Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Позов мотивований тим, що його було прийнято на посаду слюсаря з ремонту устаткування котельних ІV розряду, в аварійно-диспетчерську службу КП «Смілакомунтеплоенерго»\~ з 01 березня 2018 року. 10 березня 2022 року його було повідомлено про звільнення його із займаної посади із 31 травня 2022 року на посаді, у зв`язку з тим, що посада слюсар з ремонту устаткування котельник ІV розряду аварійно диспетчерської служби підлягає скороченню. 31 травня 2022 року йому було видано трудову книжку з записом звільнений у зв`язку з скороченням штату на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, але наказу про звільнення йому видано не було.\~ Вважає, що його було звільнено незаконно, а тому він підлягає поновленню на роботі. Ухвалою судді від 04 липня 2022 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив задовільнити позов у повному обсязі. Вимоги обґрунтував тим, що наказ про звільнення йому не було вручено у день звільнення, а його копію йому було видано лише 02 червня 2022 року, що є порушенням вимог законодавства. Окрім того вважає, що його звільнення у зв`язку із скороченням чисельності по штату працівників, не відповідає вимогам п. 1 ст. 40 КЗпП України, оскільки згідно неї можна звільнити або в зв`язку із скороченням чисельності або у зв`язку зі скороченням штату. Звільнення працівника на підставі п. 1,2 та 6 ст. 40 КЗпП України допускається лише за умови, якщо не можливо перевсти працівника, за його згодою, на іншу роботу. Вказує на те, що він з 7 квітня 2022 року по 31 травня 2022 року працював у підрозділі «автотранспортна служба» вантажником та прибиральником, місце та посада його задовольняла, скорочення цього робочого місця не передбачалось, тому вважає, що його звільнення із цієї посади є незаконним. Просив поновити його на роботі в КП «Смілакомунтеплоенерго» та стягнути кошти за весь час вимушеного прогулу. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позову у повному обсязі та просила відмовити у його задоволенні. Заперчення на позов мотивовані тим, що [PERSON] був прийнятий на посаду слюсаря з ремонту устаткування котельних ІV розряду, в аварійно-диспетчерську службу, з 01 березня 2018 року. 10 березня 2022 року керівником КП «Смілакомунтеплоенерго» прийнято наказ\~ «Про скорочення чисельності та штату працівників», у відповідності до якого «У зв`язку з виробничою необхідністю та на підставі службових записок начальників котельні з 31.05.2022 скоротити зокрема слюсара з ремонту устаткування котельник ІV розряду аварійно диспетчерської служби. 10 березня 2022 року директором прийнято рішення у формі наказу «Про попередження про звільнення у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників». З даним наказом 10 березня 2022 року позивач особисто ознайомився під підпис. 31 травня 2022 року роботодавцем винесено наказ «Про звільнення працівників», згідно якого пунктом 1 звільнено [PERSON] , слюсаря з ремонту устаткування котельних ІV розряду аварійно диспетчерської служби, 31 травня 2022 у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників, згідно п.1 ст.40 КЗпП України. 31 травня 2022 року о 14 год. 30 хв. інспектором з кадрів, на прохання позивача, видано трудову книжку після чого останній вийшов з кабінету інспектора з кадрів та пішов з підприємства. Цього ж дня після 16-ї години інспектор з кадрів намагалася вручити [PERSON] копію наказу №29-к про його звільнення, однак останнього на роботі у КП «Смілакомунтеплоенерго» не було. 01 червня 2022 року інспектор з кадрів намагалася вручити [PERSON] копію наказу від 31.05.2022 №29-к «Про звільнення працівників», однак останній повідомив, що він не може підійти оскільки перебуває за межами міста Сміла.02.06.2022 копія наказу від 31.05.2022 №29-к «Про звільнення працівників», завірена належним чином, була вручена [PERSON] на руки. Таким чином вважає, що всі вимоги законодавства при звільненні позивача дотримані, а тому його позов є безпідставним та атким, що не підлягає до задоволення. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторонаповинна довеститі обставини,на яківона посилаєтьсяяк напідставу своїхвимог абозаперечень,крім випадків,встановлених цимКодексом.Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. З копії трудової книжки серії [NUMBER] від 18 липня 1982 року вбачається, що [PERSON] був прийнятий на посаду слюсаря з ремонту устаткування котельних ІV розряду, в аварійно-диспетчерську службу, з 01.03.2018 року згідно наказу №26-к від 28 лютого 2018 року. Факт прийняття на роботу [PERSON] на посаду слюсаря з ремонту устаткування котельних ІV розряду, в аварійно-диспетчерську службу з 01 березня 2018 року у КП «Смілакомунтеплоенерго» підтверджується і копією наказу № 26-к від 28 лютого 2018 року (а.с. 77). 31 травня 2022 року роботодавцем винесено наказ №29-к «Про звільнення працівників», згідно якого пунктом 1 звільнено [PERSON] , слюсаря з ремонту устаткування котельних ІV розряду аварійно диспетчерської служби, 31 травня 2022 у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників, згідно п.1 ст.40 КЗпП України. Згідно пункту 1.1. наказу бухгалтерії підприємства надано вказівку виплатити вихідну допомогу у розмірі середньомісячного заробітку та компенсацію за 16 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за період роботи з 01.03.2018 по 31.05.2022 року, що підтверджується копією наказу (а.с.5). Позивач, як на підставу позову, посилається на те, що його звільнення на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП є незаконним, оскільки його звільнили в зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників, що не відповідає формулюванню вимог зазначеної статті. Окрім того вважає, що він повинен був працювати і надалі (де працював по власній згоді з 7 квітня по 31 травня 2022 року) у підрозділі «Автотранспортна служба» вантажником та прибиральником, так як вказана посада не піддягала скороченню. Однак, з зазначених вище наказів про прийняття на роботу та звільнення з роботи, вбачається що [PERSON] працював у КП «Смілакомунтеплоенерго» з\~ 1 березня 2018 року по 31 травня 2022 року на посаді слюсаря з ремонту устаткування котельних ІV розряду аварійно диспетчерської служби. Жодних доказів того, що [PERSON] з 7 квітня 2022 року по 31 травня 2022 року було переведено на посаду вантажника та прибиральника матеріали справи не містять. Окрім того акт перебування на посаді [PERSON] в квітні, травні 2022 року саме слюсара з ремонту устаткування котельних 4 розряду підтверджується копіями табелів обліку робочого часу (а.с. 95-98). Таким чином твердження позивача [PERSON] про те, що його мали залишити працювати на посаді вантажника прибиральника, на якій він працював з 07 квітня 2022 року по 31 травня 2022 року та яка на його думку не підлягала скороченню,\~ жодними належними та допустими доказами не підтверджуються та спростовуються матеріали справи. 10 березня 2022 року директором КП «Смілакомунтеплоенерго» прийнято наказ № 54-к «Про скорочення чисельності та штату працівників», у відповідності до якого «У зв`язку з виробничою необхідністю та на підставі службових записок начальників котельні з 31 травня 2022 року скоротити: посаду слюсаря з ремонту устаткування котельних ІV розряду (2 одиниці), електрогазозварника V розряду. Головному економісту [PERSON] внести відповідні зміни до штатного розпису. Інспектору з кадрів [PERSON] вручити працівникам повідомлення про наступне вивільнення не пізніше 19 березня 2022 року та запропонувати роботу на інших вакантних підставах (за наявності).» Даний наказ було погоджено головою профспілкового комітету 10 березня 2022 року, що вбачається з копії наказу (а.с.79). До наказу №54-к від 10 березня 2022 року складено додаток «зміни до штатного розпису КП «Смілакомунтеплоенерго» з 01 червня 2022 року», згідно до якого зі штатного розпису виводяться штатні одиниці та їх кількість (а.с.80). Таким чином вимоги ч. 2 ст. 49-4 Кодексу законів про працю України, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» дотримано. З копії наказу №55-к «Про попередження про звільнення у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників», а саме: «згідно з наказом від 10 березня 2022 року №54-к попередити персонального кожного працівника про їх звільнення 31 травня 2022 року відповідно до ч.1 ст. 40 КЗпП України: слюсарів з ремонту устаткування котельних ІV розряду (аварійно диспетчерської служби) [PERSON] та [PERSON] та електрогазозварника V розряду (енергорайону №1) [PERSON] ». Головою профспілкового комітету наказ погоджено 10 березня 2022 року. З даним наказом 10 березня 2022 року позивача особисто ознайомлено під підпис (а.с.81).\~ З копії доповідної записки інспектора з кадрів [PERSON] 30/1 від 10 березня 2022 року, вбачається, що станом на 10 березня 2022 року на КП «Смілакомунтеплоенерго» відсутні вакантні посади чи робота за відповідними професіями чи спеціальностями, яку працівник, посада якого підлягає до скорочення, може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо (а.с. 91). З копії повідомлення про звільнення у зв`язку зі скороченням № 352 від 10 березня 2022 року вбачається, що [PERSON] було письмово повідомлено про те, що він підлягає звільненню із займаної посади з 31 травня 2022 року в зв`язку з скороченням. Окрім того його було повідомлено про те, що на підприємстві відсутні вакантні посади, які могли б бути запропоновані йому для подальшого працевлаштування. Вказане повідомлення\~\~\~\~\~\~ [PERSON] отримав особисто, що підтверджується його підписом (а.с.4). Відповідно до доповідної записки №56/2 інспектора з кадрів [PERSON] у період з 10 березня 2022 року по 31 травня 2022 року на комунальному підприємстві «Смілакомунтеплоенерго» були відсутні вакантні посади чи робота за відповідними професіями чи спеціальностями, яку працівник, посада якого підлягала до скорочення, може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо\~ (а.с. 93). Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Відповідно до ч.2 ст.40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених упунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Відповідно до ч.1 ст.42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Відповідно до ч.2 ст.5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у період дії воєнного стану норми статті 43 Кодексу законів про працю України не застосовуються, крім випадків звільнення працівників підприємств, установ або організацій, обраних до профспілкових органів. 24 лютого 2022 року Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» було затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року№ 64/2022"Про введення воєнного стану в Україні", який декілька разів було продовжено та який досі діє станом на день винесення даного рішення суду. Таким чином, у зв`язку із дією воєнного стану на час звільнення позивача норми статті 43 Кодексу законів про працю України в даному випадку не застосовувалися. Відповідно до ч.1-3 ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» N 9 від 06 листопада 1992 року розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Судом встановлено, що у відповідача Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» мало місце скорочення чисельності та штату працівників, з 31 травня 2022 року скорочувалася одночасно чисельність працівників - 1 штатна одиниця електрогазозварника V розряду енергорайону №1 та штат працівників аварійно-диспетчерської служби (виводилася посада) - слюсар з ремонту устаткування котельних ІV розряду аварійно диспетчерської служби, про що і видано відповідний наказ про скорочення чисельності та штату працівників. Вказане підтверджується копією штатного розпису КП «Смілакомунтеплоенерго» на 2022 рік (а.с.70-72), копією наказу № 54-к від 10 березня 2022 року (а.с.79), копією змін до штатного розпису КП «Смілокомунтеплоенерго» з 01 червня 2022 року (а.с. 80) та копією наказу № 55 к від 10 березня 2022 року (а.с.81). Судом встановлено, що відповідач не мав можливості перевести позивача з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, оскільки на той на підприємстві були відсутні вакантні посади чи робота за відповідною професією чи спеціальність, яку працівник, посада якого підлягала до звільнення міг би виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо, що підтверджується доповідними записками інспектора з кадрів [PERSON] від 10 березня 2022 року та 31 травня 2022 року (а.с.91,93) та повідомленням про звільнення у зв`язку зі скороченням штату від 10 березня 2022 року (а.с.92). Позивач в судовому засіданні не довів, що він мав переважне право на залишення на роботі при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці. Окрім цього, судом встановлено, що позивач попереджувався за 2 місяці про наступне вивільнення, що підтверджується копією повідомленням про звільнення у зв`язку зі скороченням штату від 10 березня 2022 року, яке [PERSON] особисто отримав 10 березня 2022 року про що свідчить його особистий підпис на повідомленні (а.с.92). Позивач стверджує, що відповідач порушив вимоги ст. 47 КЗпП України, оскільки копію наказу про звільнення його на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України він отримав лише 02 червня 2023 року. Як вбачається з копії акту про відсутність на роботі від 31 травня 2022 року [PERSON] був відсутній на робочому місці в період часу з 14 год. 30 хв. до 17 год. 00 хв. 31 травня 2022 року, таким чином вручити йому наказ не було можливості (а.с. 104). Таким чином судом встановлено, що відповідачем додержано норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника при звільненні [PERSON] . За таких обставин у задоволенні позовних вимог потрібно відмовити повністю. Відповідно до ст.141, 142 ЦПК України у разі відмови у позові судові витрати з відповідача стягненню не підлягають.

Outcome: dismissed