Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , за участю третіх осіб: Залізничного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування про визнання батьківства та зобов`язання до вчинення дій. Свої вимоги мотивує тим, що 11.12.2007 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 4471. [INFO] від спільного подружнього життя у них народилася донька [PERSON] . 30.04.2015 року [PERSON] звернулася з позовом до Залізничного районного суду м. Львова про розірвання шлюбу між нею та відповідачем. 04.08.2015 року Залізничний районний суд м. Львова ухвалив рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , після розірвання шлюбу позивачці змінено прізвище на дівоче - [PERSON] . 15.09.2015 року рішення Залізничного районного суду м. Львова про розірвання шлюбу набрало законної сили. Позивач зазначає, що з липня 2013 року [PERSON] та відповідач не підтримують сімейних відносин, не ведуть спільного господарства та проживають окремо один від одного. До розірвання шлюбу, з жовтня 2013 року [PERSON] мала стосунки з [PERSON] , фактично створила зі мною сім`ю, ми проживали разом, [INFO] у нас народилась донька [PERSON] . [INFO] [PERSON] народила сина [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження, виданого Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 8, батьком сина вказаний [PERSON] . Позивач стверджує, що такі дані не відповідають дійсності, оскільки рідним батьком [PERSON] є він - [PERSON] . Той факт, що [PERSON] є його сином можуть підтвердити свідки [PERSON] та [PERSON] , які добре знають його та [PERSON] і товаришували з ними коли вони перебували у фактичних шлюбних відносинах. Тому просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 30.03.2023 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 11.04.2023 року позивачем усунено недоліки зазначені в ухвалі суду від 30.03.2023 року. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 11.04.2023 року у справі відкрито загальне судове провадження. 18.04.2023 року відповідач [PERSON] подав до суду заяву в якій виклав позицію стосовно позовної заяви. Протокольною ухвалою суду від 12.05.2023 року залучено до участі у справі в якості відповідача [PERSON] . Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 14.07.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав суду пояснення аналогічні викладеним у мотивах позовної заяви та просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, оскільки він перебуває на службі в Збройних Силах України. Також, в даній заяві зазначив, що між ним та [PERSON] 11.12.2007 року було укладено шлюб. З липня 2011 року вони не проживали однією сім`єю та не вели спільного господарства.04.08.2015 року шлюб між ними розірвано. Зазначає, що йому було відомо про що перебуваючи у шлюбі з [PERSON] в неї були близькі відносини з [PERSON] . Однак, про те, що у свідоцтві про народження [PERSON] його зазначено батьком. Також, зазначив, що хоча з 2011 року він не проживав з [PERSON] , однак навідував спільну доньку, тому бачив, що [PERSON] та [PERSON] спільно проживали. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні протии задоовлення позову не заперечила. Представник третьої особи Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечив. Представник третьої особи Залізничного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності за наявними фактами чинного законодавства, заперечень по справі немає. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час та місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви, тому за таких обставин суд вважає за можливе розглянути заяву у їх відсутність оскільки у матеріалах справи є достатньо необхідних доказів про права та обов`язки сторін, їх взаємовідносини для постановлення судом законного та об`єктивного рішення. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав. Судом встановлено, що 11.12.2007 року між [PERSON] та [PERSON] у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №4471. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 04.08.2015 року позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено. Розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 11 грудня 2007 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №4471. Після розірвання шлюбу змінено позивачці прізвище на дівоче - [PERSON] / а. с. 33/. Даним рішення також було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали окремо один від одного з липня 2013 року, не спілкувалися, не вели спільного господарства, припинили сімейні стосунки. Крім того, [PERSON] фактично створила сім`ю з другим чоловіком, з яким проживає з жовтня 2013 року і має з ним дитину, [INFO] . Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої зазначені [PERSON] та [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] /а. с. 7/ [INFO] народився [PERSON] , батьками якого зазначені [PERSON] та [PERSON] , що стверджується копією повторно виданого свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.11.2022 року /а. с. 8/. Згідно з наказом Управління «Служби у справах дітей» Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 17.04.2023 року №199 про зняття з первинного обліку дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування та тимчасове влаштування, знято з первинного обліку дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у зв`язку з поверненням дитини до батька [PERSON] : [PERSON] , [INFO] , дитину, яка залишилась без батьківського піклування. Тимчасово влаштовано [PERSON] , [INFO] , дитину, позбавлену батьківського піклування, у сім`ю [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] . Покладено на [PERSON] відповідальність за виховання, навчання і розвиток [PERSON] . Зобов`язано [PERSON] піклуватися про здоров`я [PERSON] , його фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку його природних здібностей /а. с. 36/. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до вимог ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Згідно ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Власне на реалізацію положення Конституції і передбачено визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, оскільки гарантується дитині батьківство, незалежно від того, в шлюбі перебувають її батьки чи ні. У відповідності до вимог ст. 128 СК України - за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.7 вищезазначеної постанови, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Відповідно до частини 1 статті 129 Сімейного кодексу України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Згідно статті 134 Сімейного кодексу України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Пунктом 5 постанови Пленуму Верхового Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 встановлено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою, котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно положень ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до статей 263, 265 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Таким чином, враховуючи представлені суду докази у їх сукупності, визнання позовних вимог відповідачкою [PERSON] те, що відповідачка та відповідач у період з липня 2013 року проживали окремо, а [PERSON] з липня 2013 року проживала з іншим чоловіком, що встановлено рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 04.08.2015 року, суд приходить до висновку що позивачем належними та допустимими доказами доведено підставність позовних вимог, а тому позов слід задовольнити повністю та визнати [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] , зобов`язати Залізничний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести відповідні зміни до актового запису про народження.

Outcome: approved