Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «НРП», мотивуючи позов тим, що 10 березня 2023 року він придбав через інтернет-магазин [INFO] , який належить ТОВ «НРП», пральну машину ARDESTO WMS-71171WBD, серійний №SR-2206164-A28, ідентифікатор AXF705QBF01UA2D9H0396FV, замовлення №2593216285, з доставкою на його адресу проживання. Позивач оплатив товар в сумі 11999 грн, про що на його електронну адресу 11.03.2023 року було направлено відповідачем електронний чек, чим відповідач підтвердив факт заключення між позивачем та відповідачем договору (оферти) про купівлю/продаж вказаного товару, однак позивач вважає вказаний договір нікчемним, оскільки він не відповідає вимогам «Правил оформлення документів» за ДСТУ 4163:2020. 11.03.2023 року товар доставлено службою «Нова Пошта», позивач в присутності кур`єра оглянув товар, пошкоджень упаковки не виявив. При розпаковці товару позивач виявив, що гарантійний талон не оформлений згідно вимог законодавства, відсутній запис назви товару, печатка, підпис продавця, а також в ході викручування монтажних гвинтів кріплення барабану для транспортування позивач виявив, що два гвинти погнуті та від задньої частини барабана відірвані вуха для кріплення монтажних гвинтів. Позивач того ж дня звернувся до магазину через сайт з відповідним повідомленням та надав фото пошкоджень, просив направити спеціаліста для проведення детального огляду, складання відповідного акту, однак йому було відмовлено та вказано, що поломка відбулася з вини позивача, оскільки останній включав машинку не знявши монтажні гвинти. 14.03.2023 року позивач отримав повідомлення про те, що ця поломка не підпадає під гарантійний випадок. 15.03.2023 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою на повернення йому коштів за придбаний товар як неякісний. 29.03.2023 року позивач отримав лист-відповідь №38 від 23.03.2023 року, згідно якого відповідач повторно вказав, що вказане ушкодження зумовлене намаганням здійснити використання пральної машинки за призначенням без зняття усіх транспортувальних гвинтів. Позивач вказує, що відповідач не надав висновків сервісних центрів, не направив спеціаліста для визначення причини втрати якості товару, а також порушив право позивача на участь у перевірці якості товару. На підставі вищевикладеного позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить визнати неправомірними дії ТОВ «НРП» по виконанню обов`язків продавця в частині гарантійного обслуговування покупців, а також зобов`язати відповідача повернути позивачу сплачені за товар кошти в сумі 11999 грн. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про прийняття до розгляду та відкриття провадження від 13.06.2023 року відповідачу був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду на подачу відзиву на позовну заяву. 10.07.2023 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі, аргументуючи тим, що позивачем 10.03.2023 року було оформлено та оплачено замовлення в інтернет магазині Moyo на товар пральна машина ARDESTO WMS-71171WBD вартістю 11999 грн. 11.03.2023 року товар був доставлений через перевізника ТОВ «Нова Пошта», позивач прийняв товар без заперечень та рекламацій, а тому згідно норм законодавства, після завершення процедури доставки товар вибув з-під контролю продавця, а до покупця разом з правом власності на товар, перейшли всі ризики його втрати чи пошкодження. Згодом позивач звернувся до магазину із претензією про наявність недоліків в товарі. Оскільки пристрій знаходиться на гарантії, позивач мав право передати товар до авторизованого сервісного центру з метою встановлення факту його несправності та причин цього. Відповідач вказує, що у випадках заявлення споживачем про можливі недоліки в товарі, він як продавець приймає їх та передає до офіційних авторизованих виробником сервісних центрів, які у строк до семи днів надають висновок про те, що споживачем не порушено умов експлуатації, тобто пристрій не зазнавав механічних пошкоджень, та після отримання висновку відповідач повертає споживачу кошти або проводить заміну на аналогічний товар, за вибором покупця. Відповідач зазначає, що позивач лише надіслав фото, просив викликати фахівця, повернути гроші, але не передавав товар на гарантійне обслуговування. Працівники магазину не є кваліфікованими експертами з діагностики пристроїв та не можуть встановлювати причини можливої втрати якості товару. Відсутність заключення експерта та не встановлення факту наявності істотного недоліку, що виник з вини продавця/виробника не дають позивачу права розірвати договір купівлі-продажу. Оскільки позивач не передав товар на діагностику, він позбавив відповідача можливості встановити факт наявності недоліку та можливі причини його виникнення. Таким чином, відповідач вказує, що діяв відповідно до законодавства та ним не було порушено жодного права позивача, а тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . Дослідивши надані сторонами письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України\~визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені\~статтею 16 ЦК України. Судом встановлено, що 10.03.2023 року [PERSON] оформив через інтернет-магазин [INFO] , який належить ТОВ «НРП», пральну машину ARDESTO WMS-7117IWBD. Згідно виданого ТОВ «НРП» онлайн-чеку, 11.03.2023 року позивач оплатив замовлення, а саме пральну машину ARDESTO WMS-7117IWBD, вартістю 11999 грн. Відповідно до експрес-накладної «Нова Пошта» №20400322873648 від 10.03.2023 року, ТОВ «НРП» відправило [PERSON] пральну машину на адресу [ADDRESS] . Вартість доставки складає 585,01 грн. 11.03.2023 року позивач звернувся через сайт до магазину з повідомленням про виявлені пошкодження та надав фото пошкоджень. 14.03.2023 року позивач отримав відповідь, згідно якої йому повідомлено що вказана поломка не підпадає під гарантійний випадок. 15.03.2023 року позивач звернувся із заявою до директора ТОВ «НРП», в якій просив повернути йому кошти за придбаний товар, оскільки він мав пошкодження. 23.03.2023 року відповідачем надано відповідь №38, згідно якої директор ТОВ «НРП» повідомив, що надані [PERSON] фото були передані до авторизованого виробником сервісного центру, згідно висновку яких встановлено, що такі ушкодження зумовлені намаганням здійснити використання пральної машинки за призначенням без зняття усіх транспортувальних гвинтів, а також повідомлено, що відмовляють в задоволенні вимог [PERSON] . Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини, які виникають між споживачами і виробниками, виконавцями, продавцями під час продажу товарів (виконанні робіт, наданні послуг), встановлює права споживачів на придбання товарів (робіт, послуг) належної якості та безпечних для життя і здоров`я, а також визначає механізм захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Статтею 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що істотний недолік це недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: він взагалі не може бути усунутий; його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Відповідно до ч.1 статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; безпеку продукції; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію державною мовою про продукцію, її кількість, якість, асортимент, її виробника (виконавця, продавця) відповідно до Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної»; обслуговування державною мовою відповідно до Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної»; відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів). Згідно із ч.1, 2 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Стосовно непродовольчих товарів, що перебували у використанні та були реалізовані через роздрібні комісійні торговельні підприємства, вимоги споживача, зазначені у частині першій цієї статті, задовольняються за згодою продавця. Згідно з цією частиною задовольняються вимоги споживача щодо товарів, гарантійний строк на які не закінчився. Згідно положень статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до статті 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети. Визначення поняття гарантії якості товару міститься у частині першій статті 675 ЦК України, якою передбачено, що товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Під гарантією якості товару слід розуміти ручання продавця про відсутність у товарі в момент його передачі або в інший момент, встановлений у договорі, недоліків по якості товару, що знижують його вартість або не дозволяють використовувати відповідно до мети, передбаченої договором. За загальним правилом, товар повинен відповідати вимогам по якості у момент його передачі від продавця до покупця. Це означає, що наслідки, які встановлені законодавством, зокрема частиною другою статті 678 ЦК України та частиною першою статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», при реалізації продавцем неякісної продукції настають у випадку, коли недоліки товару мали місце на час його передання покупцеві, але не були і не могли бути виявлені останнім у момент передання. Тобто вказані недоліки стосуються експлуатаційних (споживчих) властивостей товару і не пов`язані з його механічним пошкодженням, які можна виявити шляхом візуального огляду. Згідно з частиною першою статті 668 ЦК України ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару переходить до покупця з моменту передання йому товару, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 679 ЦК України передбачено, що продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Згідно з частиною другою статті 679 ЦК України, якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що встановлений частиною другою статті 679 ЦК України обов`язок продавця довести факт виникнення недоліків товару після його передання покупцеві (якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару) покладається на нього у випадку, коли такі недоліки не є очевидними, оскільки в такому випадку покупець має можливість виявити ці недоліки і відмовитися від укладення договору або укласти його на інших умовах. Якщо ж покупець, маючи реальну можливість оглянути товар і виявити у ньому очевидні дефекти, не скористався цим правом до передання йому товару, а виявив їх після такого передання, то тягар доведення відповідно до частини першої статті 679 ЦК України покладається на нього. У Законі України "Про захист прав споживачів", законодавець визначив, що наявність істотного недоліку товару повинно бути підтверджена висновком експертизи. Порядок проведення і призначення експертизи для визначення причин втрати якості продукції і можливих істотних недоліків товару регламентується ст.17 Закону України "Про захист прав споживачів", відповідно до якої у разі, коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов`язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції. Однак питання призначення експертизи сторонами не ініціювалося. Відсутність заключення експерта та не встановлення факту наявності істотного недоліку, що виник з вини продавця/виробника не дають позивачу права розірвати договір купівлі-продажу. Оскільки позивач не передав товар на діагностику в авторизований сервісний центр відповідно до встановленого законодавством порядку, він позбавив відповідача можливості встановити факт наявності недоліку та можливі причини його виникнення. Суд констатує, що позивач не передавав товар на гарантійне обслуговування, що є недотримання встановленої процедури. Таким чином, суд не вбачає порушень у діях відповідача у даній ситуації. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про повернення коштів за неякісний товар, а саме пральну машину ARDESTO WMS-71171WBD, яку позивач придбав 10.03.2023 року у відповідача ТОВ «НРП», у сумі 11999 грн, є недоведеними, оскільки позивач не надав суду належних доказів на підтвердження своїх доводів щодо порушення договірних відносин між ним та відповідачем. Матеріали справи не містять заключень експерта, на підставі яких можна було б встановити факт наявності істотного недоліку, що виник з вини продавця/виробника. Таким чином, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема та належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є недоведені та необґрунтовані, тому в задоволенні позову необхідно відмовити повністю. На підставі викладеного,\~

Outcome: dismissed