Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-04 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, у якому просили припинити право власності відповідача на 1/6 частку у праві спільної часткової власності на транспортний засіб марки «Volkswagen» моделі «Touareg», номерний знак [NUMBER] , 2007 року випуску, номер шасі [NUMBER] , визнати за кожною з них право власності на 1/12 частку у праві спільної часткової власності на такий та присудити відповідачу компенсацію 1/6 частки в розмірі 58421 грн. 17 коп. Мотивували позовну заяву тим, що у 2007 році [PERSON] , який був чоловіком [PERSON] та батьком [PERSON] і [PERSON] , набув у власність згаданий транспортний засіб. [INFO] він помер. 1/2 частка у праві власності на вказаний автомобіль були визнана за [PERSON] , з огляду на що до спадкової маси увійшла інша 1/2 частка у праві власності на такий. Вказана частка була успадкована порівну сторонами. Таким чином, [PERSON] є власником 4/6 частки у праві власності на автомобіль, [PERSON] є власником 1/6 частки у праві власності на такий, а також відповідач є власниками 1/6 частки у праві власності на такий. Зазначили, що транспортний засіб є неподільною річчю, з огляду на що його поділ в натурі неможливий. Частка відповідача є незначною. Спільне володіння та користування автомобілем неможливе. Істотна шкода інтересам відповідача та членам її сім`ї не завдається. Зауважили, що згідно звіту про оцінку від 06 січня 2023 року вартість вказаного транспортного засобу становить 350527 грн., з огляду на що вартість 1/6 частки такого складає 58421 грн. 17 коп. Повідомили, що вказана сума внесена ними на депозитний рахунок суду. Зазначили, що орієнтовні витрати на професійну правничу допомогу становлять 600 доларів США, а сума судового збору складає 1073 грн. 60 коп. Враховуючи викладене, просили позовні вимоги задовольнити. Ухвалою судді від 18 квітня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 01 травня 2023 року до суду від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому він з позовними вимогами не погодився. Повідомив, що відповідач та її син [PERSON] , перебуваючи в Україні, користувалися згаданим транспортним засобом і не чинили будь-яких перешкод. Крім того, [PERSON] має намір придбати вказаний автомобіль, неодноразово надавав грошові кошти позивачу на утримання такого. Між ним та позивачем проводилися переговори щодо купівлі вказаного транспортного засобу, однак остання від продажу відмовилася. З огляду на вказане, просив у задоволенні позовних вимог відмовити. 22 травня 2023 року до суду від представника позивачів [PERSON] надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою від 22 травня 2023 року у задоволенні клопотання представника позивачів [PERSON] про проведення судового засідання в режимі відеоконференції відмовлено. Протокольною ухвалою від 24 травня 2023 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримала з мотивів, викладених у позовній заяві, просила такі задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяві, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 319 ЦК України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 02 лютого 2023 року Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, стверджується, що [PERSON] та [PERSON] 18 червня 2000 року зареєстрували шлюб. Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 жовтня 2013 року, спадкоємцями померлого [INFO] [PERSON] є дружина [PERSON] та доньки [PERSON] і [PERSON] , кожній з яких належить право на 1/3 частку в спадщині, яка складається з 1/2 частки у праві власності на вищезгаданий транспортний засіб. З свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] вбачається, що власниками згаданого вище транспортного засобу є [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] . Таким чином, судом встановлено, що частка відповідача у праві власності на спірний транспортний засіб становить 1/6. Квитанцією до платіжної інструкції № 40336963 від 15 лютого 2023 року стверджується, що грошові кошти в розмірі 58422 грн. внесені на депозитний рахунок суду. Відповідно до статті 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі; іч є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. У постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року в справі № 750/11178/17 (провадження № 61-42000св18) зроблено висновок щодо застосування пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України та вказано, що «припинення права на частку має відбуватися, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Тобто можливе порушення інтересів як самого співвласника, так і членів його сім`ї виступатиме перешкодою для задоволення позову про припинення права на частку. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, робиться в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Ця умова спрямована на запобігання порушення інтересів співвласника та членів його сім`ї. Оскільки мається на увазі недопущення, то суд при розгляді справи повинен перевіряти, чи не будуть порушені інтереси й заподіяна шкода (майнова або немайнова) внаслідок припинення права на частку». Слід зауважити, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що завдана внаслідок такого припинення шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-81цс11, від 02 липня 2014 року у справі № 6-68цс12, від 24 лютого 2016 року у справі № 6-2784цс15 та від 23 листопада 2016 року у справі № 6-1943цс16. Верховний Суд у постанові від 18 грудня 2018 року по справі № 908/1754/17 дійшов до висновку, що, припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень ст. 365 ЦК України можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених п.п. 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності, як про це зазначили суди попередніх інстанцій. Як попередньо встановлено, частка відповідача у праві спільної часткової власності на спірний автомобіль становить 1/6, яка відповідно до постанови Верховного Суду від 09 червня 2021 року по справі № 161/1083/20 є незначною і за певних умов, визначених законом, може бути припинена. Так, транспортний засіб в силу ч. 2 ст. 183 ЦК України є неподільною річчю, оскільки його не можна поділити без втрати цільового призначення такого. Внесення позивачем вартості частки на депозитний рахунок суду за правилами ч. 2 ст. 365 ЦК України є передумовою винесення судом рішення про припинення права на частку у спільному майні. Це положення відображає конституційну гарантію попередньої компенсації за будь-яке позбавлення власності, за винятком умов воєнного чи надзвичайного стану, і вимога попереднього платежу є не просто технічною складовою процедури відчуження майна, яка встановлена законом, а є основною вимогою, на якій має ґрунтуватися рішення суду про позбавлення особи майна без її згоди (Andriy Rudenko v. Ukraine, № 35041/05, §41 - 43, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року). При цьому, сторонами не подано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження можливого заподіяння шкоди відповідачу внаслідок припинення права на частку у вказаному майні. Вказані обставини свідчать про наявність підстав для припинення права відповідача на 1/6 частку у праві спільної часткової власності на спірний транспортний засіб, а також для визнання за позивачами права власності на 1/12 частку у праві власності на такий за кожною. Крім того, звітом про оцінку, складеним 06 січня 2023 року ФОП [PERSON] , стверджується, що вартість спірного транспортного засобу становить 350527 грн. Таким чином, вартість 1/6 частки такого складає 58421 грн. 17 коп., з огляду на що відповідачу слід присудити компенсацію за її частку у зазначеному розмірі. З приводу покликань сторони відповідача на користування відповідачем транспортним засобом та нездійснення нею будь-яких перешкод слід зазначити, що вказані обставини в сукупності з іншими обставинами, що встановлені судом, не може бути єдиною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про припинення права на частку. Крім того, наміри [PERSON] , який не є стороною у справі, придбати спірний автомобіль будь-якими належними та допустимим доказами не підтверджуються. Зокрема, суду не надано доказів того, що він звертався до власників згаданого транспортного засобу з відповідною пропозицією щодо купівлі такого. Варто також зауважити, що припинення права власності відповідача на її частку та визнання за позивачами права на відповідні частки у праві власності на вказаний транспортний засіб не обмежує його можливостей щодо купівлі такого. Посилання сторони відповідача на те, що [PERSON] надавав позивачу [PERSON] грошові кошти саме для обслуговування спірного автомобіля не підтверджуються будь-якими належними та допустимими доказами. З поданих стороною відповідача платіжних документів вбачається, що в таких не вказано призначення платежів по них. Роздруківка переписки з месенджера «WhatsApp» не може бути належним та допустими доказом, оскільки з такої неможливо ідентифікувати осіб, які ведуть листування, їхні номери телефонів та інші ідентифікуючи ознаки. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що обставини, якими позивачі обґрунтувала свої вимоги, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а тому позовні вимоги слід задовольнити, а припинити право власності відповідача на 1/6 частку в праві спільної часткової власності на згаданий автомобіль, визнати за кожним з позивачі право власності на 1/12 частку у праві спільної часткової власності на такий, а також присудити відповідачу компенсацію вартості 1/6 частки такого в розмірі 58421 грн. 17 коп. В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1752 грн. 64 коп.

Outcome: approved