Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] , від імені якого виступає представник [PERSON] звернулася до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Сторожинецький центр первинної медичної допомоги» Сторожинецької міської ради Чернівецького району, Чернівецької області про визнання протиправним та скасування наказу №56 від 13.07.2022 року про звільнення, про поновлення на роботі та середнього заробітку за час вимушеного прогулу, мотивуючи свої вимоги наступним. Зазначала, що 01.08.1978 року вона була прийнята на посаду медичної сестри в с. Верхні Петрівці Сторожинецького району Чернівецької області, де працювала до дня її звільнення. Також зазначала, що наказом Сторожинецького районного центру первинної медичної допомоги від 01.04.2013 року №8пв §2 її, на той час медсестру фізкабінету Верхньо-Петрівецької АЗПСМ, було переведено на посаду сімейної медсестри на 1,0 ставки з 01.04.2013 року. Вказує, що 03 червня 2022 року вона отримала поштовим зв`язком попередження від 24.04.2022 року про майбутнє звільнення із займаної посади відповідно до пункту 1 ст.40 КЗпП України. Також вказує, що згідно зазначеного попередження їй було запропоновано переведення на інші посади, зокрема: медична сестра загальної практики-сімейної медицини Пункту Здоров`я с. Заволока Михальчанської АЗПЄМ - 1,0 ставка, тимчасово на період декретної відпустки основного працівника, з окладом згідно штатного розпису; робітник з благоустрою - 0,25 ставки в адміністрації КНП «Сторожинецький ЦПМД», з окладом згідно штатного розпису; водій автотранспортного засобу Ново-Бросківецької АЗПСМ - 0,5 ставки, з окладом згідно штатного розпису. Наказом КНП «Сторожинецький ЦПМЛД» її було звільнено з посади медсестри ЗПСМ Верхньо-Петрівецької АЗПСМ у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників п.1 ст.40 КЗпП України з 24.07.2022 року. Вважає звільнення незаконним, оскільки ні фактичної реорганізації підприємства, ні зміни чи оптимізації штатного розкладу відповідача в дійсності не відбулося; під час звільнення з роботи їй не було запропоновано вакантних посад, які вона може обіймати відповідно до своєї кваліфікації, оскільки запропонові їй посади не відповідають ані її спеціалізації, ані її освіті, ні місту проживання, оскільки територіально знаходяться на відстані більше 30 км від її місця проживання та жодного відношення до медицини не мають, а також не дотримано строків попередження про звільнення, оскільки попередження нею було отримано 03.06.2022 року, а звільнено з роботи 24.07.2022 року. Також вважає, що у зв`язку із незаконним її звільненням відповідач зобов`язаний їй виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу, тобто з 25.07.2022 року по день фактичного поновлення на роботі, із розрахунку 938,77 грн. в день. На підставі вищевикладеного просила визнати незаконним та скасувати наказ КНП «Сторожинецький ЦПМЛД» Сторожинецької міської ради від 13.07.2022 року про її звільнення, поновити її на посаді медсестри ЗПСМ Верхньо-Петрівецької АЗПСМ, стягнути з КНП «Сторожинецький ЦПМЛД» Сторожинецької міської ради на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, тобто з 25.07.2022 року по день фактичного поновлення на роботі, а також стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. 03.10.2022 року від представника відповідача КНП «Сторожинецький ЦПМЛД» Сторожинецької міської ради [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій він зазначив, що вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з наступних причин. Зазначив, що при прийняті рішення про звільнення [PERSON] ними було повністю дотримано вимоги ст.ст.40, 43,49-2 КЗпПУ, а саме: звільнення [PERSON] було проведено за наказом уповноваженої особи від 04.05.2022 року №153 на підставі створення комісії щодо проведення оптимізації, шляхом скорочення штатної чисельності працівників з врахуванням переважного права залишення працівників відповідної категорії на роботі з дотриманням вимог трудового законодавства, вимог Наказу Міністерства охорони здоров`я України 504 від 19.03.2018 року «Про затвердження порядку надання первинної медичної допомоги», яким передбачається, що команда з надання первинної медичної допомоги складається під керівництвом спільно з одним лікарем загальної практики - сімейним лікарем та не менше ніж з одного фахівця (сестра медична загальної практики сімейної медицини, акушерка, фельдшер тощо). Із зазначеним наказом позивачка була ознайомлена під особистий розпис та 24.05.2022 року її було попереджено про вивільнення із пропозицією переведення на запропоновані їй посади, зокрема й на посаду медичної сестри загальної практики сімейної медицини пункту здоров`я с.Заволока, Михальчанської амбулаторії загальної практики сімейної медицини з окладом згідно штатного розпису. Від отримання попередження [PERSON] відмовилась, про що представниками відповідача в її присутності було складено акт, який того ж дня з попередженням направлений через відділ поштового зв`язку позивачці. Також зазначив, що твердження позивачки щодо недотримання відповідачем строків попередження про звільнення є хибним, оскільки вона помилково посилається на факт отримання нею зазначеного попередження лише 03.06.2022 року, при цьому нівелюючи факт особистої відмови 24.05.2022 року від отримання письмового попередження про майбутнє звільнення за її місцем роботи в Верхньопетрівецькій амбулаторії загальної практики сімейної медицини. Крім того вказав, що 13.07.2022 року відповідачем було сформовано наказ №56 ЗВ про звільнення [PERSON] з 24.07.2022 року на підставі вимог п.1 ст.40 КЗпПУ та в день звільнення було проведено розрахунок. Останній робочий день 24.07.2022 був днем звільнення [PERSON] , однак, 25.07.2022 року - на наступний робочий день після вихідного, який є днем звільнення, [PERSON] не з`явилась для отримання копії наказу про її звільнення та трудової книжки. Згодом, нею було отримано копію наказу про звільнення, в якому вона власноруч проставила відмітку без підпису «Відмовляюсь від підписів» та отримала трудову книжку, про що свідчить відповідний запис в Книзі обліку руху трудових книжок і вкладишів по підприємству. Посилався на те, що заклади охорони здоров`я після впровадження медичної реформи суб`єктами господарювання, отримують кошти за результатом ефективної роботи, отримуть кошти за договором з НСЗУ на свої банківські рахунки, бюджет відображається у фінансовому плані підприємства, керівники можуть самостійно господарювати та реінвестувати доходи у підприємство. На сьогодні ЦПМД керується Господарським кодексом України (ч.3 ст.64 ГК України, відповідно до якого підприємство самостійно визначає свою структуру, виходячи із своїх фінансових можливостей. Основа реформи первинної ланки охорони здоров`я передбачає, що сімейний лікар, який надає весь перелік допомоги па первинному рівні. Держава передбачила капітаційну ставку на кожного лікаря, кількість пацієнтів, яку він може обслуговувати, проте кожен лікар має сам визначити, скільки медсестер у нього має бути, санітарок і т.д. На підставі викладеного просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі за безпідставністю. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Паланійчук В.П. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просили їх задовольнити. Представник відповідача Комунального некомерційного підприємства «Сторожинецький центр первинної медичної допомоги» Сторожинецької міської ради Чернівецького району, Чернівецької області Паладійчук А.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву, у позові просив відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що наявні підстави для відмови у задоволенні позову. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 15 ЦК України, передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судом встановлено, що відповідно до копії трудової книжки, виданої на ім`я [PERSON] встановлено, що вона 01.08.1978 року була прийнята на посаду медичної сестри в с. Верхні Петрівці Сторожинецького району Чернівецької області, що також підтверджується копією наказу №54 §3 від 29.07.1978 року. Наказом від 01.04.2013 року №8пв §2 її з посади медсестри фізкабінету Верхньопетрівецької АЗПСМ, було переведено на посаду сімейної медсестри на 1,0 ставки з 01.04.2013 року. Наказом від 24.07.2022 року №56 від 13.07.2022 року її звільнено з займаної посади у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Вищевказане також підтверджується копіями зазначених вище наказів. З копії акту щодо неотримання трудової книжки, наказу про звільнення та відмови від підпису наказу про звільнення від 25.07.2022 року о 09-30 год. вбачається, що акт складений комісією в складі: заступника головного лікаря [PERSON], заступника головного бухгалтера [PERSON], інспектора відділу кадрів [PERSON] , головної медичної сестри [PERSON] та юрисконсульта [PERSON] про те, що останнім робочим днем та днем звільнення [PERSON] з посади медсестри ЗПСМ Верхньо-Петрівецької АЗПСМ є 24.07.2022 року, однак 25.07.2022 року [PERSON] не з`явилась за отриманням наказу про звільнення та трудової книжки, чим відмовилась від підпису про ознайомлення з наказом №56 від 13.07.2022 року, від отримання на руки копії вказаного наказу та власної трудової книжки. Відповідно до довідки щодо порівняльного аналізу продуктивності праці і кваліфікації медсестер загальної практики-сімейної медицини Верхньо-Петрівецької АЗПСМ, яка є структурним підрозділом КНП Сторожинцький ЦПМД (у відповідності до вимог ст.42 КЗпП України), який проведено комісією, утвореною у відповідності до наказу №153 від 04.05.2022 року, в складі: інспектора з відділу кадрів [PERSON] та юрисконсультом [PERSON], встановлено, що чотири штатних одиниці з семи передбачених, займають працівниці, на утриманні яких перебувають неповнолітні діти, а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Щодо рівня кваліфікації та продуктивності праці встановлено наступне: 7 штатних одиниць медсестер загальної практики-сімейної медицини мають однакову кваліфікацію (вища категорійність медсестер загальної практики-сімейної медицини), однак проаналізувавши продуктивність праці працівниці [PERSON] , [INFO] , встановлено, що остання працює не повний робочий день - тобто зі ставкою 0,5, інші шестеро працівниць працюють повний робочий день зі ставкою 1,0. Зокрема [PERSON] , [INFO] отримує гарантовану державою пенсію згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-1V. Крім того, виявлено, що термін проходження атестації [PERSON] станом на 04.05.2023 року сплив 08.12.2021 року, що свідчить про факт підтвердження кваліфікаційності до 08.12.2021 року. Звертаючись в суд з вказаним позовом, позивачка, як на підставу недійсності та скасування наказу №56 від 13.07.2022 року, яким її звільнено з посади сімейної медсестри на 1,0 ставки, посилається на те, що роботодавець не вжив заходів, щодо переведення її на рівнозначну посаду та не запропонував їй вакансії, які вона може обіймати відповідно до своєї кваліфікації, оскільки запропоновані їй посади не відповідають ані її спеціалізації, ані її освіті. Згідно ч.2 ст.40 КЗпП України, звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. З копії попередження від 24.05.2022 року вбачається, що у зв`язку зі скороченням чисельності працівників, пов`язаним із ліквідацією структурного підрозділу та штатного розпису на підставі наказу №153 від 04.05.2022 року, відповідачем запропоновано [PERSON] перевестися на іншу посаду, зокрема: медичної сестри загальної практики-сімейної медицини Пункту Здоров`я с. Заволока Михальчанської АЗПСМ - 1,0 ставка, тимчасово на період декретної відпустки основного працівника, з окладом згідно штатного розпису; робітника з благоустрою - 0,25 ставки в адміністрації КНП «Сторожинецький ЦПМД», з окладом згідно штатного розпису; водія автотранспортного засобу Ново-Бросківецької АЗПСМ - 0,5 ставки, з окладом згідно штатного розпису. При цьому, позивачку попереджено, що у разі її відмови від переведення вона може бути звільнена з роботи у встановленому законом порядку, відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України 24.07.2022 року. Зазначене попередження [PERSON] отримала засобами поштового зв`язку 03 червня 2022 року. Таким чином, доводи позивачки про те, що їй не були запропоновані всі вакантні посади, які вона може обіймати відповідно до своєї кваліфікації, спеціалізації чи освіті, є безпідставними. Судом встановлено, що відповідач вживав заходи, спрямовані на реальне працевлаштування позивачки, запропонувавши їй працевлаштування на вакантній посаді медичної сестри загальної практики-сімейної медицини Пункту Здоров`я с. Заволока Михальчанської АЗПСМ - 1,0 ставка, тимчасово на період декретної відпустки основного працівника, з окладом згідно штатного розпису, однак позивачка не надала згоди на переведення на вказану посаду, крім того, вчасно повідомив її про можливе звільнення у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України в разі її незгоди перевестись на іншу вакантну посаду, що свідчить про відсутність порушення Комунальним некомерційним підприємством «Сторожинецький центр первинної медичної допомоги» Сторожинецької міської ради Чернівецького району вимог трудового законодавства при звільненні позивачки. Згідно з статтею 235 КЗпП України підставою для поновлення працівника на роботі є його звільнення без законних підстав. Тому поновлено на роботі може бути лише працівника, якого звільнено незаконно, з порушенням процедури звільнення чи за межами підстав, передбачених законом чи договором або за відсутності підстав для звільнення. Відповідно до частини 3 статті 12 та частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зважаючи на те, що будь-яких переконливих і безспірних доказів на підтвердження обставин, з якими як з юридичним фактом пов`язувались матеріально-правові вимоги, позивачкою не надано, не містять їх і матеріали справи, а обставини, на які позивачка посилалася, не є достатніми для висновку про наявність цивільно-правових підстав для визнання звільнення незаконним та поновлення її на роботі. Оскільки судом не встановлено порушень законодавства при звільненні позивачки з роботи, не підлягають задоволенню і похідні вимоги щодо стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу. Інші доводи позивачки цих висновків не спростовують. Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. На підставі ст.40 КЗпП України,

Outcome: dismissed