Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 01.05.2023 звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Свій позов обгрунтовував тим, що він з відповідачем перебував у шлюбі, який рішенням Івано-Франківського міського суду розірвано. Від даного шлюбу у сторін народилися діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Івано-Франківського міського суду від 23.02.2022 р. присуджено стягувати і позивача на користь відповідача на утримання дітей щомісячно аліменти у розмірі 10 000 грн. Після визначення розміру аліментів судом, в Україні був введений військовий стан, та позивач припинив свою підприємницьку діяльність. Матеріальне становище позивача погіршилося. Дивіденти також він не отримує. Крім того, на даний час на його утриманні перебувають батько пенсіонер та безробітна мати. На підставі наведених обставин справи, просив суд зменшити розмір аліментів, змінивши спосіб стягнення із твердої грошової суми 10 000 грн. на 1/3 частки доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12.05.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача-адвокат Семків М.Н. в судовому засіданні 29.06.2023 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, додатково зазначив, що сума аліментів на утримання дітей визначена рішенням суду є для позивача [PERSON] непосильною, оскільки його доходи на даний час мінімальні, що підтверджується довідками про доходи. Крім того, на його утриманні також перебувають батько пенсіонер та безробітна мати. Просив суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 29.06.2023 зазначила, що визначений рішенням суду розмір аліментів на утримання дітей на даний час є достатнім для забезпечення потреб дітей. Вважає, що позивачем не надано доказів, що у нього погіршився матеріальний стан. Просила суд відмовити у задоволенні позову. Вислухавши сторони, суд, дослідивши матеріали справи, суд вважає наступне. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 цього ж Кодексу встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача. Право вимагати заміни способу присудження аліментів може обумовлюватися мінливістю життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182 - 184 СК України. Аналіз змісту ч. 3 ст.181, ст.ст.183,184 СК України дає підстави для висновку, що право вибору способу стягнення аліментів, в тому числі право вимагати зміни раніше визначеного способу стягнення коштів на утримання дитини, належить стягувачу (одержувачу аліментів). Таким чином, саме стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів - в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі. Отже, позивач, який є платником аліментів (боржником), позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, але може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Верховний Суд у постанові 18 вересня 2019 року в цивільній справі №755/14073/16-ц підтвердив, що положеннями Сімейного кодексу України передбачена лише можливість зміни розміру аліментів, а не встановленого способу їх стягнення, тобто зменшення або збільшення розміру аліментів. Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ст. 182 СК України, тобто з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставини, що мають істотне значення. При цьому, суд повинен враховувати встановлені ч. 2 ст. 182 СК України гарантії прав дитини, а саме: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Що стосується взагалі питання зміни розміру аліментів в сторону їх зменшення, то слід зазначити, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 192 СК України). З матеріалів справи судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилися діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.47-49). Рішенням Івано-Франківського міського суду від 23.02.2022 р. присуджено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей щомісячно аліменти у розмірі 10 000 грн. (а.с.29-46). Згідно довідки про доходи виданої 31.03.2023 [PERSON] працює в ТОВ «Укрметресурс» та займає посаду директор. Дохід за період з 01.04.2022 по 31.03.2023 склав 83 092,83 грн. (а.с.28). Згідно довідки ТзОВ «ХБ Трейдінг» від 05.04.2023 [PERSON] з часу державної реєстрації цього товариства (29.11.2019 р.) по даний час дивіденди йому не виплачувалися у зв`язку із відсутністю у товариства чистого прибутку (а.с.27). Відповідно до частин 1, 3 статті 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Виходячи зі змісту заявлених вимог, позивач фактично просить постановити рішення про зміну способу стягнення аліментів, а не про зменшення розміру аліментів, що суперечить ч.3 ст.181 СК України, а тому обрав неналежний спосіб захисту своїх цивільних прав та інтересів, у зв"язку з чим заявлені ним вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають. Відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed