Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-28 00:00:00

В грудні 2018р. позивач звернувся до суду з позовом про виселення. В обґрунтування позову посилається, що є власником квартири [ADDRESS] . 12 листопада 2018 року, за наслідками проведених прилюдних торгів щодо реалізації квартири за адресою: [ADDRESS] , ним було придбано вказану квартиру за ціною 1 501 00, 00 грн., про що складено протокол № 1-1 про хід торгів на аукціоні з продажу майна від 12 листопада 2018 року. На підставі протоколу приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бондар Т.М. 13 листопада 2018 року посвідчив Договір купівлі - продажу квартири між ТОВ «САНМІН ПЛЮС» (ЕДРПОУ: 42404539) і [PERSON] , реєстровий номер 5153, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. На сьогодні не може вільно користуватись та розпоряджатись своєю власністю, а саме квартирою [ADDRESS] , оскільки в ньому продовжує проживати [PERSON] , яка раніше проживала за вказаною адресою, право власності на яку належить Позивачу. На прохання власника покинути приміщення, Відповідачка відмовляється добровільно виселятися із займаної квартири, пояснюючи це нібито домовленістю з попередніми власниками. Просить суд зобов`язати Відповідача в особі [PERSON] , усунути перешкоди у вільному користуванні [PERSON] своїм житлом, виселити з квартири [ADDRESS] без наданні іншого житла. Визнати право власності [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила задовольнити, в задоволенні зустрічного відмовити. Представник відповідача [PERSON] подав зустрічний позов . В обґрунтування позову посилалась , що з 1996 року проживала зі згоди власників, громадян КНР [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у квартирі [ADDRESS] . Власники придбали цю квартиру30.05.1995 р. на підставі договору купівлі-продажу №А0529/3588, укладеного на Київській універсальній біржі та зареєстрованого в Бюро технічної інвентаризації 05.06.1995р. за реєстровим №6178 . Склались близькі стосунки з громадянином КНР [PERSON] , одним із власників Квартири. В 1994 році вона розлучилась з чоловіком , проживали в квартирі разом як сім`я, спільно господарювали, підтримували, допомагали один одному та плекали надію невдовзі одружитися.Квартира в той час знаходилось у вкрай занедбаному стані та потребувала серйозного ремонту та істотних фінансових вкладень. Навесні 1998 року тиск та постійні погрози з боку кримінальних угрупувань змусили [PERSON] та його друзів Чжан Сяо Чинь, , [PERSON] громадян КНР у терміновому порядку виїхати до їхньої батьківщини. Вони не знали, чи зможуть повернутися в Україну і не мали достатньо часу, аби розпорядитися належним їм нерухомим майном, і запропонували мені підписати з ними договір, що уповноважував мене утримувати та управляти Квартирою до їхнього повернення, яке планувалося наприкінці 2000 року. У травні місяці 1998 року вона з громадянами КНР [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підписала письмовий договір про управління квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] , а також порядок відшкодування витрат по утриманню та обслуговуванню цього майна, сплату комунальних платежів. За домовленістю, було узгоджено строк дії договору - до 31.12.2000 року, а також обумовлено розмір її винагороди за надані послуги і обов`язок власників цього житла відшкодувати усі понесені нею витрати на його утримання. Вказує , що є єдиним сумлінним володільцем квартири, набувши права володіння на підставі договору, фактично «тримаю» цю річ з 1998 року по теперішній час, продовжуючи відкрито, безперервно та добросовісно володіти цим майном та належним чином утримувати, не будучи його титульним власником, навіть, після припинення строку дії нашого договору (19 років поспіль), зокрема станом на 01.01.2019 - протягом 15 років після збігу тьохрічного строку позовної давності. Просить визнати за [PERSON] , право власності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 142 кв.м.Встановити факт неукладеності договору дарування між громадянами КНР [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та гр. України Мін-СанР.В від 2006 та скасувати державну реєстрацію цього права власності на квартиру [ADDRESS] за номером 2295, м від 22.09.2006 р.Визнати недійсним внаслідок фіктивності правочину щодо передачі нерухомого майна гр. [PERSON] за актом б/н від 28.08.2018 р. до статутного капіталу ТОВ «САН МІН ПЛЮС» та скасування державної реєстрації права власності за цим господарським товариством, за номером 43031431, від 17.09.2018 р.Визнати недійсним контракт № 1710 від 22.09.2018 р. внаслідок його фіктивності та похідного від нього договору іпотеки за номером 4286 м від04.10.2018 p., скасувавши реєстрацію обтяження квартири [ADDRESS] за номером 28243902 від 04.10.2018 p., номер рішення 43357397.Витребувати квартиру [ADDRESS] у [PERSON] як добросовісного набувача на користь [PERSON] , скасувавши запис про реєстрацію права власності на це майно за [PERSON] , здійснений за номером 44023605 від 13.11.2018 p. та визнавши недійсним договір купівлі-продажу квартири від 13.11.2018р. В судовому засіданні представник відповідача просив задовольнити зустрічний позов, в задоволенні позову [PERSON] відмовити. Відповідачі , 3-ті особи по зустрічному позову відзив не надали, в судове засідання не з`явились, судом визнано можливим розгляд в їх відсутність. Ухвалою суду від 2.01.2019р. відкрито провадження. Ухвалою суду від 25.02.2019р. прийнято зустрічний позов. Ухвалою судді Григоренко І.В. від 10.08.21р. об`єднано в одне провадження цивільну справу № 757/23124/20-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житлом, виселення із займаної квартири без надання іншого житла із цивільною справою № 757/61530/18-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про виселення з житлового приміщення без надання іншого житла, присвоєно № 757/61530/18-ц. Ухвалою судді Волкова С.Я. від 9.07.21р. цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності та усунення перешкод у користуванні (757/11639/21-ц) та справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про виселення з житлового приміщення без надання іншого житла (757/61530/18-ц) об`єднано в одне провадження, присвоївши справі № 757/61530/18-ц. Ухвалою суду від 7.03.2023р. призначено судовий розгляд. Суд, заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши письмові докази , приходить до слідуючого. Судом встановлено. Громадяни КНР [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] були власниками квартири [ADDRESS] . на підставі договору купівлі-продажу №А0529/3588 від 30.05.1995 р. укладеного на Київській універсальній біржі та зареєстрованого в Бюро технічної інвентаризації 05.06.1995р. за реєстровим №6178 . 12 листопада 2018 року, за наслідками проведених прилюдних торгів щодо реалізації квартири за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] було придбано вказану квартиру за ціною 1 501 00, 00 грн., про що складено протокол № 1-1 про хід торгів на аукціоні з продажу майна від 12 листопада 2018 року. На підставі протоколу приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бондар Т.М. 13 листопада 2018 року посвідчив Договір купівлі - продажу квартири між ТОВ «САНМІН ПЛЮС» (ЕДРПОУ: 42404539) і [PERSON] , реєстровий номер 5153, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Згідно із статтею 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року", Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Згідно зі ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 653/1096/16-ц, провадження № 14-181 цс 18 від 4 липня 2018 року зазначено: Особа, яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правоможності власника. Факт володіння нерухомим майном (possessio) може підтверджуватися, зокрема, державною реєстрацією права власності на це майно у встановленому законом порядку (принцип реєстраційного підтвердження володіння). Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Частиною 7 ст.319 ЦК України встановлено, діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Ст. 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Outcome: partial