Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-09 00:00:00

Представник заявника [PERSON] звернувся до суду з вказаною заявою та просив суд встановити факт постійного проживання на території України [PERSON] , [INFO] , в період з 01 січня 1991 року по 31 грудня 1991 року. В обґрунтування заявлених вимог вказував, що [PERSON] , народився [INFO] у м. Дніпропетровськ, про що в книзі записів актів громадського стану про народження [INFO] зроблено актовий запис № 107 та видано свідоцтво про народження. 13 листопада 1978 року [PERSON] призваний на військову службу Бабушкінським районним військовим комісаріатом Дніпропетровської області, та видано останньому військовий квиток. Після чого, 13 листопада 1980 року останнього звільнено в запас та направлено до Бабушкінського РВК м. Дніпропетровська. Згідно довідки серія ЕЛ №013116 від 24 жовтня 1998 року [PERSON] відбував покарання, в період з 25 квітня 1994 року по 24 жовтня 1998 року. Особу було встановлено на підставі паспорту серія [NUMBER] від 24 жовтня 1998 року.\~ Отже, [PERSON] в період до 24 жовтня 1998 року володів паспортом, який в подальшому втратив. Вказує,\~ що [PERSON] проживає з 2002 року без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . 17 травня 2023 року [PERSON] звернувся до Криворізького відділу у місті Кривому Розі ГУДМС у Дніпропетровській області з запитом щодо отримання паспорту громадянина України, у зв`язку з втратою паспорту громадянина колишнього СРСР, але йому було відмовлено, у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджували факт постійного проживання на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року на території Україні та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту постійного проживання на території України. Вказує, що підтвердження факту постійного проживання на території України необхідне [PERSON] для отримання паспорту громадянина України. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, його представник [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити . Представник заінтересованої особи:\~ Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Яремчук М.І. в судовому засіданні не заперечував проти задоволення вимог [PERSON] . Суд, вислухавши представника заінтересованої особи, дослідивши письмові докази, дійшов до наступного висновку. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Виходячи зі змісту вказаної норми, перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому, не виключається встановлення факту постійного проживання на території України. Як встановлено судом, заявник [PERSON] народився [INFO] \~ в м. Дніпропетровськ, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] \~ від 09.08.1960 (а.с.3). 13 листопада 1978 року [PERSON] призваний на військову службу Бабушкінським районним військовим комісаріатом Дніпропетровської області. 13 листопада 1980 року останнього звільнено в запас та направлено до Бабушкінського РВК м. Дніпропетровська, що підтверджується копією військового квитка серії [NUMBER] від 09 листопада 1978 року (а.с. 4-6). Згідно довідки серія ЕЛ №013116 від 24 жовтня 1998 року виданої Установою ІВ-З01/39, вбачається, що\~ [PERSON] [INFO] , відбував покарання в місцях позбавлення волі в період з 25.04.1994 по\~ 24.10.1998, згідно штампу у довідці особу було встановлено на підставі паспорту серія [NUMBER] від 24 жовтня 1998 року (а.с 7). Відповідно до відповіді Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України від 31.05.2023, наданої на адвокатський запит, 12 травня 1989 року\~ Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська [PERSON] засуджено за ч. 2 ст. 140 КК УРСР (у редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Вирок набрав законної сили 31 травня 1989 року. Після чого він прибув до відбуття покарання до Дніпропетровської ВК (№89) 30.06.1989, звідки був звільнений 29.02.1992, у зв`язку з відбуттям строку покарання (а.с. 10). Згідно довідки Лозуватської\~ сільської ради від 05.05.2022 № 199, [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). При зверненні [PERSON] 17.05.2023 із заявою до Криворізького відділу у місті Кривому Розі ГУ ДМС у Дніпропетровській області щодо отримання паспорту у зв`язку із його втратою, останньому було відмовлено у видачі паспорту у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджували факт постійного проживання на території Україні та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту постійного проживання на території України (а.с.9). Підстави та порядок набуття громадянства України регулюється нормами Закону України «Про громадянство України». Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24.08.1991) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13.11.1991) проживали в Україні і не були громадянами інших держав, також є громадянами України. Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 № 215, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13.11.1991, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991. Пунктом 44 цього Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24.08.1991 на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається рішення суду. Наведені вище положення законодавства свідчать про те, що за відсутності у заявника передбаченого законодавством документального підтвердження факту його постійного проживання до 24.08.1991 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» - паспорту громадянина колишнього СРСР з відмітками про постійну прописку на території України, для отримання заявником паспорта громадянина України, їй попередньо необхідно встановити наявність підстав для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням шляхом встановлення вищевказаного факту у судовому порядку. Отже, виходячи з норм чинного законодавства, юридичне значення має саме факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України 24.08.1991 або на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» 13.11.1991 Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи вимоги чинного законодавства України, зважаючи на те, що в ході судового розгляду знайшов своє підтвердження факт постійного проживання заявника [PERSON] на території України станом на 24.08.1991 та 13.11.1991, при цьому встановлення такого факту надасть можливість заявнику на законних підставах отримати паспорт громадянина України, в порядку п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», суд дійшов висновку, що заява обґрунтована та підлягає до задоволення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч.7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні рішення судом у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved