Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-13 00:00:00

У травні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON] , який зареєстрований 05 січня 2011 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м.\~Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис №\~6. В обґрунтування позову зазначала, що 05 січня 2011 року вона і [PERSON] уклали шлюб. Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З листопада 2020 року сторони спільного господарства не ведуть та проживають окремо. Під час проживання разом у них склалися різні погляди на побут, спільне проживання подружжя, на відносини в сім`ї та обов`язки щодо спільного ведення подружжям справ та облаштування майбутнього. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, у поданій до суду позовній заяві просила суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позов визнає та не заперечує проти його задоволення, оскільки сторони не проживають разом більше двох років. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Суд встановив, що 05 січня 2011 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м.\~Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис №\~6. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що з листопада 2020 року сторони шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, примиритися вони не бажають. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, позов визнав повністю. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. Враховуючи визнання позову відповідачем [PERSON] до початку розгляду справи по суті, суд вважає, що позивачу [PERSON] відповідно до ст. ст. 141, 142 ЦПК України із державного бюджету підлягає поверненню 50\~% сплаченого згідно із квитанцією №\~208300372 від 22 травня 2023 року судового збору в розмірі 536 грн. 80 коп., така ж сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved