Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 29 квітня 2011 року між сторонами у справі зареєстровано шлюб, від якого вони мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Однак, у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя та ведення спільного господарства, відсутністю взаєморозуміння шлюбні відносини з відповідачем фактично припинено, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] , з визначенням місця проживання дитини [PERSON] разом з матір`ю. Ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області від 01.06.2023 вказаний позов прийнято до провадження і справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Відповідач [PERSON] надала суду заяву, в якій вказала, що позов визнає повністю та згодна на розірвання шлюбу. З огляду на те, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без проведення судового засідання, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що сторони по справі 29 квітня 2011 року зареєстрували шлюб у Богодухівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 21, що підтверджується свідоцтвом про шлюб /а.с. 7/. Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявним у матеріалах справи копією свідоцтва про народження дитини /а.с. 8/. Судом встановлено, що подружнє життя сторін не склалося через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного. Шлюбні стосунки між подружжям фактично припинені, відновлювати їх позивач та відповідач наміру і бажання не мають, що підтверджується доводами позовної заяви. Спільне господарство сторони не ведуть. Згідно з ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. При цьому, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що прямо вказано в ст. 24 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлені судом обставини свідчать, що подальше спільне життя подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам кожного з них, а також інтересам їхньої малолітньої дитини, яка повинна виховуватись в атмосфері доброзичливості, комфорту та любові, а тому, відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи те, що малолітня дочка сторін у справі [PERSON] ще не досягла десяти років і місце її проживання визначається за згодою батьків, на теперішній час вона проживає разом з матір`ю - відповідачем [PERSON] , яка створила усі необхідні умови для її проживання та виховання, сама відповідач у наданій суду заяві не заперечувала проти задоволення вимог позивача, суд вважає за необхідне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Вирішення судом питання про прізвище, яке бажає мати той з подружжя, який змінював його під час державної реєстрації шлюбу, залежить від зазначення відповідних вимог у поданих до суду заяві або позові. Питання про вибір прізвища не зазначено у позовних вимогах, позивачем будь-яких заяв щодо зміни прізвища після розірвання шлюбу також не подано, тому воно не було предметом судового розгляду. Враховуючи те, що позивачем не було заявлено позовних вимог щодо стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат у справі та не подано суду будь-яких заяв чи клопотань з цього приводу, питання щодо розподілу судових витрат у справі не було предметом судового розгляду. На підставі викладеного,

Outcome: approved