Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-11 00:00:00

У грудні 2022 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом посилаючись на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з належної йому частки квартири по [ADDRESS] , що належала йому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09.06.1996 року. Також, до складу спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] належить частка квартири, яку він прийняв, але не оформив після смерті його матері [PERSON] , померлої [INFO] , та частка його дружини та матері позивача - [PERSON] , померлої [INFO] , яку він також прийняв, але не оформив. Згідно заповіту від 04.05.2019 року, все своє майно [PERSON] заповів позивачці. Крім того, як донька спадкодавця, позивач також є спадкоємцем 1 черги за законом. Позивач зазначає, що спадщину прийняла, оскільки своєчасно, протягом встановленого законом 6-ти місячного строку звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Крім неї, з заявою про прийняття спадщини, до нотаріуса ніхто не звернувся. Як єдиний живий співвласник квартири, якому на підставі свідоцтва про право власності від 09.06.1996 року належить 1/4 частка квартири, вона утримує зазначену квартиру, проживає в ній та сплачує комунальні послуги. Так, звернувшись до нотаріуса за оформленням спадкових прав та видачею свідоцтва про право на спадщину, листом першої Олександрійської державної нотаріальної контори від 16.11.2022 року їй роз`яснено порядок спадкування, згідно якого вбачається, що нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину на всі 3/4 частки квартири, оскільки станом на день смерті матері, [PERSON] , померлої [INFO] , крім її чоловіка та батька позивача [PERSON] , був зареєстрований також і її син - [PERSON] , який в силу ч.3 ст.1268 ЦК вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки не відмовився від неї в установлений законом строк. Така позиція нотаріуса обґрунтована тим,що відповідно до п.3.22. Порядку вчинення нотаріальних дій у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Таким чином, спадщина після [PERSON] прийнята двома спадкоємцями першої черги (чоловіком та сином) і має ділитися між ними порівну. Крім того, станом на день смерті батька - [PERSON] , померлого [INFO] , з ним також був зареєстрований його син [PERSON] , у зв`язку з чим до видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зобов`язаний перевірити наявність в [PERSON] права на обов`язкову частку. Зазначені обставини перешкоджають позивачу оформити спадкові права. Вважає, що відповідач, [PERSON] , хоч і був зареєстрований на час смерті [PERSON] та [PERSON] разом з ними, однак спадщину після них не прийняв, оскільки фактично на час відкриття спадщини зі спадкодавцями не проживав, тому на оформлення спадщини претендувати не має права. Частина 3 статті 1268 ЦК України, вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Державна реєстрація відповідача у квартирі сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті [PERSON] та [PERSON] за адресою реєстрації. На дати своєї смерті [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані та постійно проживали за адресою [ADDRESS] . Однак, відповідач в період з червня 2017 року по вересень 2018 року в зазначеній квартирі фактично не проживав, оскільки мешкав поза межами міста Олександрії. Даний факт підтверджується Актом ОСББ «Зоряне 89» від 07.10.2022 року. При цьому восени 2017 року виїхав до Польщі, де проживав у своєї доньки. Даний факт може бути підтверджено інформацією міграційної служби. Восени 2018 року з метою оформлення посвідчення водія, необхідної для роботи в Польщі категорії, відповідач повернувся в Україну, маючи намір після отримання необхідних документів повернутися до Польщі. Однак, повернувшись в Україну, почав вести аморальний спосіб життя, зловживати алкогольними напоями та допускав застосування психологічного та фізичного насилля відносно батька - [PERSON] . У зв`язку з цим постановою Олександрійського міськрайонного суду від 21.05.2019р. в справі № 3988/1757/19 він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КпАП. Після притягнення до адміністративної відповідальності та проведення з ним роз`яснювальної роботи працівниками поліції, відповідач залишив батька в спокої та припинив проживання в квартирі. З того часу відповідач в квартирі більше не з`являвся, місце його проживання не відоме. За наявною інформацією, він продовжує зловживати спиртними напоями, постійного місця проживання не має, веде аморальний спосіб життя, бомжує. Оскільки сама по собі реєстрація місця проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не може свідчити про своєчасність прийняття спадщини, закон вимагає реального постійного проживання разом зі спадкодавцем на час його смерті без будь-яких застережень та умов, просить визнати за нею право власності на 3/4 частки квартири [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 31.01.2023 року справу прийнято до провадження та в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 06.03.2023 року ухвалою суду задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Ухвалою суду від 28.03.2023 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Гулян Я.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Посилаючись на обставини викладені в позові, просили його задовольнити (а.с.36, 135). Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв або пояснень по суті позовних вимог суду не надав, відзив на позов не подав, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином (а.с.44, 90, 106, 126, 131). Суд на підставі ст.ст.178, 223, 280-281 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутність зазначених осіб на підставі наявних у ній доказів в заочному порядку, за згодою позивача. Вислухавши пояснення присутніх осіб, покази свідків, дослідивши матеріали справи та надані докази, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд встановив наступне. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 09.06.1996 року квартира [ADDRESS] належала на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.19, 20). [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.22). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.21). Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй частку квартири по [ADDRESS] . [PERSON] до своєї смерті постійно проживала та була зареєстрована у вказаній квартирі. На момент її смерті за вказаною адресою постійно проживали та були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с.23). Отже, на підставі ст.529, 548, 549 ЦК УРСР, [PERSON] , як спадкоємець першої черги прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] . Також, [PERSON] та [PERSON] 16.05.1965 року уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с.25). [INFO] у них народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.14). [INFO] у них народилася донька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.15). В подальшому в наслідок укладення шлюбу відбулася зміна прізвища [PERSON] на «[PERSON]», що підтверджується копіями відповідних свідоцтв про укладення шлюбу серії [NUMBER] , про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , про шлюб серії [NUMBER] (а.с.16-18). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.24). Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй частку квартири по [ADDRESS] . [PERSON] до своєї смерті постійно проживала та була зареєстрована у вказаній квартирі. На момент її смерті за вказаною адресою постійно проживали та були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с.26). Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст.ст.1218, 1220, 1221, 1258, 1268 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.1-3 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як вбачається з копії спадкової справи нотаріус вважає, що спадкоємцями після смерті [PERSON] в рівних частках були її чоловік [PERSON] та син [PERSON] (а.с.9). Згідно зі ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» наявність реєстрації місця проживання не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. З Акту ОСББ «Зоряне 89» складеного 07.10.2022 року, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в квартирі за адресою: [ADDRESS] , з 18.03.2014 року, однак з червня 2017 року по вересень 2018 року в зазначеній квартирі фактично не проживав, оскільки мешкав поза межами міста Олександрії. В період з жовтня 2018 року по квітень 2019 року періодично з`являвся в квартирі, влаштовував сварки з мешканцями квартири, у зв`язку з чим були звернення до правоохоронних органів. З травня 2019 року в квартирі не з`являється (а.с.27). З інформації, наданої Державною прикордонною службою 17.03.2023 року, вбачається, що 03.11.2018 року [PERSON] , [INFO] , перетнув державний кордон в пункті пропуску Ягодин, в`їхавши на територію України (а.с.108). Інформація про перетин кордону на виїзд не зберіглася, оскільки на той час вона зберігалася протягом п`яти років. Свідок [PERSON] , суду показала, що є сусідкою померлих [PERSON] та [PERSON] , живе в квартирі [ADDRESS] . З ними жив син [PERSON] , який зловживав алкогольними напоями, виносив з квартири майно та продавав. Через це батько з ним часто сварився, викликав поліцію. [PERSON] померла в грудні 2017 року, на той час [PERSON] в квартирі вже не жив. Якось бачила [PERSON] вже в 2020 році, приходив влаштовував сварку з батьком, викликали поліцію. Після цього він перестав приходити. [PERSON] помер в жовтня 2020 року . Свідок [PERSON] , сусідка, живе в квартирі [ADDRESS] . Суду показала, що добре знала подружжя [PERSON] та їх родину. [PERSON] померла в кінці 2017 року, а [PERSON] в 2020 році. Жили самі. Донька [PERSON] переїхала до батька та доглядала його до смерті, він сильно хворів. Син [PERSON] вів аморальний спосіб життя, вживав алкоголь, приводив друзів, виносив з квартири майно. На момент смерті [PERSON] , [PERSON] в квартирі вже не жив, не бачила його роки 2-3. У 2018 році він приїхав з Польщі і попросив залишити у неї в квартирі чемодан. Батьку влаштовував скандали. Через декілька днів чемодан забрав, більше вона його не бачила. За батьками доглядала донька [PERSON] . Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області №398/1757/19 від 21.05.2019 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення відносно свого батька насильства психологічного характеру (а.с.29). Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який на час відкриття спадщини не проживав разом із спадкодавцем, для прийняття спадщини має подати в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, оскільки відповідач [PERSON] , на час смерті [PERSON] , померлої [INFO] , з нею фактично не проживав, а також у встановлений законом строк для прийняття спадщини не звернувся до нотаріуса з заявою про її прийняття, то він є таким, що спадщину після вищевказаної спадкодавиці не прийняв. У зв`язку з цим, єдиним спадкоємцем першої черги, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , є її чоловік - [PERSON] , який на час її смерті постійно проживав разом з нею та не відмовився від спадщини. У свою чергу, [PERSON] , [INFO] , на випадок своєї смерті залишив заповіт посвідчений Ніколаєнко Н.М. , приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області 04.05.2019 року за реєстровим номером 228, яким все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось та взагалі все те що йому буде належати та на що за законом він матиме право, заповів [PERSON] (а.с.12). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.11). 21.10.2020 року із заявою про прийняття спадщини після його смерті звернулася [PERSON] (а.с.56-87). Відповідно до ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини. Стаття 1241 ЦК України передбачає, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка) Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1-3 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якого є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки , що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття прав власності не встановлена судом. [PERSON] , на день смерті спадкодавця був зареєстрований у квартирі, але як встановлено в судовому засіданні з червня 2017 року фактично не проживав. Підстав для отримання ним обов`язкової частки у спадщині судом не встановлено. Приймаючи до уваги надані позивачем докази, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позову і наявності підстав для його задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved