Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-09 00:00:00

05 червня 2023 року позивачка [PERSON] , діючи через свого представника- адвоката Борецького В.В., звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що тривалий час спільне життя з відповідачем не складалося через різні погляди на життя, відсутність спільних інтересів, почуття любові та поваги перестало займати основне місце у взаємовідносинах між ними. На думку позивачки, подальше спільне життя із збереженням шлюбу та веденням спільного господарства не має сенсу та суперечить інтересам позивачки, так як кожен з них живе своїм життям та своїми інтересами, примирення між ними неможливе, оскільки сім`я фактично припинила своє існування. 07 червня 2023 року після отримання судом інформації щодо зареєстрованої адреси місця проживання відповідача відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивачки надав суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, оскільки зареєстроване місце проживання [PERSON] знаходиться на тимчасово окупованій території України, тому відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України та ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» він вважається повідомленим належним чином. Судом також враховується отримання відповідачем судової повістки на зазначену позивачкою електронну адресу [INFO] Відповідач в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Враховуючи неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд зі згоди позивачки вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Сторони зареєстрували шлюб 07 вересня 2021 року у Сумському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Сумському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 492, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим 07 вересня 2021 року. Від спільного проживання у шлюбі сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Причинами розпаду сім`ї стало те, що тривалий час спільне життя між подружжям не складалося через різні погляди на життя, відсутність спільних інтересів, почуття любові та поваги перестало займати основне місце у взаємовідносинах між сторонами, кожен з них живе своїм життям та своїми інтересами, тобто сім`я фактично припинила своє існування. Згідно зі ст.111 Сімейного кодексу України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями ст. 18 ч. 2 п. 3, ст.ст. 51, 56 ч. 3, ст.110 ч. 1 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Враховуючи, що у сторін сім`я розпалася, позивачка продовжує наполягати на розірванні шлюбу, суд прийшов до висновку, що вимоги позивачки обґрунтовані і доказані, а тому шлюб слід розірвати, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. За змістом частини другої статті 114, статті 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved