Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-13 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. 18.05.2023 представник позивача - адвокат Ляхов О.В., який діє в інтересах [PERSON] на підставі Ордеру на надання правової допомоги серії АМ №1054341 від 18.05.2023, звернувся до Малинського районного суду Житомирської області з позовною заявою до відповідачів про зняття арешту з нерухомого майна, в обґрунтування якої зазначив наступне. [INFO] помер рідний брат позивача - [PERSON] . З метою реалізації спадкових прав на нерухоме майно позивачем було подано заяву про прийняття спадщини до нотаріальних органів, за наслідками якої приватним нотаріусом Коростенського нотаріального округу Житомирської області Януш Л.О. було відкрито спадкову справу №21/2021. Разом з тим, реалізувати свої спадкові права після смерті брата [PERSON] позбавлена можливості, оскільки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень міститься запис №12615169 від 13.06.2012 про арешт нерухомого майна, належного [PERSON] . Підставою накладення обтяження є постанова про відкриття виконавчого провадження ВДВС Малинського районного управління юстиції №32992189 від 13.06.2012. Листом Малинського ВДВС у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 18.04.2023 повідомлено позивача про те, що на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження №32992189 з виконання виконавчого листа №2/0614/139/11, виданого 07.02.2012 Малинським районним судом Житомирської області про стягнення з [PERSON] та [PERSON] у солідарному порядку на користь ПАТ «УкрСиббанк» 825883,32 грн. заборгованості. Дане виконавче провадження було завершене 25.08.2015 на підставі п.4 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Станом на 18.04.2023 відкриті виконавчі провадження відносно [PERSON] відсутні. Також представник позивача зазначає, що право вимоги заборгованості за кредитом було відступлено ТОВ «Кей-Колект» на підставі Договору факторингу №1 від 12.12.2011, який укладено між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект». Наявність обтяження на нерухоме майно порушує права позивача на вступ у спадщину після смерті брата, а іншим шляхом, крім подання позову до суду про зняття арешту з майна, відновити порушені права позивача неможливо. На підставі вищевикладеного, представник позивача просить суд зняти арешт з нерухомого майна, належного [PERSON] , який накладено постановою Відділу державної виконавчої служби Малинського районного управління юстиції №32992189 від 13.06.2012, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 13.06.2012 за №12615169. Явка сторін по справі: Представник позивача адвокат Ляхов О.В. у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою сервісу «Easycon» вимоги позову підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача Малинського відділу ДВС у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), начальник відділу виконавчої служби Грищенко М.М. в судове засідання з`явилася, просила відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог у зв`язку з тим, що у державного виконавця відсутні підстави для зняття арешту з майна боржника. Зокрема, статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено зняття арешту з майна боржника при поверненні виконавчого документа стягувачу на підставі п.4 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження», як у випадку з ВП №32992189 щодо стягнення з [PERSON] заборгованості, яке завершено 25.08.2015 саме на підставі п.4 ч.1 ст.47 ЗУ. Представник відповідача ТОВ «Кей-Колект» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся неодноразово належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов [PERSON] про зняття арешту з нерухомого майна до суду не подав. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши наявні докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, заслухавши пояснення сторін, вважає необхідним задовольнити позовні вимоги [PERSON] , виходячи з наступного. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Встановлено, що в провадженні приватного нотаріуса Коростенського районного нотаріального округу Житомирської області Януш Л.О. знаходиться спадкова справа №21/2021 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Спадкоємцем померлого є [PERSON] . Інших осіб, які претендують на прийняття спадщини немає. Вищезазначене підтверджується довідкою приватного нотаріуса Януш Л.О. №02-14/9 від 25.01.2023 (а.с.9). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний номер 320351168 від 17.01.2023, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявний запис про реєстрацію обтяження №12615169, тип обтяження: арешт нерухомого майна, зареєстровано 13.06.2012 за №12615169 реєстратором Житомирської філії ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; підстава обтяження: постанова про відкриття ВП №32992189 від 13.06.2012 відділом ДВС Малинського районного управління юстиції; об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно; власник: [PERSON] ; обтяжувач: Відділ державної виконавчої служби Малинського районного управління юстиції (а.с.14). Згідно з довідкою АТ «УкрСиббанк» від 26.01.2023 право вимоги за кредитними договорами №11187449000 від 24.07.2007, №11316819000 від 19.03.2008, №11399713000 (також для обліку заборгованості №11399713001, №11399713002) 29.09.2008 відступлене ТОВ «Кей-Колект» на підставі Договору факторингу №1 від 12.12.2011, укладеного між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект». У зв`язку з відступленням права вимоги за кредитним договором №11187449000 від 24.07.2007, №11316819000 від 19.03.2008, №11399713000 (також для обліку заборгованості №11399713001, №11399713002) 29.09.2008 у [PERSON] відсутня заборгованість перед АТ «УкрСиббанк» за кредитним договором №11187449000 від 24.07.2007, №11316819000 від 19.03.2008, №11399713000 (також для обліку заборгованості №11399713001, №11399713002) 29.09.2008 оскільки фактичним кредитором за вказаним кредитним договором є ТОВ «Кей-Колект» (а.с.8). Відповідно до листа за підписом начальника Малинського ВДВС у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) №8576/23.16 від 18.04.2023 Марини Грищенко , на примусовому виконанні відносно [PERSON] , як на боржника, перебували наступні виконавчі провадження: 1.ВП №13800470 з примусового виконання виконавчого листа №2-456, виданого 27.08.2007 Малинським районним судом Житомирської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 9730,00 грн. боргу. Дане ВП завершено 04.02.2021 на підставі п.3 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження»; 2.ВП №47343378 з примусового виконання постанови №ПС1911565, виданої 26.03.2015 ВДАІ про стягнення [PERSON] 510,00 грн. штрафу на користь держави. Дане ВП завершено 30.05.2017 на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження»; 3.ВП №32992189 з примусового виконання виконавчого листа №2/0614/139/11, виданого 07.02.2012 Малинським районним судом Житомирської області про стягнення з [PERSON] та [PERSON] у солідарному порядку на користь ПАТ «УкрСиббанк» 825883,32 грн. боргу. Дане виконавче провадження було завершено 25.08.2015 на підставі п.4 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Станом на 18.04.2023 відкриті виконавчі провадження по відношенню до [PERSON] у Малинському ВДВС відсутні (а.с.11). Відповідно до листа приватного нотаріуса Коростенського районного нотаріального округу Житомирської області №02-14/52 від 23.06.2023, за результатами перевірки фактів відсутності (наявності) заборони або арешту на спадкове майно нотаріусом встановлено, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься запис про арешт нерухомого майна з реєстраційним номером обтяження 12615169 від 13.06.2012, накладеного відносно всього майна, належного [PERSON] . Відповідно до підпункту 4.18 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо на спадкове майно накладено арешт, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Також у вказаному листі нотаріусом роз`яснено [PERSON] щодо необхідності звернення до відділу державної виконавчої служби або суду з заявою про зняття арешту з нерухомого майна, належного спадкодавцеві. Мотиви та застосовані норми права. Між сторонами виник спір щодо зняття арешту з нерухомого майна. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Підпунктами 4.15. та 4.18. п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України за №296/5 від 22.02.2012, передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Враховуючи, що приватним нотаріусом Януш Л.О. відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав наявності заборони відчуження на спадкове майно, а тому позивач набула право звернення до суду з позовом, як спадкоємець померлого власника арештованого майна. З аналізу норм Закону України "Про виконавче провадження" щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту вбачається, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" підлягає примусовому виконанню. Статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Вимога про зняття арешту заявлена під час дії Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII. Частиною 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 (в редакції чинній на момент звернення позивача до суду) передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що державний виконавець мав при закінченні виконавчого провадження щодо боржника зняти накладений ним арешт на нерухоме майно. Як вбачається з досліджених судом доказів скасування арешту в досудовому порядку державним виконавцем при закінченні виконавчого провадження не було здійснено. Відповідно до статті 56 ЗУ "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Згідно з ст. 59 зазначеного Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Отже, позов про зняття арешту з майна боржника може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем нерухомого майна, на яке накладено арешт. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. За змістом ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права власності. Зокрема, встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом зняття такого арешту, оскільки позовні вимоги відповідають закону та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Отже, наявність накладеного обтяження порушує права позивача на вступ у спадщину, що дає підстави для задоволення позову, оскільки іншим шляхом відновити порушені права позивача неможливо. Арешт на спадкове майно було накладено органом виконавчої служби у 2012 році, на даний час виконавчі провадження завершені, однак арешт накладений на майно боржника знято не було. На теперішній час наявність обтяження (арешту) на все невизначене майно, належне [PERSON] перешкоджає позивачу в оформленні спадщини, що відкрилась після смерті її брата. З урахуванням викладеного, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved