Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-11 00:00:00

05 червня 2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно до досягнення сином 23-х років, посилаючись на те, що син [PERSON] є студентом 1-го курсу Криворізького національного університету. З відповідача аліменти на інших дітей не стягуються. Відповідач добровільно матеріальну допомогу їй не надає. У зв`язку із тим, що син наразі навчається на 1 курсі університету, отримує стипендію, вона працює та отримує мінімальну заробітну плату та її коштів, проте син потребує матеріального утримання, та відповідач добровільно допомогу не надає, тому вимушена звернутися до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 15 червня 2023 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справи. Відповідач не скористався своїм правом та не подав до суду відзив на позовну заяву. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила, що вона разом із сином тривалий час мешкають окремо від відповідача за адресою [ADDRESS] . Відповідач мешкає у квартирі, яка на праві спільної часткової власності належить їй у розмірі 1/4 частини, її старшому сину у розмірі 1/2 частини та відповідачу у розмірі 1/4 частини. Вона самостійно сплачує комунальні послуги за квартиру де мешкає відповідач. До досягнення повноліття відповідач сплачував аліменти на утримання дитини. Проте син [PERSON] продовжує навчання на першому курсі Криворізького національного університету, час від часу отримує стипендію. Вона працює та має мінімальну заробітну плату. Її доходу та стипендії сина не вистачає на проживання, навчання. Відповідач працює, має дохід однак матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина не надає. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини від доходу відповідача. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначив, що він не спілкується із сином, оскільки останній його ігнорує, заблокував спілкування у телефонному режимі. Надав підтвердження про отриману заробітну плату та стан здоров`я. Інших утриманців не має. Вказав, що син отримує стипендію, працює, мешкає з матір`ю, тому він не повинен його утримувати, і просить суд відмовити у задоволенні позову. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні підтримав позов матері, зазначив, що близько восьми років він мешкає з матір`ю та перебуває на її утриманні. З батьком фактично не спілкується, оскільки причиною розлучення батьків було фізичне насилля, що його травмувало. Він навчається у навчальному закладі і потребує матеріального забезпечення, оскільки його стипендії та заробітної платні матері не вистачає для повноцінного матеріального забезпечення. До досягнення повноліття отримував стипендію в університеті у розмірі 2000-2800 грн, в залежності від успішності. У 2023 році стипендію ще не отримував. Вважає, що його батько нарівні з матір`ю повинні приймати участь в матеріальному забезпеченні. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є рідним сином відповідача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.4). [PERSON] є студентом першого курсу, факультету інформаційних технологій, денної форми навчання Криворізького національного університету термін навчання за першим бакалаврським рівнем вищої освіти 3 роки 10 місяців з 15 вересня 2022 року по 30 червня 2026 року. Стипендію отримує, що підтверджується довідкою від 23.05.2023 №37-77 (а.с.3). У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS] , однак позивач та третя особа фактично тривалий час проживають за іншої адресою: [ADDRESS] з 2015 року, що не оспорювалося відповідачем. Відповідач працює сторожем у Криворізькій гімназії №65 Криворізької міської ради, отримує заробітну плату, що підтверджено наданою відповідачем довідкою №75 від 03.06.2023. Крім того з наданої відповідачем довідки вбачається, що з заробітної плати [PERSON] утримувалися аліменти у розмірі 25% до 02.06.2023 року за виконавчим провадженням №49149683, та утримання аліментів припинено у червні 2023 року. Згідно наданої відповідачем виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 19.06.2023 [PERSON] має хронічні загальні захворювання. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до п. 20 від 15.05.2006 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В частині 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, згідно ч. 2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів, який підлягає стягненню з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Враховуючи доводи сторін, виходячи з принципів розумності та справедливості, з урахуванням того, що відповідач працює, інших утриманців не має, позивач отримує мінімальну заробітну плату, повнолітній син сторін є студентом денної форми навчання та термін навчання становить до 30.06.2026, отримує стипендію, проживає разом з матір`ю позивачем у справі та перебуває на її утриманні, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/6 частини від доходу відповідача щомісячно, починаючи з дати звернення до суду та до припинення навчання, але не більше ніж до досягнення сином двадцяти трьох років, що на думку суду буде відповідати інтересам кожної із сторін. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 141 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 1073,60 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial