Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-28 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У 2010 році у них народилася донька - [PERSON] . Після розірвання шлюбу відповідач перестав цікавитися про дитину та виконувати батьківські обов`язки. Вказані дії є підставою для позбавлення його батьківських прав. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 19.04.2023 року відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження і призначив підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 17.05.2023 року підготовче судове засідання було відкладено у зв`язку з неповідомленням відповідача про день, час та місце розгляду справи. Одночасно зобов`язано Управління (Служба) у справах дітей Чернігівської міської ради надати висновок про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 08 червня 2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду. У судове засідання позивач не прибула, про день, час та місце розгляду справи повідомлена, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлений, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлений, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Суд, відповідно до положень ст. 223 ЦПК України, ухвалив проводити розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ш. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин [INFO] народилася [PERSON] . Її матір`ю є [PERSON] - позивач, батьком [PERSON] - відповідач, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Відповідно копії посвідчення серії [NUMBER] та копії медичного висновку №87 від 14.07.2010 [PERSON] є дитиною з інвалідністю (а.с.9,10). Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19.07.2016 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.11). У подальшому [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.12). Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради №309 від 23.05.2023 року затверджено висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с.44-45). ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Статтею 3 Конвенцію про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальності своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 150 СК України та статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства», встановлено обов`язки батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ст. 8 ч. 2 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 8 цього Закону встановлено право кожної дитини на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно із ст. 12 ч. 6 Закону України «Про охорону дитинства», батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Найкращі інтереси дитини, залежно від їх характеру та серйозності, можуть перевищувати інтереси батьків. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою ст.164 СК України. Зокрема, п. 2 ч.1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення п.2 ч.1 ст.164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно п.16, 17 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків з не залежних від неї причин. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач повністю самоусунувся від виховання дитини, не спілкується з нею і не проявляє ніякого інтересу до її життя, не цікавиться її навчанням, останній не заперечував проти позбавлення його батьківських прав, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Одночасно суд зазначає, що застосовуваний захід не є безстроковим і відповідач має право у випадку зміни поведінки на поновлення батьківських прав в порядку передбаченому СК (стаття 169). V. Розподіл судових витрат У відповідності до положень ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 073,60 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved