Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-04 00:00:00

Заявник [PERSON] через свого представника адвоката Мормуля П.В. звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, заінтересована особа: Заводський районний відділ у місті Запоріжжі Управління ДМС України в Запорізькій області. Заяву обґрунтовано тим, що він станом на 24 серпня 1991 року постійно проживав на території України, а саме у с. Рев`якине Веселівської сільської ради Путивльського району Сумської області, однак, був документований паспортом громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року, який було втрачено, за оформленням паспорта громадянина України раніше не звертався. Звернувшись у 2023 році до Заводського районного відділу у місті Запоріжжі Управління ДМС України в Запорізькій області, він отримав відповідь, згідно з якою, для підтвердження належності до громадянства України йому необхідно надати судове рішення про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. На даний час заявник проживає на території Вільнянського (нині Запорізького) району Запорізької області. Із даною заявою звернувся до суду з метою підтвердження громадянства для отримання паспорта громадянина України. Ухвалою суду від 02.06.2023 справу прийнято до розгляду за правилами окремого провадження. У судовому засіданні заявник та його представник заявлені вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Представник Заводського районного відділу у місті Запоріжжі Управління ДМС України в Запорізькій області у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] був документований паспортами громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року: серії [NUMBER] , виданим Дзержинським РВВС міста Кривий Ріг від 05.02.1976; серії [NUMBER] , виданим Саксаганським РВВС міста Кривий Ріг від 21.03.1980. Однак, оскільки у [PERSON] відсутній паспорт громадянина колишнього СРСР, а також відсутні відомості про реєстрацію останнього на території України станом на 24 серпня 1991 року, останньому необхідно надати до міграційної служби судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Зазначила, що додані до заяви документи підтверджують факт постійного проживання заявника, Заводський районний відділ у місті Запоріжжі Управління ДМС України в Запорізькій області не заперечує проти встановлення факту постійного проживання [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року, однак остаточне вирішення питання покладає на розсуд суду. Заслухавши пояснення заявника, його представника, а також представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки факт, який просить встановити заявник, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно зі ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України "Про громадянство України" і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про громадянство України", громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року. Відповідно п. 7 "Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень", затвердженого Указом Президента України № 215 від 27 березня 2001 року, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року. У пункті 44 вищевказаного Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Суд зазначає, що, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про громадянство України", безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. А стаття 1 цього Закону дає чітке визначення поняття "безперервне проживання на території України" та "проживання на території України на законних підставах". Безперервне проживання на території України проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік 180 днів. Проживання на території України на законних підставах проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Так, відповідно до положень Закону України "Про громадянство України" і Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження заявника на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] , перебував на погосподарському обліку в с. Рев`якіне Веселівської сільської ради Путивльського району Сумської області, згідно записів погосподарської книги Веселівської сільської ради за 1991, 1992, 1993, 1994, 1995 роки, по особовому рахунку № [NUMBER] , значився головою домогосподарства, про що свідчить відповідь Виконавчого комітету Путивльської міської ради Сумської області № 02-20/868 від 28.04.2023, а також копія погосподаської книги Веселівської сільської ради за 1991, 1992, 1993, 1994, 1995 роки. З лютого по грудень 1991 року перебував у трудових відносинах із закритим акціонерно-пайовим товариством "Маяк", йому нараховувалась вихододні та заробітна палата, про що свідчать архівні довідки № 774 та № 775 від 19.04.2023, надані КУ "Путивльський міський трудовий архів". Вказані обставини також підтверджуються листом Заводського районного відділу у місті Запоріжжі Управління ДМС України в Запорізькій області № 2311-336/2311.1.23 від 29.04.2023, згідно з яким, що [PERSON] був документований паспортами громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року: серії [NUMBER] , виданим Дзержинським РВВС міста Кривий Ріг від 05.02.1976; серії [NUMBER] , виданим Саксаганським РВВС міста Кривий Ріг від 21.03.1980. Проведеною перевіркою встановлено. що [PERSON] у період з лютого по грудень 1991 року працював на території України, а саме у сільськогосподарському закритому акціонерно-пайовому товаристві "Маяк", а також проживав на території України, перебуваючи на погосподарському обліку в с. Рев`якине Веселівської сільської ради Путивльського району Сумської області. Отже, досліджені в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, свідчать про те, що заявник проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року та іншого місця проживання у нього не було. З урахуванням викладеного, а також з огляду на те, що для реалізації заявником своїх прав необхідним є визнання факту постійного проживання на території України, і саме цей факт має для заявника юридичне значення, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved