Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-10 00:00:00

І. СУТЬ СПРАВИ [PERSON] звернулася до Черняхівського районного суду Житомирської області із позовом до територіальної громади в особі Черняхівської селищної ради Житомирського району Житомирської області, в якому просила визначити їй додатковий строк в два місяці для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Позов обґрунтовується тим, що [INFO] в с.Свидя Черняхівського району Житомирської області померла мати позивача [PERSON] . Після смерті матері залишилось спадкове майно, до якого увійшли дві земельні ділянки, які належали померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 546026 від 16.12.2008. Позивач, маючи намір прийняти спадщину звернулась до державного нотаріуса Пилипчука В.І., однак у прийняті спадщини позивачу відмовлено, у зв`язку з пропуском встановленого законодавством строку. Позивач зазначає, що пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки не знала про наявність у матері Державного акту на право на земельну ділянку, а тому звернулась до суду з даним позовом. ІІ. ПРОЦЕДУРА та КОРОТКІ ПОЗИЦІЇ СТОРІН 25.04.2023 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Збаражському О.М. для розгляду. 27.04.2023 ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області відкрито провадження у справі №293/547/23, призначено справу до судового розгляду у порядку загального позовного провадження з викликом сторін, підготовче засідання призначено на 22.05.2023. 22.05.2023 ухвалою суду підготовче засідання закрито, справу призначено до судового розгляду на 11.07.2023. 11.07.2023 сторони в судове засідання не з`явились. Згідно поданої заяви від 11.07.2023, представник позивача [PERSON] просила слухати справу за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала. Представник Черняхівської селищної ради в судове засідання не прибув, згідно поданої заяви від 02.06.2023 Черняхівська селищна рада просила розглядати справу за відсутності їх представника, щодо рішення покладались на розсуд суду. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В ході розгляду справи, суд у відповідності до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України, створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ст. 259 Цивільного процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих до суду. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ Батьками позивача [PERSON] , яка народилась [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.8). 02.09.1995 позивач зареєструвала шлюб із [PERSON] та після реєстрації шлюбу змінила своє прізвище на шлюбне « [PERSON] », що підтверджується відповідним свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.9). [INFO] в с.Свидя Черняхівського району Житомирської області померла мати позивача [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] (а.с.10). Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №546026, [PERSON] на підставі розпорядження голови Черняхівської райдержадміністрації від 14.12.2006 за №397 отримала земельну ділянку загальною площею 2,3761га. в межах згідно з планом на території Видиборської сільської ради Черняхівського району Житомирської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.13). Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Черняхівської селищної ради за №63 від 14.02.2023, [PERSON] на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , на день її смерті в даному житловому будинку ніхто не був зареєстрований та не проживав (а.с.11). 28.03.2023 постановою державного нотаріуса Черняхівської державної нотаріальної контори Житомирської області, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої [INFO] матері [PERSON] , оскільки не прийняла спадщину після померлої в порядку і строк встановлений чинним законодавством (а.с.15). Згідно витягу зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] не заводилась (а.с.16). IV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За змістом статей 15 Цивільного кодексу України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 3 статті 1223, частина 1 статті 1220, частина 1 статті 1270 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частина 1 статті 1269 Цивільного кодексу України передбачає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно частини 3 статті 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. V. МОТИВИ ТА ОЦІНКА СУДУ Звертаючись до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивач посилається на наявність обставин, які перешкоджали їй своєчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та зазначила, що у встановлений законом шестимісячний строк вона не звернулась до нотаріуса з відповідною заявою, через необізнаність про наявність у матері спадкового майна. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Подібна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі №381/4482/16-ц, від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20. Суд враховує аргументи позивача, наведені на підтвердження обставин, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, оскільки такі не оспорюються відповідачем та підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами в розумінні ст.ст. 77, 78, 79 ЦПК України. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустила шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує їй право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Стаття 1 Першого протоколу до конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі "Наталія Михайленко проти України" (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції "майном" визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні "законне сподівання" на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі "Стретч проти Сполученого Королівства" (пункт 32). "Законне сподівання" на отримання "активу" також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має "законне сподівання", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі "Копецький проти Словаччини" (Kopecky v. Slovakia). Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосований в практиці Європейського суду, отримане (хоча і не оформлений належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям "майно" в розумінні ст. 1 Першого протоколу. Враховуючи наведені обставини, поважність причин пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини та фактично відсутність іншого способу захисту свого права на отримання спадщини, суд дійшов до висновку про можливість поновлення позивачу строку на подання заяви про прийняття спадщини, оскільки це є єдиний можливий спосіб захисту порушених прав та подальшого оформлення спадкових прав на майно померлої. Таким чином, оцінюючи в сукупності обставини, на які посилається позивач на підтвердження поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, суд дійшов висновку про наявність у позивача об`єктивних труднощів для своєчасного прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , що є підставою для задоволення позову у межах заявлених вимог та визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Враховуючи викладені вище обставини, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача. VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною 9 статті 141 ЦПК України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Враховуючи, що спір виник внаслідок дій позивача, які виразились у невчасному зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, суд покладає судові витрати на позивача.

Outcome: approved