Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про припинення права спільної часткової власності та визнання права власності на 1/9 частину житлового будинку. В обгрунтування позовних вимог позивач в заяві зазначив, що йому на праві власності належить 8/9 частин житлового будинку [ADDRESS] . 1/9 частина спірного будинку належить відповідачу, яку вона успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] , яку останній в свою чергу успадкував після смерті [PERSON] . Право власності на 1/9 частину спірного будинку залишається зареєстрованим за померлим [PERSON] , відповідач у спадкових правах на вказану частину спірного будинку не оформилась. Відповідач у вказаному будинку не проживає, домовленості щодо спільного утримання будинку між сторонам не досягнуто, не погоджується добровільно продати свою незначну частку в спільній власності позивачу. Позивач посилаючись на вищевикладене, а також те, що частка відповідача у спірному будинку є незначною і не може бути виділена в натурі просив суд ухвалити рішення яким припинити право спільної часткової власності [PERSON] на 1/9 частину спірного будинку, сплативши їй з депозитивного рахунку суду грошову компенсацію в сумі 6019 грн. 78 коп., визнати за ним (позивачем) право власності на 1/9 частину вказаного будинку. Ухвалою від 20.07.2020 року позов залишено без руху для усунення вказаних в ухвалі недоліків протягом десяти днів з моменту отримання копії даної ухвали. 25.08.2020 року до суду надійшла заява позивача з додатками на усунення недоліків. Ухвалою від 10.09.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 03.11.2020 року на запит до суду надійшла копія спадкової справи №424/2001, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 16.11.2020 року до суду надійшов відзив на позов, згідно якого відповідач заперечила проти задоволення позову посилаючисть на те, що позивач не вживав заходів щодо вирішення даного питання в добровільному порядку шляхом безпосереднього звернення до відповідача, позивачем не надано доказів дійсної вартості спірного будинку та неможливості виділення частки відповідача в натурі. 03.12.2020 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказав, що він неодноразово звертався до відповідача по питанню щодо продажу йому належної відповідачу частки спірного будинку, відповідач відмовлялась продавати належну їй частку будинку, переклавши повністю на нього обов`язок утримання своєї частини будинку, ним було надано звіт про оцінку будинку, який підтверджує дійсну (ринкову) вартість спірного будинку. 21.09.2021 року до суду надійшли заперечення, згідно яких позивач вказала, що після смерті чоловіка [PERSON] прийняла спадщину та офорфмилась у спакових правах на майно, що належало останьому. Також їй стало відомо, що її чоловік за життя прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON] , подавши відповідну заяву до Баштанської державної нотаріальної контори, однак вона у спадкових правах не оформилась через відсутність спадкової справи, заведеної після сметрі [PERSON] . В судове засідання позивач не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Відповідач до суду не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином. Дослідивши наявні у справі матеріали (копію інформаційної довідки №182515664, сформованої 26.09.2019 року; копію свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.04.1994 року; копію свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.12.2011 року; копію витягу про державну реєстрацію прав від 16.01.2012 року; копію свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.12.2011 року; копію витягу про державну реєстрацію прав від 02.03.2012 року; звіт про оцінку земельних поліпшень - житлового будинку від 18.08.2020 року; копію технічного паспорту на садибній житловий будинок від 15.11.2006 року; копію свідоцтва про смерть [INFO] [PERSON] ; копію спадкової справи №424/2001, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; копію заповіту, посвідченого 26.02.1992 року секретарем Лоцкинського виконкому сільської ради народних депутатів; копію витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 13.12.2011 року; копію витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 12.04.2011 року; повідомлення Баштанської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 18.09.2021 року; повідомлення Державного нотаріального архіву Миколаївської області від 23.10.2021 року), суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне. Згідно копії інформаційної довідки №182515664, сформованої 26.09.2019 року, з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 8/9 часток житлового будинку [ADDRESS] , право приватної спільної часткової власності на 1/9 частку даного будинку зареєстровано за [PERSON] (а.с.10). З висновку про вартість об`єкту оцінки від 18.08.2020 року вбачається, що ринкова вартість житлового будинку [ADDRESS] , складає 54178 грн., у тому числі 1/9 частина складає 6019 грн. 78 коп. (а.с.36-42). З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [INFO] помер [PERSON] (а.с.47). Згідно копії спадкової справи №424/2001, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем спадкового майна останнього є відповідач [PERSON] (дружина померлого), яка прийняла спадщину (а.с. 65-92). Згідно копії заповіту, посвідченого 26.02.1992 року секретарем Лоцкинської сільської ради, [PERSON] на випадок своєї смерті все належне йому майно, в тому числі будинок по [ADDRESS] , заповів своїм синам: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і внуку [PERSON] в рівних долях (а.с.106). Сукупність досліджених судом доказів свідчать, що позивач [PERSON] є власником 8/9 частин житлового будинку [ADDRESS] . Право власності на 1/9 частину спірного вищевказаного будинку зареєстровано за [PERSON] , який помер [INFO] . Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] був, зокрема, [PERSON] (син спадкодавця). [INFO] [PERSON] помер, спадщину після якого прийняла відповідач по справі [PERSON] (дружина спадкодавця). Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. 2. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Із наведених норм права вбачається, що окрім умов, передбачених п.п.1-4 ч.1 даної статті ЦК України, необхідним є підтвердження й самого факту належності особі права на частку у спільному спірному майні. Згідно ст.ст. 548,549 ЦК УРСР (який діяв на час смерті [INFO] [PERSON] ) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчиненні протягом шести місців з дня відкриття спадщини. Встановлені судом обставини підтверджують той факт, що відповідач [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] . Натомість доказів на підтвердження того, [PERSON] , бучи спадкоємцем за законном та заповітом, прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON] , судом не встановлено. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту прийняття спадщини [PERSON] , після смерті [PERSON] . Вжитими судом заходами таких доказів також встановити не представилось можливим. Так, на запит суду Баштанською державною нотаріальною конторою Миколаївської області надано повідомлення від 18.09.2021 року про те, що, спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , передана на зберігання до Державного нотаріального архіву Миколаївської області (а.с.145). В свою чергу, згідно повідомлення Державного нотаріального архіву Миколаївської області від 23.10.2021 року, спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на зберігання до Державного нотаріального архіву Миколаївської області не передавалась (а.с.167). На повторно направленні запити щодо отримання копії вищевказаної спадкової справи (а.с.178,179), Баштанською державною нотаріальною конторою Миколаївської області та Державним нотаріальним архівом Миколаївської області до суду направлено аналогічні відповіді щодо відсутності даної спадкової справи. Таким чином, недоведеність вищевказаних обставин спадкування свідчить про відсутність підстав стверджувати щодо належності вищевказаного нерухомого майна саме відповідачу. Крім того, необхідність відмови в задоволенні позову обумовлена наступним. Згідно з положеннями статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частинами першою, другою статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України). Згідно ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Як зазначалось вище, правові підстави для припинення права на частку у спільному майні передбачені статтею 365 ЦК України. Частиною першою статті 365 Цивільного кодексу України визначено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (частина друга цієї статті). Відповідно до правової позиції ВС України, викладеної у постанові №908/1754/17 від 18 грудня 2018 року відсутність подібної конструкції ("за наявності одночасно") в статті 365 Цивільного кодексу України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 Цивільного кодексу України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Для припинення права на частку у спільному майні на підставі позову іншого співвласника необхідно встановити наявність хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 Цивільного кодексу України, тобто чи є відповідна частка незначною і не може бути виділена в натурі, або річ неподільною, або спільне володіння і користування майном є неможливим, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам відповідного співвласника та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Аналіз зазначеного дає підстави для висновку, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь - якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини 1 статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Позивач в обгрунтування свої вимог вказує на те, що відповідач у спірному будинку не проживає, з нею не досягнуто домовленості щодо спільного утримання будинку, відповідач не погоджується добровільно продати свою частку в спільній власності, а також те, що частка відповідача у спірному будинку є незначною і не може бути виділена в натурі. На думку суду дані доводи позивача є безпідставними, оскільки обставини щодо з приводу того, що частка є незначною і не може бути виділена в натурі грунтуються лише на власних суб`єктивних припущеннях позивача (без проведення відповідного експертного дослідження). Обставини щодо відмови відповідача добровільно продати свою частку в спільній власності позивачу (вирішити питання за згодою) не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та спростовуються запереченнями відповідача, викладеними останньою в відзиві на позов. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed