Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-11 00:00:00

У березні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 17 жовтня 2003 року вона перебуває у трудових відносинах з відповідачем. За період з березня 2021 року по лютий 2022 року позивачу була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 60 455,50 грн. 24 листопада 2022 року Солом`янським районним судом міста Києва видано судовий наказ про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі. Враховуючи викладене, у зв`язку із порушенням строків виплати заробітної плати, позивач просить стягнути з відповідача на її користь компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати в сумі 18 245,73 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 березня 2023 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М. 24 березня 2023 року ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін та надано відповідачу 15-денний термін для надання відзиву. Оскільки розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторони в судове засідання не викликались. Згідно з даними зворотніх повідомлень про вручення поштових відправлень, які містяться в матеріалах справах, сторони отримали копії ухвал про відкриття провадження, а відповідач - також копію позовної заяви з додатками. У встановлений судом строк відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, витребувані судом докази не надав, а тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 4 КЗпП України законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. При цьому, статтею 3 КЗпП встановлено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Таким чином, відносини, які виникають між працівником і роботодавцем із приводу оплати праці, у тому числі й у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати, регулюються трудовим законодавством, а саме: КЗпП України; Законом України «Про оплату праці» та іншими. Положеннями статей 21, 43 Конституції України, статей 94, 115 КЗпП України, статей 21, 24 Закону України «Про оплату праці» кожна людина має право на заробітну плату за виконану роботу та її своєчасне одержання в повному обсязі. Судом установлено, що з 20 жовтня 2003 року [PERSON] перебуває у трудових відносинах з Державним підприємством «Науково-технічний центр «Плазматрон» Інституту електрозварювання ім. Є. О. Патона Національної академії наук України» та прийнята на посаду вахтера, що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] . Згідно з довідкою № 06/10/2022 про заробітну плату (грошове забезпечення, винагороду за цивільно-правовим договором) і заборгованість з виплати від 06 жовтня 2022 року за період з березня 2021 року по лютий 2022 року позивачу була нарахована, але не виплачена заробітна плата в сумі 60 455,50 грн. З врахуванням зазначеного, позивач просить суд стягнути з відповідача компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати. Так, компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати регулюється статтею 34 Закону України «Про оплату праці», Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі - Порядок). Статтею 34 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі, з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадяться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення) тощо (стаття 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати»). Згідно зі статтею 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться). Пункти 1, 2 Порядку відтворюють положення Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати» та конкретизують підстави і механізм виплати компенсацій. Відповідно до пункту 4 Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Позивач надала розрахунок, відповідно до якого компенсація втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з березня 2021 року по лютий 2022 року становить 18 245,73 грн. Враховуючи, що відповідачем не спростовано зазначений розрахунок, ним порушено трудові права позивача на своєчасне отримання заробітної плати, вони підлягають захисту шляхом стягнення з Державного підприємства «Науково-технічний центр «Плазматрон» Інституту електрозварювання ім. Є. О. Патона Національної академії наук України» компенсації за порушення строків її виплати, відповідно до наданого [PERSON] розрахунку. За правилами частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач, не надавши відзиву до суду, приведені позивачем обставини не спростував. Зважаючи на викладене вище, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Крім того, частиною п`ятою статті 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Згідно з частиною першою статті 133 та частиною першою статті 141 ЦПК України, судові витрати, що включають судовий збір у розмірі 1 073,60 грн, підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved