Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-03 00:00:00

03 липня 2023 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, у якій просить встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , громадянина України, який помер [INFO] у м. Лисичанськ, Луганської області, Україна. У обґрунтування своєї заяви зазначає, що [INFO] в м. м. Лисичанськ, Луганської області помер її дідусь [PERSON] , [INFO] . Павлоградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) заявнику відмовлено в державній реєстрації смерті, оскільки пред`явлений ним документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Заявник у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, повністю підтримала заявлені вимоги. Представник заінтересованої особи Павлоградського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій територій України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої територій, відповідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] дідусь заявника, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00039807964 від 24 травня 2023 року, копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 24 травня 2023 року, копією свідоцтва про укладання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] серія [NUMBER] від 16 липня 1993 року. [INFO] [PERSON] , [INFO] , помер у м. Лисичанськ, Луганської області, про що видано лікарське свідоцтво про смерть № 226 від 01 грудня 2022 року, причина смерті: хронічна серцево-судинна недостатність, атеросклеротична хвороба серця з гіпертонією. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть). Судом встановлено, що дідусь заявника [PERSON] , [INFO] ,\~помер [INFO] на тимчасово непідконтрольній Україні території у м. Лисичанськ,\~Луганської області після його смерті заявник не може отримати свідоцтво про смерть відповідного зразка, а отримане лікарське свідоцтво про смерть (остаточне) № 226 від 01 грудня 2023 року видане Державною установою «Лисичанська центральна міська багатопрофільна лікарня» ЛНР, яка розташована на непідконтрольній території України, не може бути використане заявником для реєстрації смерті на території України. Встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] заявнику необхідно для отримання свідоцтва про смерть для подальшого його використання в цивільно-правових відносинах згідно законодавства України. Приймаючи до уваги те, що від встановлення даного факту залежить виникнення особистих майнових прав заявника, а законом не визначено іншого порядку їх встановлення, а також той факт, що заявник має на меті встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , для отримання свідоцтва про смерть та для подальшого його використання в цивільно-правових відносинах згідно законодавства України, суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved