Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-04 00:00:00

Заявник звернулась до Богунського районного суду м. Житомира з заявою про видачу обмежувального припису в якій просить суд: обмежити спілкування [PERSON] з [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в межах, встановлених судовим рішенням, яке вступило в законну силу, про встановлення порядку спілкування [PERSON] з дитиною [PERSON] ; заборонити [PERSON] наближатися на відстань 10 км до місця проживання (перебування) заявника та її доньки; заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати заявника та її доньку, переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними. Аналогічні заборони заявник просить встановити до своєї матері [PERSON] . В обґрунтування вимог, заявник вказала, що її бабуся та її мати вчиняють щодо неї та її малолітньої доньки психологічне домашнє насильство, зокрема, 01.06.2023р. [PERSON] з`явилася за місцем проживання заявниці, вимагала розмови з нею, кидала каміння, дитина перелякалася. 01.06.2023р. чоловік заявника [PERSON] подав заяву до поліції про вчинення кримінального правопорушення [PERSON] . Наступного дня мати заявника [PERSON] подала заяву до поліції про вчинення кримінального правопорушення її зятем [PERSON] . Безпідставним зверненням до поліції [PERSON] вчинила щодо заявниці та її дитини психологічне домашнє насильство. На початку березня 2022 року за місцем проживання заявниці під час повітряної тривоги між заявницею, її матір`ю, та бабусею в присутності чоловіка відбувся словесний конфлікт. Одночасно [PERSON] до Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області подавалися заяви про насилля, до Служби у справах дітей - про неналежне виконання заявником батьківських обов`язків. 19.06.2022р. відбулася зустріч між заявницею, її матір`ю, та бабусею в присутності чоловіка, яка закінчилвсь сваркою. 05.07.2022 [PERSON] повідомила по телефону поліцію про здійснення [PERSON] кримінального правопорушення відносно заявниці та її дитини. В серпні 2022 року [PERSON] подала до Житомирського районного суду позовну заяву про встановлення порядку її побачень з правнучкою [PERSON] у присутності [PERSON] без участі батьків дитини. Наразі справа знаходиться в суді апеляційної інстанції. Витрати заявниці на адвоката вказують, на її думку, про вчинення щодо неї економічного насильства. Оскільки протиправна, агрессивна та неадекватна поведінка [PERSON] . [PERSON] продовжується до теперішнього часу і загрожує фізичному та психологічному здоров`ю заявниці та її доньці, виникає збхідність застосувати до них обмежувальний припис. В останнє судове засідання заявник не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги заяви підтримує в повному обсязі. Представник заявника вимоги підтримав про видачу обмежувального припису щодо [PERSON] , а в частині вимог щодо померлої особи, вказав про закриття провадження. Передставник Служби у справах дітей Житомирської міської ради в останнє судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у її відсутність [PERSON] в судовому засіданні заперечила щодо заявлених вимог, вказала на наявність конфліктів між донькою і зятем, зокрема і тому, що їй перешкоджають побаченню з онукою. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, Як вбачається з заяви [PERSON] була бабусею [PERSON] та померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, у зв`язку з чим суд здійснює розгляд заяви в частині вимог заявниці щодо видачі обмежувального припису щодо [PERSON] , а в частині вимог щодо померлої особи закриває провадження. Як вбачається з висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування, щодо визначення [PERSON] та [PERSON] способу участі у вихованні та спілкуванні із дитиною [PERSON] , затвердженого рішенням Житомирської мвської ради №223 від 01.03.2023р., встановлено наступний спосіб участі у вихованні і спілкуванні із дитиною, яка є їх правнучкою та онукою, перша неділя місяця з 10:00 до 12:00 години на нейтральній території у присутності матері дитини, за згодою між батьками, прабабою та бабою може бути визначений додатковий порядок побачень з дитиною. Як вбачається з ухвали Житомирського апеляційного суду від 06.06.2023р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою [PERSON] , [PERSON] на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 23.03.2023р. у справі за позовом [PERSON] до\~ [PERSON] , [PERSON] , треті особи [PERSON] , Служба у справах дітей Житомирської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з малолітньою правнучкою. Згідно протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 14.06.2023р. [PERSON] повідомив про вчинення [PERSON] кримінального правопорушення щодо належного йому майна. Крім того, згідно листа Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області від 22.06.2023р. вбачається, що звернення [PERSON] щодо неправомірних дій [PERSON] зареєстровано, та проведено перевірку. 19.06.2023р. [PERSON] звернулася до Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області із заявою про винесення термінового заборонного припису щодо [PERSON] [PERSON] строком на десять діб. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є матір`ю чоловіка заявниці пояснила, що з 2014 року не спілкується із [PERSON] , із-за її поведінки, діти потерпають від її психологічного тиску, наразі проживають від неї окремо. Проте, остання вчиняє конфлікти, що негативно впливає на її дітей та онуку, безпідставно звертається до поліції, Служби у справах дітей. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 350-2 Цивільного процесуального кодексу України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1\~Закону\~України\~«Про запобігання\~та\~протидію\~домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до частини першої статті 24\~Закону\~України\~«Про запобігання\~та\~протидію\~домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. За пунктом 7 частини першої статті 1\~Закону\~України\~«Про запобігання\~та\~протидію\~домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою статті 26\~Закону\~України\~«Про запобігання\~та\~протидію\~домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1\~Закону\~України\~«Про запобігання\~та\~протидію\~домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4\~ЦПК\~України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Законом України\~«Про\~запобігання\~та протидію\~домашньому\~насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису підлягає встановленню, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 76\~ЦПК\~України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. За змістом статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Разом з тим, встановивши наявність неприязних відносин між донькою та матір`ю, як і між свекрухою та зятем, і їх звернень до органів поліції, Служби у справах дітей та внесення відомостей про кримінальні провадження до ЄРДР, суд вважає, що встановлені обставини не підтверджують факт вчинення особою домашнього насильства, а відкриття кримінального провадження або наявність заяви про вчинене кримінальне правопорушення не є доказом вини особи у вчиненні кримінального правопорушення. Наявність триваючого конфлікту, зокрема, щодо участі [PERSON] в житті онуки є самостійним питанням, яке потребує вирішення за участі Служби у справах дітей з врахуванням інтересів дитини. На переконання суду, [PERSON] не надала беззаперечних доказів (докази притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, висновок експертного дослідження щодо ознак психотравмування дитини, адміністративний протокол, терміновий заборонний припис) на підтвердження вчинення її матір`ю [PERSON] \~ постійного та безперервного домашнього насильства, економічного насильства та фізичного у розумінні Закону України\~«Про\~запобігання\~та протидію\~домашньому\~насильству» відносно\~неї та доньки заявниці,\~а також\~ризиків настання\~насильства у\~майбутньому,\~що є\~необхідною умовою\~для застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству,\~які визначені\~Законом України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству», тому суд відмовляє у задоволенні заяви про видачу обмежувального припису.\~ З огляду на викладене,

Outcome: dismissed