Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-06 00:00:00

13 листопада 2019 року позивач [PERSON] звернувся Луцького міськрайонного суду Волинської області з вказаним позовом, посилаючись на те, що 28 серпня 2019 року він звернувся до відділення ТОВ «Нова пошта», розташованого в с. Рованці Луцького району Волинської області з метою відправлення посилки з двома передніми фарами до автомобіля марки «Субару Аутбек» 2013 року випуску, які надав працівнику ТОВ «Нова пошта» для проведення пакування. На підтвердження відправлення ним посилки була оформлена експрес-накладна за № 59000444073771 від 28 серпня 2019 року, в якій зазначено, що прийнято до відправлення фари 2 шт. вагою 80 кг, місця 2, оголошена вартість 36800 грн.. 30 серпня 2019 року ТОВ «Нова пошта» було повернуто йому посилку по експрес-накладній № 59000444733096 в зв`язку з відмовою отримувача від отримання посилки, після її огляду у відділенні ТОВ «Нова пошта» в м. Кременчук. Після повернення посилки її вміст було оглянуто ним в присутності працівників відповідача і виявлено пошкодження, а саме в обох автомобільних ліхтарях були обламані кріплення., про що 2 вересня 2019 року був складений акт приймання-передачі, в якому було зазначено, що ліхтарі були упаковані в повітряно-пухірчану плівку, стрейч плівку та коробку. В ході огляду упаковки встановлено, що вона була у використанні та пом`ята. З метою отримання відшкодування вартості пошкодженого відправлення він звернувся до ТОВ «Нова пошта» з претензією, на що 8 жовтня 2019 року отримав лист-відповідь № 15550, в якому було зазначено, що оскільки місце пошкодження вантажу не збігається із місцем пошкодження упаковки, то експедитор не несе відповідальність за цілісність та збереження вантажу. Оскільки через пошкодження кріплення фар автомобіля, їх подальше цільове використання неможливе, тому вважає, що відповідач зобов`язаний відшкодувати їх вартість в розмірі 4400 злотих, що еквівалентно 28600 грн.. Позивач просить суд стягнути із ТОВ «Нова пошта» його користь 28600 грн., як компенсацію пошкодженого вантажу за договором поштового відправлення. Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 15 листопада 2019 року вказану справу передано за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва (а.с. 25). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справі поділено судді Плахотнюк К.Г. (а.с. 31). Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 32-33). Відповідачу був наданий строк для надання відзиву і всіх письмових та електронних доказів, висновків експертів і заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову до суду з підтвердженням направлення позивачу копії відзиву та доданих до нього документів. Відповідач ТОВ «Нова пошта» подало до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що позовні вимоги є безпідставними, та такими, що не підлягають до задоволення. Правовідносини між ТОВ «Нова пошта» та [PERSON] регулюються Публічним договором про надання послуг з організації перевезення відправлень, предметом якого є послуга ТОВ «Нова пошта» по організації перевезення відправлення позивача згідно з експрес-накладною № 59000444733096. Згідно цього перевізного документа [PERSON] надав до перевезення фари, оголошеною вартістю 36800 (два вантажні місця). Позивач всупереч умов вказаного Публічного договору не надав ТОВ «Нова пошта» супровідних документів відносно свого відправлення, у тому числі і документів щодо його вартості. Крім того, позивачем не надано жодного належного доказу, який би встановлював розмір фактичної шкоди у вигляді суми, на яку зменшилась вартість вантажу. А у разі недосягнення згоди сторін щодо причини пошкодження та суми на яку зменшилася вартість вантажу, не проведена експертиза в бюро товарних експертиз або іншими компетентними організаціями чи фізичними особами. Як доказ розміру заподіяних збитків [PERSON] надав складений іноземною мовою документ на суму 28600 грн., який не може бути належним та допустимим доказом. Вказаний документ не підтверджує понесені позивачем витрати в розмірі 28600 грн. та не узгоджується із іншими доказами: актом приймання - передачі та претензією від 2 вересня 2019 року, де позивач не вказав характеристики та номенклатуру вмісту відправлення. Водночас ТОВ «Нова пошта» наголосило, що доказом відсутності їх вини є акт-приймання-передачі від 2 вересня 2019 року, в якому зафіксовано, що вантаж знаходився у новій та цілій упаковці (одне з двох місць) та у пакуванні другого місця місце пошкодження пакування не збігається із місцем пошкодження відправлення, що виключає відповідальність ТОВ «Нова пошта». У судовому засіданні сторони відсутні, про час і місце розгляду справи повідомлялися, про причини неявки суд не повідомили. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, приходить до наступного. Як зазначив в позовній заяві позивач [PERSON] та не заперечив у відзиві на позовну заяву відповідач ТОВ «Нова пошта», що [PERSON] з відділення ТОВ «Нова пошта» в с. Рованці Луцького району Волинської області відправив посилку з двома фарами до автомобіля марки «Субару Аутбек» 2013 року випуску, вагою 80 кг, місця 2, оголошеною вартістю 36800 грн., проте доказів цього суду не надав. Вказана посилка була повернута позивачу по експрес-накладній № 59000444733096 в зв`язку з відмовою отримувача від її отримання. Після повернення посилки її вміст було оглянуто позивачем в присутності працівників відповідача і виявлено пошкодження, а саме в обох автомобільних ліхтарях були обламані кріплення, про що 2 вересня 2019 року був складений акт приймання-передачі (а.с. 4). У вказаному акті приймання-передачі, який підписаний [PERSON] та представником перевізника [PERSON] , зазначено, що замовнику (одержувачу) прибуло відправлення: фари; відповідно до експрес-накладної (ЕН) № 590004447332610001; відмова від відправлення, місць 2; ШК проблемних місць відправлення: 59000444733261, 590004447332610001. Вид упаковки: коробка, повітряно-пухирчата плівка, пінопластова обрізь. Стан зовнішньої упаковки: тип: нова; стан: 59000444733261 - ціла, 590004447332610001 - розірвана (пошкоджена одна коробка). Місце пошкодження відправлення та упаковки не збігаються. Спеціальне маркування «Обережно крихке!» - є; інше спеціальне маркування: немає. Огляд здійснювався в момент отримання відправлення. 2 вересня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до відповідача з претензією про відшкодування вартості відправлення в розмірі 28600 грн. в зв`язку з пошкодженням відправленням (зламані кріплення) (а.с. 3). Листом № 15550 від 8 жовтня 2019 року ТОВ «Нова пошта» у задоволенні претензійних вимог позивачу відмовлено. Повідомлено позивача про те, що при огляді вантажу жодних пошкоджень та характерних слідів на зовнішній упаковці не встановлено, про що зазначено в акті приймання-передачі. Таким чином, жодних порушень або протиправних дій з боку співробітників компанії не виявлено, вина перевізника у пошкодженні вантажу не встановлена (а.с. 5). Звертаючись у суд з даним позовом, позивач вказував про те, що вантаж був пошкоджений під час перевезення, тому він просить стягнути з ТОВ «Нова пошта» майнову шкоду в розмірі 28600 грн.. Відповідно до ст. 4 ЦПК України та ст. 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Спірні правовідносини регулюються нормами Конституції України, Законом України «Про захист прав споживачів», Цивільним кодексом України, Законами України «Про транспорт», «Про автомобільний транспорт», Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України 14.10.1997 року № 363, які зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 року за № 128/2568, та умовами Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень ТОВ «Нова пошта». Відповідно до ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Згідно ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Відповідно до частини третьої статті 909 ЦК України укладання договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортного кодексами). Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про автомобільний транспорт» на автомобільного перевізника покладено обов`язок забезпечити виконання умов договору про перевезення вантажу автомобільним транспортом у межах, визначених договором та законодавством; забезпечити збереження вантажу, прийнятого до перевезення, до передачі вантажовласнику (уповноваженій ним особі) в пункті призначення; відшкодовувати замовнику збитки за пошкодження або псування вантажу, часткову чи повну його втрату, а також збитки, завдані внаслідок несвоєчасної доставки вантажу. Відповідно до ч. 2 ст. 925 ЦК України позов до перевізника може бути пред`явлений відправником вантажу або його одержувачем у разі повної або часткової відмови перевізника задовольнити претензію або неодержання від перевізника відповіді у місячний строк. Приписами ст. 924 ЦК України передбачено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. У п. 7.2.7. Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень зазначено, якщо під час видачі відправлення Сторонами буде виявлено пошкоджене відправлення або відправлення, якого не вистачає в цілій (неушкодженій) упаковці, відповідальність за будь-які пошкодження, нестачу або відсутність вмісту відправлення всередині упаковки покладається на Відправника. Пунктом 7.2.8. Публічного договору визначено, що експедитор не несе відповідальності за цілісність, збереженість (схоронність) відправлення або його нестачу у випадку, якщо відправлення передається Одержувачу або Відправнику в цілій/неушкодженій упаковці, а також, якщо виявлені пошкодження упаковки не збігаються з пошкодженнями відправлення. Згідно з пунктом 7.2.13 Публічного договору експедитор не зобов`язаний здійснювати перевірку вмісту відправлення та відповідності упаковки особливостям відправлення, вимогам чинного законодавства та державним стандартам. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Пунктом 2 Постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6 Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що, шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Зазначена вище норма ст. 924 ЦК України передбачає принцип винності у разі відповідальності перевізника за втрату, нестачу, псування й ушкодження вантажу лише у випадках, коли він винен у несхоронності вантажу. При цьому обов`язок доведення своєї невинуватості лежить на ньому. Пунктом 134 Статуту автомобільного транспорту УРСР передбачено, що автотранспортне підприємство або організація звільняються від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу в разі, коли: а) вантаж прибув у справному автомобілі (контейнері) за справними пломбами вантажовідправника, а штучний вантаж - з справними захисною маркіровкою, бандеролями, пломбами вантажовідправника або виготовлювача. Відповідно до п. 15.1. Наказу Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 року «Про затвердження Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» у разі зіпсуття або пошкодження вантажу, а також у разі розбіжностей між Перевізником і вантажовідправником (вантажоодержувачем) обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актом. Тобто єдиним належним та допустимим доказом стану вантажу є саме акт. У наданому відповідачем акті приймання-передачі, факту пошкодження відправлення не встановлено. Вид упаковки: коробка, повітряно-пухирчата плівка, пінопластова обрізь; стан зовнішньої упаковки: тип: нова; стан: 59000444733261 - ціла, 590004447332610001 - розірвана (пошкоджена одна коробка). Місце пошкодження відправлення та упаковки не збігаються. Спеціальне маркування «Обережно крихке!» - є; інше спеціальне маркування: немає. В позовній заяві позивач зазначив, що він надав фари працівнику ТОВ «Нова пошта» для проведення пакування. Проте, позивачем не надано суду доказів, того, що працівник ТОВ «Нова пошта» оглядав вказані фари та зафіксував, що вони без пошкоджень. Будь-яких супровідних документів, які допомогли б ідентифікувати вантаж, що було передано до перевезення не було надано. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст.ст. 77 ч. 1, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Оглядаючи наданий позивачем як доказ вартості вантажу документ, складений іноземною мовою (а.с. 6), суд звертає увагу на те, що він не перекладений українською мовою, не відповідає вимогам ЦПК, що пред`явлені до доказів, а тому суд не бере його до уваги. Отже, позивачем не надано до суду жодного доказу про вартість фар, а саме, розрахункових документів (чеків, квитанцій, накладних тощо) щодо його купівлі, як і не надано висновків спеціаліста (експерта) щодо їх вартості, тощо, що у свою чергу свідчить про недоведеність вимог. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи судом не встановлено, та позивачем не доведено протиправність дій відповідача, внаслідок яких позивачу завдано шкоду, її розмір, а саме реальну (фактичну) вартість втраченого майна, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed