Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-06 00:00:00

До суду 06.02.2023 року надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування в особі Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав. Позов обґрунтований тим, що [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилась дитини- [PERSON] . З народження дитини відповідачка не цікавиться її життям, участі і матеріальному забезпеченні не приймає, проживає окремо від дитини, що свідчить про ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Починаючи з народження дитини її опікуванням займався лише батько, в той час як мати жодної участі не приймала. У 26.06.2018 року відповідачка уклала шлюб з [PERSON] , народила дитину та створила нову сім`ю. У лютому 2022 року відповідачка, разом із своєю новою сім`єю виїхала закордон, у той час як дитина, [PERSON] , [INFO] , залишилась Україні разом з позивачем. Відповідачка проти позбавлення її батьківських прав по відношенню до [PERSON] , [INFO] , не заперечує, у зв`язку з тим, що відповідачка не бере участь у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини. На теперішній час позивач продовжує виховувати дитину самостійно, забезпечує дитині повний гармонічний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також рівень життя, необхідний для такого розвитку. У зв`язку з вищевикладеним, [PERSON] був змушений звернутись до суду з даним позовом. Матеріали справи суддя отримала 07.02.2023 року. До суду 01.03.2023 року надійшла відповідь з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації відповідача, з якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Зазначену відповідь суддя отримала 02.03.2023 року. Ухвалою суду від 06.03.2023 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 10.04.2023 року. У підготовче засідання призначене на 10.04.2023 року сторони не з`явилися, 07.04.2023 року представник [PERSON] - адвокат Ніц А.С. на електронну адресу суду надав заяву про відкладення. Розгляд справи відкладено на 15.05.2023 року. У підготовчому засідання 15.05.2023 року був присутній представник ПРА ОМР - Гаврилюк А.А., інші учасники процесу у підготовче засідання не з`явилися, 15.05.2023 року представник [PERSON] - адвокат Ніц А.С. на електронну адресу суду надав заяву про відкладення. Протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено на 03.07.2023 року у зв`язку з заявою адвоката Ніц А.С. 29.06.2023 року на адресу суду поштою від представника [PERSON] - адвоката Ніц А.С. надійшло клопотання, в якому просив долучити до матеріалів справи Висновок органу опіки та піклування ПРА ОМР від 20.06.2023 року. У підготовчому засіданні 03.07.2023 року був присутній [PERSON] , позов підтримав, зазичив, що вів самостійно з 4 місяці життя доньки виховує її, бо відповідачка залишила доньку йому та покинула його, і йому не було відомо де вона була. Батьки позивача допомагали йому,а також сусіди . Наразі у позивача є фактично інша сім`я. Позивач з 04.03.2022 року призваний у ЗСУ, за донькою наразі допомагає доглядати співмешканка позивача. Він дуже любить доньку та повністю її утримує, виховує та піклується про неї. Зараз вона навчається у 1 класі школі. Проти закриття підготовчого засідання по справі та призначити її до розгляду по суті не заперечував. Представник позивача - адвокат Чумаченко С.О. у підготовчому засіданні позов підтримав, надав суду пояснення щодо обставин справи та зазначив, що є Висновок органу опіки та піклування, та службова характеристика. Проти закриття підготовчого засідання по справі та призначити її до розгляду по суті не заперечував. Представник органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради у підготовче засідання не з`явилася, на електронну адресу суду надала заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутністю. [PERSON] у підготовче засідання не з`явилася, про час, дату та місце судового розгляду була повідомлена належним чином. Заяв, клопотань щодо розгляду справи за її відсутністю суду не було надано. Ухвалою суду від 03.07.2023 року підготовче провадження у справі було закрито та справу призначено до розгляду по суті на 07.07.2023 року. У судове засідання призначене на 07.07.2023 року з`явився представник позивача - адвокат Чумаченко С.О., просив позов задовольнити та пояснив, що відповідачка не приймає участі у житті дитини. Були пояснення позивача, згідно яких відповідачка залишила позивачеві дитину з чотирьох місяців, позивачка вживає наркотичні засоби. Наразі у відповідачки інша сім`я та дитина. У висновку опіки відповідачка підтвердила даний факт та надала свою згоду. При цьому представник не просив стягнути аліменти на користь позивача. Відповідачка поважність причин неявки суду не повідомила та заяв по суті справи не подавала.. Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складення цього судового рішення 14.07.2023 року. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухавши учасників справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народилася малолітня дитина [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 29.10.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 11051 (а.с.14). Відповідно до зазначеного свідоцтва про народження, батьками дитини вказано батько - [PERSON] та мати - [PERSON] . Судом встановлено, що малолітню [PERSON] позивач виховує з 4-х місяців народження, та матеріально забезпечує її, піклується про неї, оскільки її мати залишила її. Дитина навчається в СШ №119. Згідно довідки від 13.12.2022 року № Н4-192315-ф/л, наданої Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 15.10.2008 року. (а.с. 16). Відповідно до довідки від 13.12.2022 року № Н4-192330-ф/л, наданої Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради, малолітня [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 30.06.2016 року. (а.с. 17). Відповідно до декларації № 0000-76Е5-01Ч1 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу пацієнта [PERSON] , [INFO] , довіреною особою пацієнта для повідомлення у разі настання екстреного випадку з пацієнтом зазначений позивач - [PERSON] . (а.с. 19-20). Згідно листа КНПІ «Дитяча міська поліклініка № 3» OMP від 18.01.2023 року № 42, малолітня [PERSON] , [INFO] , знаходиться на обліку в зазначеному закладі з народження і по теперішній час, декларацію укладено з лікарем-педіатром [PERSON] . При відвідуванні вдома та на амбулаторних прийомах догляд за дитиною здійснював виключно батько - [PERSON] . Мати до лікаря педіатра та адміністрації КНП «ДМГ № 3» OMP з запитом про стан здоров`я дитини жодного разу не зверталася. (а.с. 21). Відповідно до довідки, виданої директором Одеського закладу дошкільної освіти «Ясла-садок» № 258 Одеської міської ради, від 17.01.2023 року № 01-26/01 вбачається, що малолітня донька [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , відвідувала Одеський заклад дошкільної освіти «Ясла-садок» № 258 Одеської міської ради в період з 09.07.2018 року по 29.08.2022 року. Батько [PERSON] приймав участь у вихованні дитини, доньки [PERSON] , [INFO] . Дитина на постійній основі відвідувала Одеський заклад дошкільної освіти «Ясла-садок» №258. Приймала участь в освітньому процесі, дитячих заходах, що відбувалися в садку. Ззовні дитина завжди доглянута, охайна. Батько приймав участь у всебічному розвитку дитини, завжди прислухався та дотримувався порад вихователів. Що стосовно матері дитини-відповідачки [PERSON] , то вона не приходила, не приймала участь у житті дитини в період раннього розвитку з 09.07.2018 року по 29.08.2022 року. (а.с. 22-23). Таким чином суд вбачає, що позивач дійсно батько малолітньої [PERSON] , любить та виховує її, приймає активну участь у її житті, цікавиться її життям та розвитком, забезпечує необхідне харчування, медичний догляд, лікування дитини, що позитивно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання. Згідно листа начальника головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України Власова Є. № 1-1/16,01/23 від 16.01.2023 року за результатом розгляду адвокатського запиту адвоката Ніцу А., надісланого у зв`язку з наданням правової допомоги [PERSON] , вбачається, що відомостей про перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями громадянкою [PERSON] , [INFO] , у період з 01.01.2022 року по 10:00 18.01.2023 року (теперішній час), в базі даних не виявлено. (а.с. 18). Відповідно до заяви, засвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Груєвою О.В., яка зареєстрована в реєстрі за № 85 від 18.01.2023 року [PERSON] , [INFO] , не заперечує проти позбавлення її батьківських прав по відношенню до її доньки - [PERSON] , [INFO] та просить розглянути справу за її відсутністю. (а.с. 15, 33). Суд встановив, що відповідачка [PERSON] з 26.06.2018 року знаходиться у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 26.06.2018 року Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис 1201. Прізвище після шлюбу в у чоловіка та дружини - [PERSON] / [PERSON] (а.с. 13). Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно ст. 12 Закону України Про охорону дитинства виховання в сім`ї є першоосновою в розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати може бути позбавлена батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Статтею 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Зокрема, нею передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточені. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-учасниці дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ч.1 ст.14 Закону України «Про охорону дитинства»). Із роз`яснень, наданих в п.п.15 та 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 20 від 19.12.2008 року) вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У матеріалах справи наявний висновок органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 20.06.2023 року № 024060, відповідно до акту бесіди від 05.05.2023 року [PERSON] , повідомила спеціалісту Служби у справах дітей Одеської міської ради, що є співмешканкою [PERSON] , а також пояснила, що [PERSON] з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі не перебували. Малолітню [PERSON] , [INFO] , [PERSON] виховує з трьох років, малолітня [PERSON] [PERSON] називає «мама [PERSON] ». Також, [PERSON] зазначила, що свою біологічну матір, малолітня [PERSON] , [INFO] , не пам`ятає, своє матір`ю вважає гр. [PERSON] . Відповідно до характеристики від 19.01.2023 року № 02-07/125, наданої Одеською початковою школою № 119 Одеської міської ради, малолітня [PERSON] , навчається у 1-му класі зазначеного закладу. За період навчання у школі [PERSON] показала себе старанною ученицею. Особливий інтерес виявляє до вивчення математики. Володіє достатнім рівнем знань з усіх предметів. Тактовна, ввічлива, до навчання ставиться відповідально. В умовах дистанційного навчання, серед однокласників, знайшла друзів. Безконфліктно працює в колективі. Уважно стежить за перебігом уроку, часто виявляє активність. Проживає [PERSON] з батьком. Він постійно на зв`язку із класним керівником, цікавиться успіхами та досягненнями доньки, контролює навчання дитини. Мати [PERSON] , навчальним процесом не цікавиться. За період навчання, школу не відвідувала, з класним керівником не спілкувалась. За викладеного, орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] (а.с.58-61). Суд згідно до ч.1,4 ст.206 ЦПК України приймає визнання позову відповідачкою, що підтверджується заявою, засвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Груєвою О.В., яка зареєстрована в реєстрі за № 85 від 18.01.2023 року, де [PERSON] не заперечує проти позбавлення її батьківських прав по відношенню до її доньки - [PERSON] , [INFO] та просить розглянути справу за її відсутністю. Суд встановив, що наявний факт ухилення відповідачкою від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї дитини, яке виражається у тому, що вона не відвідує дитину, не цікавиться її життям та розвитком, не забезпечує необхідне харчування, медичний догляд, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною взагалі; не надає дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі і не може бути для дитини прикладом та авторитетом; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не створює умови для отримання нею освіти. Відповідачка не розуміє батьківського обов`язку, не виявляє ніяких батьківських почуттів, не займалась та не займається вихованням та утриманням малолітньої доньки, не задумується про долю дитини, її майбутнє. За викладеного, суд приходить до висновку, що матеріали справи містять достатньо належних доказів на підтвердження винної поведінки відповідачки та свідомого нехтування своїми обов`язками відносно власної дитини. Тому, врахувавши встановлені судом обставини, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний їх зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про можливість застосування крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав відповідачки [PERSON] у відношенні її малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , оскільки остання тривалий час не виконує своїх батьківських обов`язків та свідомо відмовилась від такого обов`язку, тому в цій частині позов задовольняє. Також, відповідно до ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України позбавлення батьківських прав не звільняє від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст.166 Сімейного кодексу України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ч.1-3 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням вищевикладеного та норм ст. 166 СК України , що є обов`язковою, суд вважає за необхідне також стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/6 всіх видів її доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 06.02.2023 року до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів у частці заробітку (доходу) батька, матері має ціль найбільш повно захищати інтереси дитини, забезпечити їй не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти по можливості той рівень життя, який дитина мала при сумісному проживанні з обома батьками. Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим. Стягнення аліментів у такому розмірі відповідатиме вимогам закону та інтересам дитини, не порушить прав сторін. Згідно ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved