Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-10 00:00:00

1. Описова частина Стислий виклад позицій учасників справи [PERSON] звернувся до суду із заявою, у якій просить встановити юридичний факт його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 та на момент набрання чинності ЗУ «Про громадянство України», а саме 13.11.1991. Свої вимоги обгрунтовує тим, що він народився [INFO] в с. Грозів Острозького району Рівненської області. Все своє життя він проживав, навчався на території України, в тому числі і на момент проголошення її незалежності. З 1973 по 1981 роки навчався у Грозівській початковій школі та школі с. Гремяче Острозького району Рівненської області. З 1981 по 1984 роки навчасвся в ПТУ в м. Здолбунів Рівненської області. Потім проходив строкову військову службу в армії. З осені 1986 по 1987 роки працював на цукровому заводі в с. Шпанів Рівненського району. Там була заведена трудова книжка, яку він втратив. З 1990 року до грудня 2016 року він постійно проживає в с. Степанівка Ніжинського району Чернігівської області разом зі співмешканкою [PERSON] за адресою [ADDRESS] та її дочкою. До теперішнього часу він не отримав паспорта громадянина України, мав лише паспорт громадянина СРСР, який згорів під час пожежі. Орган ДМС України відмовив йому у видачі паспорта громадянина України через відсутність доказів його належності до громадянства України. Заявник та його представник у судовому засіданні заявлені вимоги підтримали і просили їх задовольнити з вищевказаних підстав. Додатково [PERSON] повідомив, що після роботи на цукровому заводі в с. Шпанів, він працював будівельником у складі будівельної бригади у с. Бучки Новгород-Сіверського району Чернігівської області. Починаючи з 1990 року працював по договору у складі будівельної бригади у колгоспі в с. Степанівка Борзнянського району. Представник заінтересованої особи у судовому засіданні пояснила, що проведеною перевіркою було встановлено особу [PERSON] , але не виявилось можливим підтвердити факт його належності до громадянства України у зв`язку з відсутністю документального підтвердження факту проживання на території України станом на 24.08.1991 чи 13.11.1991. У зв`язку з цим заявнику було рекомендовано звернутися до суду. При вирішенні заяви [PERSON] покладається на розсуд суду. Заяви та клопотання учасників справи Учасники справи інших заяв та клопотань до суду не подавали. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 9 травня 2023 року відкрито провадження у справі, визначено дату та час судового засідання та роз`яснено заінтересованій особі право подати письмові пояснення по суті заяви. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи Суд установив , що відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00036693417, [PERSON] , народився [INFO] в с. Грозів Острозького району Рівненської області. Його батьками були [PERSON] та [PERSON] . (а.с.5). Борзнянським сектором УДМСУ в Чернігівській області встановлено, що 01.12.1982 заявник отримував паспорт громадянина СРСР серії [NUMBER] . Однак 11.02.2023 [PERSON] відмовлено в оформленні паспорта громадянина України в зв`язку з не підтвердженням факту його постійного проживання на території України на 24.08.1991 та на 13.11.1991 (а.с. 8, 20-55). Відповідно до довідки Степанівського старостинського округу Комарівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області №173 від 07.04.2023 [PERSON] , [INFO] , постійно проживає в с.Степанівка Ніжинського району Чернігівської області. З 1990 року по грудень 2016 рік проживав за адресою [ADDRESS] , з грудня 2016 року по сьогоднішній день проживає за адресою: [ADDRESS] , без реєстрації. (а.с. 6). Відповідно до довідки Степанівського старостинського округу Комарівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області №175 від 13.04.2023 [PERSON] , [INFO] , дійсно станом на 24.08.1991 та 13.11.1991 постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 7). Свідок [PERSON] суду пояснила, що їй відомо, що заявник приїхав до с. Степанівка Ніжинського району та працював по договору у місцевому колгоспі будівельником. Вона почала співмешкати з ним з осені 1990 року та прожила до 2006 року. Свідок [PERSON] суду пояснила, що їй відомо, що з осені 1990 року заявник приїхав у с. Степаніка у складі будівельної бригади та працював у місцевому КСП «Десна» по договору. З лютого 1990 року він допомагав їй по господарству за плату. Весь цей час він співмешкав з [PERSON] у будинку навпроти. Згідно довідки СТОВ «Дружба-Нова» №150 від 07.07.2023 інформація про роботу [PERSON] у колгоспі «Десна» с. Степанівка Борзнянського району відсутня у книгах обліку заробітної плати та в книгах обліку трудового стажу. Частиною першою статті 315 ЦПК України визначено перелік фактів, що мають юридичне значення, про встановлення яких суд розглядає справи. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ст.4 Закону України «Про громадянство України» (далі - Закон) питання громадянства України регулюється Конституцією України, цим Законом, міжнародними договорами України. За змістом положень ст.3 вказаного Закону громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України» та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України. Перелік документів, які відповідно до Закону подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України передбачений Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, який затверджений Указом Президента України 27.03.2001 року за №215 (далі - Порядок). Одним із документів для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону «Про громадянство України», що подає особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, є судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року. Аналізуючи зібрані в справі докази в їх сукупності, суд вважає, що пояснення [PERSON] щодо постійного проживання на території України станом на момент проголошення незалежності України (24.08.1991) та на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» (13.11.1991) повністю узгоджуються з показаннями допитаних в судовому засіданні свідків, а також письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи, а тому його заява є обгрунтованою і підлягає до задоволення. Суд зважує на ту обставину, що цей факт має для заявника юридичне значення та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved