Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-09 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Коваль Є.Б., звернувся в суд із позовом до [PERSON] , просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, що виникла станом на 14 березня 2023 року в розмірі 23\~873,58 доларів США, з яких: сума неповернутої позики згідно розписки 23044 доларів США; відсотки за прострочення виконання зобов`язання 829,58 доларів США. Позов мотивовано тим, що 27 жовтня 2021 року позивач надав кошти в позику під розписку в сумі 23044 долари США, в гривневому еквіваленті, з умовою повернення суми коштів в розмірі 23044 долари США в гривневому еквіваленті відповідно до офіційного курсу НБУ станом на день повернення, до 31 грудня 2021 року. Однак відповідач свої зобов`язання за договором не виконав. Відповідно до положень статті 625 ЦК України, Відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням 3% річних, нарахованих на суму боргу, які складають 829,58 доларів США. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 березня 2023 року відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 15 червня 2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 10 липня 2023 року. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених в ньому, просить задовольнити позовні вимоги. Відповідач повідомлявся про час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав, за відсутності заперечень представника позивача суд постановив проводити заочний розгляд справи. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 27 жовтня 2021 року [PERSON] підтвердив те, що він отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 610\~435 гривень, що становить гривневий еквівалент суми 23 044 долари США по офіційному курсу НБУ станом на 27 жовтня 2021 року, та зобов`язався повернути таку ж суму грошових коштів, а саме 23044 дол. США в гривневому еквіваленті відповідно до офіційного курсу НБУ на день повернення, до 31 грудня 2021 року. Згідно із частиною другою статті 1047\~ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Верховний Суд України, у постанові від 18 вересня 2013 року, справа № 6-63цс13, виклав правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Отже, дослідивши надану позивачем розписку, суд доходить переконання, що вона підтверджують факт укладення договору позики, відповідно до умов якого [PERSON] отримав від [PERSON] 27 жовтня 2021 року 610\~435 гривень, що становив гривневий еквівалент суми 23 044 долари США по офіційному курсу НБУ станом на 27 жовтня 2021 року, та зобов`язується повернути позику, а саме суму коштів 23\~044 дол. США в гривневому еквіваленті відповідно до офіційного курсу НБУ на день повернення, до 31 грудня 2021 року. Розписка містять всі істотні умови договору позики. Статтею 525\~ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статей 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Статтею 625\~ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно роз`яснень, які викладені у висновку в постанові Великої Палати Верховного суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, \~згідно до\~статті 192 ЦК України\~іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої\~статті 1046 ЦК України, а також частини першої\~статті 1049 ЦК України\~належним виконанням зобов`язання з боку позичальника\~є повернення коштів у строки, у розмірі та саме\~у тій\~валюті,\~яка визначена\~договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Із змісту статті 12,13 ЦПК України вбачається, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи те, що [PERSON] не надав будь-яких доказів виконання своїх зобов`язань за договором позики, тому права позивача підлягають судовому захисту, шляхом стягнення вказаних грошових кошів з відповідача. Разом з тим, враховуючи те, що розпискою від 27 жовтня 2021 року передбачено повернення суми коштів 23\~044 доларів США саме в\~гривневому еквіваленті відповідно до офіційного курсу НБУ на день повернення, тому позовна вимога в частині стягнення грошових коштів в іноземній валюті не підлягає до задоволення. Так, станом на дату ухвалення рішення 10 липня 2023 року офіційний курс долара НБУ становить 36,5686 гривень за 1 долар США, тому сума неповернутої позики згідно розписки, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить: 23\~044 * 36,5686 = 842\~686,81 (гривень). Також, зважаючи на те, що [PERSON] прострочив виконання грошового зобов`язання, а тому за період прострочення з 01 січня 2022 року по 14 березня 2023 року (438 днів) з нього слід стягнути відповідно до статті 625 ЦК України три відсотки річних, що становить: 842\~686,81*3/100*438/365 = 30\~336,58 грн. Отже в цій частині позов також підлягає до часткового задоволення, а саме стягнення 3% річних в національній валюті, а не в іноземній, як просить позивач. За таких обставин, враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача в користь позивача заборгованості за договором позики від 27 жовтня 2021 року в загальному розмірі 873\~023,38 грн, з яких: 842\~686,81 грн борг за договором позики, 30\~336,58 грн три проценти річних від простроченої суми позики. В силу статті 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути сплачені позивачем 8730,23 гривень судового збору.

Outcome: partial