Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-26 00:00:00

09.02.2023 року позивачка [PERSON] звернулась у Сколівський районний суд Львівської області з позовною заявою до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Органу опіки та піклування Козівської сільської ради Стрийського району Львівської області, в якій просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно дочки - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] , які проживають за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді від 31.03.2023 року вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі із визначенням дати підготовчого засідання. Ухвалою суду від 02.05.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] народилася її внучка - [PERSON] , а [INFO] народився внук - [PERSON] . Батьками дітей є [PERSON] та [PERSON] . Матір дітей - [PERSON] , яка була дочкою позивачки, померла [INFO] . Батько дітей - відповідач у справі, ухиляться від виконання батьківських обов`язків, а саме не піклується про фізичний і духовний розвиток своїх дітей, про їх стан здоров`я, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на їх фізичних розвиток, як складову виховання, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не створює умов для отримання дітьми освіти. Крім цього вказує, що згідно вироку Сколівського районного суду Львівської області від 19.04.2021 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України, що виразився в умисному завданні позивачці фізичного болю, внаслідок чого йому було призначено покарання у виді громадських робіт на строк 60 годин. Постановою Сколівського районного суду Львівської області від 26.05.2021 року, [PERSON] було визнано винним у вчиненні домашнього насильства відносно позивачки, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, однак провадження в справі було закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 10.09.2021 року кримінальне провадження №12021142300000090 від 13.08.2021 року щодо обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, закрито у зв`язку з відмовою позивачки, як потерпілої, від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Також, рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 26.08.2022 року у справі № 453/994/22 було видано обмежувальний припис стосовно [PERSON] , встановлено заходи тимчасового обмеження його прав та покладено певні обов`язки через те, що з листопада 2020 року по час звернення із відповідною заявою вона та її внуки постійно зазнають домашнього насильства від відповідача. Постановою Сколівського районного суду Львівської області від 30.08.2022 року, за вчинення домашнього насильства відносно позивачки в присутності малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , яке полягло в образі, висловленнях нецензурними словами та погрозі фізичною розправою, [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушенні, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді громадських робіт на строк 30 годин. Оскільки зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків відносно дітей, свідомого нехтування такими, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків, позивачка змушена звернутися в суд із вказаною позовною заявою. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак її представник - адвокат Горох В.В. попередньо подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі та участі його довірительки. Позовні вимоги підтримують та просять такі задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву не подав. Третя особа - Орган опіки та піклування Козівської сільської ради Стрийського району Львівської області у судове засідання явку свого представника не забезпечила, попередньо подавши клопотання про розгляд справи без участі представника і зазначивши, що позовні вимоги підтримують та просять такі задовольнити. У зв`язку з викладеним, судом ухвалено рішення про заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч.3 ст. 211, ч.2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. Розглянувши матеріали справи, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов наступного висновку. Згідно з ч.1 ст. 4, ч.1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до вимог ст.165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, а також сама дитини, яка досягла чотирнадцяти років. Виходячи із наведених вище процесуальних норм та роз`яснень, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11.05.2011 року Орявською сільською радою Сколівського району Львівської області на підставі актового запису № 6 вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] та [PERSON] . З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 06.11.2020 року Росохацькою сільською радою Сколівського району Львівської області на підставі актового запису № 7 вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 04.11.2020 року Орявською сільською радою Стрийського району Львівської області, [INFO] померла мати дітей - [PERSON] . Як зазначає позивачка, яка являється бабусею неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , батько таких - відповідач у справі, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а саме не піклується про фізичний і духовний розвиток своїх дітей, про їх стан здоров`я, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не створює умов для отримання дочкою освіти. Згідно довідки № 2, виданої 03.01.2023 року Орявським старостинським округом №5 Козівської сільської ради Стрийського району Львівської області, [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , разом зі своїм чоловіком - [PERSON] , [INFO] , та онуками: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно інформації класного керівника Козівського опорного закладу загальної середньої освіти - ліцею імені Михайла Гаврилка при Львівському національному університеті імені Івана Франка Козівської сільської ради Стрийського району Львівської області, [PERSON] з 01.09.2022 року є ученицею школи, до цього часу навчалася в Орявській гімназії з дошкільним відділенням та початковими класами Козівської сільської ради Стрийського району Львівської області. Бабуся [PERSON] та дідусь [PERSON] , фактично опікуни дитини, приділяють належну увагу вихованню внучки. Дитини не має жодного бажання підтримувати зв`язок ні з батьком, ні з іншими родичами. Особисто з батьком [PERSON] класний керівник та психолог не мали жодної зустрічі, усної чи телефонної бесіди, батько ніколи не приходив в школу і відповідно не цікавився навчанням дитини. Вихованням дівчинки та забезпеченням всіх умов для навчання та проживання займаються бабуся та дідусь. Згідно характеристики [PERSON] , [INFO] , учениці 6-го класу Козівського ОЗЗСО - ліцею ім. М. Гаврилка при ЛНУ ім. Івана Франка, [PERSON] навчається у школі з шостого класу. Зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована, працелюбна, уважна учениця. Бабуся та дідусь приділяють належну увагу вихованню внучки, беруть участь у батьківських зборах, завжди цікавляться станом навчання та адаптацією дитини в новому колективі. Згідно довідок № 1, № 2, виданих 17.01.2023 року відокремленим підрозділом «Лікарська амбулаторія загальної практики сімейної медицини м. Сколе» комунального некомерційного підприємства «Сколівський центр первинної медичної допомоги», діти [PERSON] та [PERSON] практично здорові і на прийом до сімейного лікаря постійно з`являються у супроводі дідуся та бабусі. Рішенням виконавчого комітету Козівської сільської ради Стрийського району Львівської області від 28.01.2022 року №7 «Про визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] », яке грунтується на протоколі комісії з питань захисту прав дитини Козівської сільської ради від 26.01.2022 року № 3, визнано [PERSON] таким, що не може створити своїм малолітнім дітям [PERSON] та [PERSON] належних умов для виховання та розвитку. Визначено місце проживання дітей біля бабусі [PERSON] , передавши їх на виховання та утримання. Рішенням Сколівського районного суду Львівської області, яке 27.11.2022 року набрало законної сили, визначено місце проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з їх бабусею [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Згідно висновку № 142 від 26.04.2023 року, орган опіки і піклування Козівської сільської ради Стрийського району Львівської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , фактично проживаючого за адресою: [ADDRESS] , щодо його малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Крім цього, як вбачається з вироку Сколівського районного суду Львівської області від 19.04.2021 року, який 20.05.2021 року набрав законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України, який виразився в умисному завданні [PERSON] фізичного болю, не маючи умислу на спричинення тілесних ушкоджень, внаслідок чого йому було призначено покарання у виді громадських робіт на строк 60 годин. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 10.09.2021 року, кримінальне провадження №12021142300000090 від 13.08.2021 року про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, закрито у зв`язку з відмовою [PERSON] , як потерпілої, від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 26.08.2022 року у справі № 453/994/22, яке 27.09.2022 року набрало законної сили, видано обмежувальний припис стосовно [PERSON] , встановлено заходи тимчасового обмеження його прав та покладено наступні обов`язки, а саме: 1.заборонено [PERSON] перебувати в місці проживання [PERSON] та малолітніх [PERSON] і [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; 2.заборонено [PERSON] наближатись на відстань 100 м до [PERSON] та малолітніх дітей [PERSON] і [PERSON] . Встановлено строк дії обмежувального припису 6 (шість) місяців. Також постановою Сколівського районного суду Львівської області від 30.08.2022 року, яке 12.09.2022 року набрало законної сили, за вчинення домашнього насильства відносно [PERSON] в присутності малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , яке полягло в образі, висловленнях нецензурними словами та погрозі фізичною розправою, [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді громадських робіт на строк 30 годин. Із вказаних судових рішень вбачається, що відповідач є кривдником, особою, яка вчиняє адміністративні та кримінальні правопорушення, і змінити його поведінку у кращий бік неможливо. Як встановлено в судовому засіданні відповідач покладених на нього законом батьківських обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної, трудової або будь-якої іншої участі у вихованні своїх дітей. Відповідно до статтей 11, 15 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини передбачені статтею 150 Сімейного кодексу України та полягають, зокрема, в наступному: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та інше. Згідно статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Верховний Суд в постанові від 24.10.2018 року по справі №761/2855/17 також вказав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Зокрема, відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 16 постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Як зазначено у пункті 52 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Савіни проти України», держава має позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою. Однак, реалізація таких обов`язків держави вимагає від Відповідача активних дій, які б свідчили про його бажання скористатись такою допомогою держави. Однак, як вже зазначалось вище, відповідач самоусунувся від виховання власних дітей, не бажає з ними спілкуватись та дбати про них. Відповідно до ч. 1 ст. З Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року ратифікованою Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч. 1 ст. 9 Конвенції, визначення компетентними органами, що розлучення дитини з батьками необхідне в якнайкращих інтересах дитини може бути необхідне у випадку, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до Положень Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, принципово визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Частиною 6 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний та духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Ті ж самі принципи закріплені вищезазначеною Декларацією прав дитини, відповідно п. 6. та п. 7 якої проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Дитина повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках. Під час розгляду даної справи судом встановлено, що відповідач, маючи реальну можливість виконувати свої батьківські обов`язки відносно дітей, зокрема, цікавитися їх життям, потребами, матеріально допомагати, дбати про їх культурний та духовний розвиток, спілкуватися з ними, сприяти в отриманні дочкою освіти, свідомо ухиляється від виконання таких обов`язків. Відповідач фактично самоусунувся від виховання та утримання дітей, не виявляє у відношенні дітей батьківської турботи, що вказує на нехтування ним як своїх батьківських прав, так і батьківських обов`язків. Доказів протилежного відповідачем до суду подано не було. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що вимоги позивачки щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дочки - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] , які проживають за адресою: [ADDRESS] , ґрунтуються на нормах чинного законодавства і підлягають до задоволення.

Outcome: approved