Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до Коломацького районного суду Харківської області із позовом до [PERSON] , в якому просила суд розірвати шлюб, що укладений між нею та відповідачем 03 серпня 2019 року, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Валківському та Коломацькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 77. В обґрунтування заявленої вимоги позивачка вказала, що подружнє життя в неї із відповідачем виявилося невдалим, в зв`язку з непорозуміннями у сімейному житті спільне життя не склалося, з квітня 2022 року вони проживають окремо, контактують виключно з приводу питань, пов`язаних із життям їх спільної дитини [PERSON] , [INFO] , спір щодо утримання якої у них відсутній. Крім того позивачка вказала, що спільного побуту із відповідачем вона не має, шлюбні відносини між ними фактично припинені, а шлюб існує лише формально. З огляду на це позивачка вважала, що збереження сім`ї і подальше спільне життя з відповідачем є неможливим, оскільки це суперечить її інтересам та інтересам її сім`ї. Відповідною ухвалою, постановленою суддею Коломацького районного суду Харківської області 18 квітня 2023 року, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження за вказаним вище позовом і справу призначено до розгляду у судовому засіданні. Ухвалою Коломацького районного суду Харківської області, постановленою 09 травня 2023 року, сторонам надано строк для примирення тривалістю один місяць та провадження у зв`язку із цим у справі зупинялося. 12 червня 2023 року Коломацьким районним судом Харківської області за правилами, визначеними ч.1 ст. 254 ЦПК України, постановлено ухвалу, якою провадження у справі поновлено і справу призначено до судового розгляду. Будь-які процесуальні дії, як то забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову тощо, не вчинялися. Будучи належним \~чином повідомленою\~ про місце,\~ дату і\~ час розгляду \~справи (а.с. 14, 43),\~позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, при цьому нею до суду подано клопотання за вх. № 601/01-51/23 від 17 квітня 2023 року (а.с. 13), в якому позивачка просила суд провести розгляд справи за її відсутності, а також повідомила про підтримання нею заявлених вимог. Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено право учасника справи заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] ,\~будучи належним\~чином та\~своєчасно повідомленим\~ про\~дату,\~час та\~місце розгляду\~справи (а.с.\~30,\~44),\~у судове\~засідання також\~не з`явився, при цьому 29 червня 2023 року ним до канцелярії суду подано заяву за вх. № 1013/01-51/23 (а.с. 45), в якій відповідач повідомив суд, що він повністю визнає заявлену позивачкою вимогу та не заперечує проти задоволення позову, а також просив суд розгляд справи провести за його відсутності. Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено право учасника справи заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Матеріали справи свідчать про те, що всім учасникам судового процесу судом створені належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи, викладені позивачем у позовній заяві, а також письмові докази, долучені у якості додатку до позовної заяви, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного. Так, частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~\~\~\~Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 03 серпня 2019 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Валківському та Коломацькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області, вбачається, що 03 серпня 2019 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладений шлюб, прізвище дружини після одруження змінено на - « [PERSON] », про що складено відповідний актовий запис за № 77 (а.с. 5). [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 23 червня 2020 року Виконавчим комітетом Коломацької селищної ради Коломацького району Харківської області (а.с. 9). Сімейне життя у сторін не склалося, подружніх стосунків вони не підтримують, разом не проживають, спільного домашнього господарства не ведуть. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог суд виходить з наступного. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Такі положення національного законодавства України відповідають ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. У відповідності до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд керується вимогами чинного законодавства України стосовно добровільності шлюбу як однієї із основних його засад, розуміючи поняття шлюбу в контексті сімейного союзу, де слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу та його добровільний характер. При цьому суд зазначає, що шлюб припиняється шляхом його розірвання внаслідок стійкого розладу подружніх стосунків шляхом реалізації права одним із подружжя на пред`явлення відповідного позову. Повага до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потребує прояву іншим із подружжя власної гідності та самоповаги. Також слід зазначити, що судом вживалися заходи щодо примирення подружжя шляхом надання сторонам одномісячного строку на примирення, проте такі заходи не призвели до результату, за для досягнення якого вони застосовувалися. З огляду на те, що позивачка, не маючи наміру зберегти шлюб із відповідачем, скористалася своїм гарантованим правом та звернулася до суду із відповідним позовом про розірвання шлюбу й наполягає на його задоволенні, взявши до уваги ту обставину, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їх інтересам та інтересам їх дитини, в зв`язку із чим існують визначені законом підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідача. На підставі зазначеного та

Outcome: approved