Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-02 00:00:00

У червні 2023 року через систему «Електронний суд» [PERSON] , в інтересах якого діє представник [PERSON] , звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного 12.07.2019 з відповідачем [PERSON] . Обґрунтовуючи позов представник позивача зазначає, що сімейні відносини між сторонами припинені, вони проживають окремо, дітей від шлюбу не мають, спільного господарства не ведуть, тому збереження сім`ї є неможливим і суперечить інтересам позивача. 16.06.2023 суд відкрив провадження у справі та вирішив розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 03.07.2023 відповідачем скеровано до суду заяву про визнання позову в повному обсязі. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів. За матеріалами справи сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 липня 2019 року (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане Заводським районним у місті Кам`янське відділом ДРАЦСу ГТУЮ у Дніпропетровській області, актовий запис №210). Докази про наявність у сторін дітей від шлюбу суду не надано. Відповідно до\~ статті 51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. В силу статей 24, 56 Сімейного кодексу України (далі СК України) кожен з подружжя вправі припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбу не допускається. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, зокрема за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст.110 СК України. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, а також, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина третя статті 109 СК України, стаття 112 СК України). У пункті 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" N 11 від 21.12.2007 року\~надано роз`яснення, що проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Суд не може примусити позивача зберегти сім`ю, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З огляду на позицію позивача щодо неможливості зберегти сім`ю та позицію відповідача, яка проти розірвання шлюбу не заперечила, суд вважає необхідним шлюб розірвати не вживаючи заходів примирення.

Outcome: approved