теперішній час [PERSON] не може попасти до свого житла, вимушений шукати притулок у знайомих осіб. Недобудований садовий будинок є єдиним житлом для [PERSON] , при цьому [PERSON] і [PERSON] з 2005 року сумісно проживали за адресою: [ADDRESS] , [INFO] у подружжя [PERSON] народилась дитина - [PERSON] . Подружжя [PERSON] на земельній ділянці разом будували садовий будинок, який не прийнятий в експлуатацію і не зареєстрований у встановленому порядку. [PERSON] не заперечує, що її колишній чоловік проживав в недобудованому садовому будинку, але перешкоджає проживанню в цьому житлі колишньому чоловіку [PERSON] , який також є власником будівельних матеріалів, які використовувалися в будівництві. Таким чином, [PERSON] має право вселитися в недобудований садовий будинок за адресою: [ADDRESS] . Також, [PERSON] просить стягнути судові витрати в сумі 5840 грн. 80 коп., які складаються з судового збору - 841 грн., складання зустрічного позову - 2500 грн., складання відзиву - 2500 грн. В судовому засіданні представник [PERSON] підтримав позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] судових витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн., заперечував проти задоволення зустрічного позову мотивуючи тим, що [PERSON] не перешкоджає [PERSON] у користуванні житлом, при цьому він у даний час знаходиться за кордоном, позивачем не надано доказів, що на період укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки від 05.05.2005 року та набуття права власності на земельну ділянку за державним актом сторони проживали разом та вели спільне господарство, також не надано доказів, що садовий будинок був побудований за спільні кошти під час спільного проживання. Після розірвання шлюбу [PERSON] намагався неодноразово примиритися, і на початку 2010 року [PERSON] надала йому другий шанс, однак, спільне життя так і не склалося з винної поведінки [PERSON] . Оскільки стосунки між сторонами погіршувалися, 30.08.2014 року [PERSON] вступив в члени садового товариства № 13 і йому була надана земельна ділянка, на якій розташований садовий будинок, який облаштований для проживання, має опалення, воду, світло, заборгованостей по сплаті комунальних платежів та членських внесків немає. Після повернення із заробітків у серпні 2018 року, коли відповідачки не було вдома [PERSON] самовільно змінивши замки, заселився до будинку та зайняв кімнату дочки, облаштувавши окремий вхід. [PERSON] зловживав алкогольними напоями, постійно виражався на адресу відповідачки нецензурною лайкою, погрожував та бив її, був притягнутий до адміністративної відповідальності за домашнє насильство. Для вселення [PERSON] відсутні законні підстави, оскільки він не є членом сім`ї, не зареєстрований за цією адресою, своїми систематичними порушеннями правил співжиття зробив неможливим для інших проживання з ним в одному житлі, також має свій садовий будинок, придатний для проживання, а також може проживати за адресою свого місця реєстрації в [ADDRESS] . Крім цього, [PERSON] не було надано доказів на підтвердження судових витрат. В судовому засіданні представник [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] судових витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн., підтримав зустрічний позов з мотивів викладених у ньому, також представник [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що в у вересні 2020 року [PERSON] виїхав за кордон і в даний час працює у Польщі і не може повернутися, так як [PERSON] 21.08.2020 року замурувала вхід і він не може потрапити до будинку, цей будинок вони будували разом із [PERSON] у 2004 - 2005 роках. [PERSON] має інший садовий будинок, але він не придатний для проживання. Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Грубіян Л.І. від 06.02.2020 року було відкрите провадження за позовом [PERSON] до [PERSON] про виселення. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.10.2021 року, цивільну справу розподілено та передано судді Присакар О.Я. Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Присакар О.Я. від 19.10.2021 року цивільна справа була прийнята до свого провадження та призначене підготовче судове засідання. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23.11.2021 року був прийнятий зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про вселення, зобов`язання вчинити певні дії. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.08.2022 року позовна заява [PERSON] до [PERSON] про виселення [PERSON] з дачного будинку [ADDRESS] та зобов`язання не чинити перешкоди в користуванні земельною ділянкою № [NUMBER] площею 0,0395 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та садовим будинком, який розташований за цією ж адресою була залишена без розгляду. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14.09.2022 року підготовче провадження по справі було закрито та справа призначена до судового розгляду по суті. Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та витребуваних справ, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до частини четвертої статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з частиною третьою статті 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до частини четвертої статті 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства (частини друга, четверта статті 3 СК України). Згідно з частиною першою статті 383 ЦК України, статтею 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Відповідно до статті 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 ЖК України (до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство). Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Судом встановлено, що рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 14.04.2004 року був розірваний шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 22.02.2003 року Дмитрівською сільською радою Кілійського району Одеської області, актовий запис № 01(а.с. 8). Від даного шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 23.09.2003 року зроблено відповідний запис № 20 (а.с. 9). Після розірвання шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON] , [INFO] , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 07.05.2008 року зроблено відповідний запис № 340 (а.с. 10). 05.05.2005 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі -продажу земельної ділянки площею 0, 400 га., за адресою: [ADDRESS] , сторони домовились нотаріально посвідчити цей договір у нотаріуса до 05.06.2005 року (а.с. 11), при цьому до суду нотаріально посвідчений договір не було надано. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 631385 від 19.11.2009 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0, 0395 га, розташованої у садівницькому товаристві [ADDRESS] (а.с. 12). На підставі акту обстеження в натурі земельної ділянки у садівницькому товаристві № 13, ділянка № [NUMBER] у місті Ізмаїлі від 02.02.2009 року, на земельній ділянці площею 0, 0395 га, розташований житловий будинок, який належить [PERSON] (а.с. 13). Відповідно до довідки ОГ «Товариство садоводів-любителів № 13» від 17.10.2020 року № 93 на земельній ділянці № [NUMBER] , що розташована за адресою: [ADDRESS] , розташований житловий будинок, який не зданий в експлуатацію (а.с. 104). Згідно довідки про склад сім`ї від 21.05.2022 року, виданої головою правління ОГ «Товариство садоводів-любителів № 13», до складу сім`ї [PERSON] , проживаючої за адресою: [ADDRESS] , входять: син - [PERSON] , [INFO] , донька - [PERSON] , [INFO] (а.с. 111). Згідно довідки про реєстрацію переважного місця знаходження № 44 від 12.05.2022 року, [PERSON] зареєстрована за юридичною адресою Ізмаїльського відділення КУ «Одеського обласного центру обліку бездомних громадян»: м. Ізмаїл, вул. Телеграфна, 19-а (а.с. 113). Відповідно до даних паспорту [PERSON] , він зареєстрований в [ADDRESS] (а.с. 115). Згідно відповіді відділу адресно - довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області [PERSON] , зареєстрований 05.09.1996 року: Одеська область, Кілійський район, с. Дмитрівка (а.с. 27). Таким чином, [PERSON] з 05.09.1996 року зберігав за собою право користування житловою площею за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки ОГ «Товариство садоводів-любителів № 13» № 127 від 11.0.2022 року, [PERSON] являється членом товариства садоводів-любителів № [NUMBER] і має дачну ділянку № [NUMBER] , площею 400 кв.м., на якій розташований садовий будинок, в якому є світло (а.с. 112). [PERSON] не було надано доказів, що садовий будинок, розташований в товаристві садоводів-любителів [ADDRESS] на дачній ділянці № [NUMBER] не пристосований для проживання. Таким чином, [PERSON] має інше житло і садовий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] не є його єдиним житлом. Згідно відповіді головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 25.01.2022 року, [PERSON] перетинав державний кордон України: 06.07.2019 року - виїзд; 02.09.2019 року - в`їзд; 11.10.2019 року - виїзд; 22.12.2019 року - в`їзд; 05.02.2020 року - виїзд; 20.08.2020 року - в`їзд; 12.09.2020 - виїзд (а.с. 96). В судовому засіданні представник [PERSON] не заперечував обставину, що [PERSON] виїхав у вересні 2020 року до Польщі, де перебуває до теперішнього часу. Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.01.2019 року було встановлено, що 23.12.2018 року о 23-00 [PERSON] знаходячись у стані алкогольного сп`яніння за місцем свого мешкання вчинив сварку та виражався грубою нецензурною лайкою на адресу своєї дружини та сина, чим вчинив психологічне та фізичне насильство в сім`ї. [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.1 КУпАП (а.с. 66). Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що є рідною сестрою [PERSON] , через незначний час після одруження [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб, потім вирішили придбати дачу і в цій дачі [PERSON] виділили одну кімнату, яка мала окремий вхід. Свідок зазначила, що [PERSON] та [PERSON] конфліктували з 2016 року. Влітку 2020 року або 2021 року [PERSON] замурувала цей вхід і [PERSON] не зміг потрапити до будинку, після цього [PERSON] поїхав до матері в с. Дмитрівка Кілійського району і проживав там деякий час. [PERSON] має інший садовий будинок, де розташована майстерня, кухня там відсутня. [PERSON] поїхав за кордон у серпні - вересні 2020 року і перебуває там до теперішнього часу. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що є сусідкою по садовим будинкам із [PERSON] та [PERSON] , у неї садовий будинок [ADDRESS] , при цьому вона в садовому будинку не проживає постійно, а тільки приходить обробляти город. [PERSON] та [PERSON] придбали садовий будинок, друга дитина народилась вже там, садовий будинок вони будували разом, в ньому є кухня, ванна. Окремий вхід до будинку, вона не бачила, в останній раз була в гостях у Муту в 2019 році і в останні спілкувалась з [PERSON] у 2019 році. Таким чином, з показів свідків та письмових доказів вбачається, що садовий будинок будувався після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , якій було розірвано на підставі рішення Кілійського районного суду Одеської області від 14.04.2004 року. В судовому засіданні представники сторін не заперечували ту обставину, що [PERSON] вселився до садового будинку [ADDRESS] , вже після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . З рішення Кілійського районного суду Одеської області від 14.04.2004 року вбачається, що [PERSON] з кінця 2003 року була змушена піти проживати з дитиною до своїх батьків. 11.04.2004 року [PERSON] прийшов до неї до дому і побив [PERSON] та її батьків (а.с. 8). [PERSON] та його представником не було надано належних та допустимих доказів, що [PERSON] та [PERSON] після розірвання шлюбу, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом та мали взаємні права та обов`язки. Тобто, [PERSON] , після розірвання шлюбу, вселився до садового будинку [ADDRESS] не як член сім`ї [PERSON] . Таким чином, [PERSON] вселившись до садового будинку за згодою [PERSON] набув право користування чужим майном або право користування (сервітуту), яке регулюються нормами ЦК України, главами 30, 32, а не право користування житлом на правах члена сім`ї власника. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Згідно ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо, зокрема, нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Пункт 4 ч. 1 ст. 406 ЦК України встановлює, що сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. У постановах Верховного Суду України: від 15 травня 2017 року у справі № 6-2931цс16, від 29 листопада 2017 року у справі № 753/481/15-ц, а також потсановах Верховного Суду: від 09 жовтня 2019 року у справі № 695/2427/16-ц, від 09 жовтня 2019 року у справі № 523/12186/13-ц зазначено, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Оскільки підставою для встановлення особистого сервітуту був факт вселення [PERSON] до садового будинку за згодою [PERSON] , то факт не ведення спільного господарства між [PERSON] та [PERSON] , притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно [PERSON] , тривале не проживання [PERSON] у садовому будинку, тягне за собою підставу припинення особистого сервітуту. [PERSON] та його представником не було надано належних та допустимих доказів, що [PERSON] є співвласником садового будинку (будівельних матеріалів). Лише показаннями свідка [PERSON] , що [PERSON] та [PERSON] разом будували садовий будинок, за відсутності інших доказів не може бути встановлений факт, що [PERSON] є співвласником садового будинку (будівельних матеріалів). Тому враховуючи, що у спірних правовідносинах, права [PERSON] , як власниці садового будинку, захищені статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та з урахуванням дотримання балансу між захистом права власності [PERSON] та захистом права [PERSON] , як колишнього користувача садового будинку, суд вважає, що відсутні правові підстави для вселення [PERSON] у спірний садовий будинок. Крім цього, суд приймає до уваги, що [PERSON] з 05.09.1996 року зберігав за собою право користування житловою площею за адресою: [ADDRESS] та має дачну ділянку № [NUMBER] , площею 400 кв.м., на якій розташований садовий будинок, в якому є світло, тобто має інше житло. За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні зустрічного [PERSON] до [PERSON] про вселення [PERSON] в садовий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] ; зобов`язання [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] в користуванні садовим будинком та надати ключі від садового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . В зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог [PERSON] , не підлягають задоволенню вимоги про стягнення судових витрат з [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі 5 840 грн. 80 коп. Стосовно позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення судових витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн., суд зазначає наступне. На підтвердження надання правничої допомоги [PERSON] , представником була надана угода № 42 про надання правової допомоги від 05.01.2022 року та квитанція до прибуткового касового ордера № 2 від 05.01.2022 року на суму 5000 грн. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Велика Палата Верховного Суду, у справі № 910/12876/19, звернула увагу на те, що при зверненні з клопотанням про стягнення витрат на правничу допомогу, адвокатом повинно бути надано детальний опис витраченого часу на певний вид робіт (підготовка додаткових пояснень, підготовка до судових засідань, аналіз матеріалів судової справи, тощо). Подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Інформація, яка міститься в акті приймання-передачі виконаних робіт, зокрема перелік наданих послуг та фіксований розмір гонорару, не може вважатись тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Крім того, неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу. Також, відповідно до позиції Верховного Суду у справі № 922/2604/20, відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності. Отже, стороною, яка просить стягнути на її користь витрати на професійну правничу допомогу, має бути надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом. Проте, всупереч вищезазначеному, представником [PERSON] не було надано суду достатніх доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.) та детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом. За таких обставин, у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення судових витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed