Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідачкою по справі є її рідна сестра [PERSON] , спадкоємеця першої черги за законом, [INFO] . Будь-які інші спадкоємці на зазначене спадкове майно, відсутні. [INFO] помер рідний батько позивача [PERSON] , [INFO] . Зазначене підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 10.09.2012 року, яке видане Відділом державної реєстрації актів громадського стану по місці Калушу Калуського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис №465. Після смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилась спадщина на наступне спадкове майно, а саме: - на гараж, загальною площею 21,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] (колишня адреса [ADDRESS] , гаражний кооператив, масив № [NUMBER] , гар. А -19). Зазначене спадкове майно належало спадкодавцю відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно Серія [NUMBER] від 15.11.2008 року, що підтверджується також Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Серія ССО №264758 від 21.01.2009 року. Після смерті батька, рідна мати позивача [PERSON] , [INFO] , - прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Оскільки мати позивача хворіла, була не ходячою та потребувала постійного стороннього огляду позивач, виконуючи свій синівський обов`язок, вважав за необхідне придбати квартиру по [ADDRESS] . Зазначене підтверджується договором купівлі-продажу від 17.09.2012 року Серія ВРХ №875519. З зазначеного періоду часу, будучи власником житла, позивач перейшов постійно проживати спільно з матір`ю та здійснював за нею догляд аж до самої смерті. Зазначені обставини та факти постійного проживання до дня смерті разом з матір`ю [PERSON] може підтвердити рідна сестра позивача відповідач по справі [PERSON] , [INFO] . Факт постійного проживання спільно зі спадкодавцем підтверджується також Актом №73 від 12.06.2023 року, який складений комісією ТзОВ «УК Теплодім». [INFO] померла рідна мати позивача [PERSON] , [INFO] . Зазначене підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 21.03.2014 року, яке видане Відділом державної реєстрації актів громадського стану по місту Калуш Калуського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис №465. Місцем реєстрації постійного проживання померлої була адреса: [ADDRESS] , що підтверджується листом №914/093-03 від 04.04.2023 року, який наданий на запит позивача начальником управління «Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Калуської міської ради». Після смерті спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилась спадщина на наступне спадкове майно, а саме: - на гараж, загальною площею 21,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] (колишня адреса [ADDRESS] , гаражний кооператив, масив № [NUMBER] , гар. А -19). Вищезазначене підтверджується також технічним паспортом на гараж, загальною площею 21,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] , який виготовлений 24.05.2023 року ТОВ «ПЕРША ЗЕМЕЛЬНА АГЕНЦІЯ», інвентарна справа №63-Т/2023 та витягом з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиною державної електронної системи у сфері будівництва, реєстраційний номер документа: ТА01. 3482-3512-3818-6995, інвентаризаційна справа №63-Т/2023. Відповідно до довідки від 24.05.2023 року, яка видана ТОВ «ПЕРША ЗЕМЕЛЬНА АГЕНЦІЯ», інвентаризаційна вартість вказаного домоволодіння станом на 24.05.2023 року становить 25\~107,00 грн. Таким чином, загальна вартість спадкового майна становить 25\~107,00 грн. (двадцять п`ять тисяч сто сім гривень 00 копійок). В установленому законом порядку та спосіб, позивач звернувся до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Курищуа І.В. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж, загальною площею 21,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Однак, постановою №47/02-14 від 30 травня 2020 року приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Курищука І.В., позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначене спадкове майно та рекомендовано за захистом свого права звернутися до суду. Крім позивача, інших спадкоємців за законом, які б протягом встановленого законом строку звернулись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в порядку ст. 1269 ЦК України та спадкоємців, передбачених ст. 1261 ЦК України, які претендують на обов`язкову частку в спадщині, передбачену ст. т1241 ЦК України, а також проживаючих із спадкодавцем однією сім`єю без укладення шлюбу, немає. Спадковий договір від імені спадкодавця не укладався. У зв`язку з тим, що іншим способом захистити свої спадкові права позивач не має можливості, він звернувся до суду за захистом свого права. У відповідності до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно Акту ТзОВ «УК «Теплодім» №73 від 12.06.2023 року вбачається, що комісією в складі: головного інженера ТзОВ «УК «Теплодім» Дорош О.Д., начальника дільниці Гринджоли В.М., Тимків Л.М., провели обстеження щодо проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Зі слів заявника та свідків-сусідів встановлено, що [PERSON] проживає по даній адресі, але не зареєстрований. Згідно листа №914/093-03 від 04.04.2023 року було повідомлено, що згідно даних картки реєстрації особи, які передані Центру надання адміністративних послуг Калуським РВ УДМС від 01.04.2016 р., згідно адресних карток, які передані відповідно до Розпорядження міського голови №44 від 05.02.2016 року та згідно будинкової книги за адресою: [ADDRESS] станом на 21.03.2014 р. була зареєстрована [PERSON] , [INFO] . Згідно технічного паспорта на даний гараж побудований до 1991 року. Із змісту положень Цивільного Кодексу Української РСР та "Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР", затвердженої наказом Міністерства комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність 13 грудня 1992 року, випливає, що право власності особи на збудований будинок до 13 грудня 1992 року могло підтверджуватись записом у господарській книзі чи свідоцтвом про право власності, виданим на підставі рішення виконавчого комітету місцевої Ради депутатів про оформлення права власності на будинок. Таким чином позивач, як спадкоємець першої черги за заповітом, згідно ст.1261 ЦК України, та проживаючи разом з спадкодавцем, прийняв спадщину померлої матері [PERSON] , як це гласить ст.1268 ЦК України, оскільки постійно з нею проживав до дня смерті. Грошова оцінка вищевказаного гаражу станом на 24.05.2023 р. становить 25\~107,00 грн. Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, що позов підтримує, просить його задовольнити, просить провести розгляд цивільної справи з участю його представника адвоката Жовніра М.Й. Представник позивача адвоката Жовнір М.Й. у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача та повернути позивачу 50% судового збору. Позовні вимоги позивача [PERSON] підтримує та просить суд задовольнити їх в повному обсязі. Також у зв`язку з повним визнанням відповідачем [PERSON] позову просить суд вирішити питання про повернення позивачу [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору в розмірі 536,80 грн. від загальної суми, сплаченої ним при поданні позову згідно квитанції №3 в ТВБВ 10008/0148 Івано-Франківського РУ АТ «Ощадбанк» від 20.06.2023 року. Відповідач у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, що позовні вимоги позивача визнає повністю, підтримує та просить суд задовольнити їх у повному обсязі. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно абз.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Зважаючи на те, що відповідач по справі визнала вимоги позивача і це визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у відповідності до частини четвертої статті 206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Порядок повернення судового збору врегульовано\~статтею 7 ЗУ "Про судовий збір". Зокрема, згідно ч. 3\~ст. 7 ЗУ "Про судовий збір"\~(на яку посилається представник позивача), у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна за своїм змістом норма міститься у ч. 1\~ст. 142 ЦПК України. Слід зазначити, що за своєю природою інститут повернення судового збору має виключно компенсаційне призначення, і спрямований на компенсацію особі, зокрема позивачу, частково або повністю сплачений ним судовий збір. Така компенсація можлива лишев межах суми фактично сплаченого судового збору, що випливає зокрема з частини 2\~статті 7 ЗУ "Про судовий збір". Водночас, ні\~ЗУ "Про судовий збір", ні жодним іншим актом цивільного законодавства, не передбачена можливість компенсації позивачу за результатом розгляду справи судового збору у розмірі більшому ніж ним фактично було сплачено, в тому числі й шляхом окремого (самостійного) застосування різних норм\~ЦПК України\~(якими врегульовано порядок розподілу судових витрат) та норм\~ЗУ "Про судовий збір". Протилежне суперечило б принципу розумності та справедливості цивільного процесу, як складових принципу верховенства права. Таким чином, відповідно до вимог ст.\~141,\~142 ЦПК України, враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд дійшов висновку про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, у зв`язку з чим з відповідача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 536,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved