Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення відповідача батьківських прав відносно їхньої неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та визначення місця проживання малолітньої дитини. В уточненій позовній заяві позивач вказала, що відповідач є батьком малолітній доньки [PERSON] . Із дня народження доньки він ухиляється від виконання батьківського обов`язку по утриманню, навчанню та вихованню останньої. 21 листопада 2010 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного подружнього життя [INFO] народилася донька [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалось і з квітня 2012 року вони разом не проживали. Відповідачем не надавалось матеріальної допомоги на утримання дочки, із його вини в сім`ї часто виникали сварки і скандали тому вона була вимушена звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. Вказані факти були встановлені судом, тому 10 липня 2012 року рішенням Саратського районного суду Одеської області шлюб з відповідачем було розірвано. Донька залишилася проживати з позивачем. Відповідач із 2012 року жодного разу з дитиною не спілкувався, матеріально дочці не допомагає, не знає як й де вона живе та навчається, йому не відомо навіть як вона виглядає. 11 липня 2019 Саратським районнім судом Одеської області видано судовий наказ про стягнення із відповідача аліментів на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] починаючі з 10 липня 2019 року до повноліття дитини, тобто до [INFO] на користь позивача. Згідно довідки виданої Кілійським відділом державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), боржник [PERSON] не сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON] [INFO] , починаючи з 21.01.2020 року. Станом на 06.03.2023 року у [PERSON] існує заборгованість по аліментам яка не сплачувалась з моменту відкриття виконавчого провадження з 21.01.2020 року. Характеристика учениці 6-А класу Одеського ліцею № 37 Одеської міської ради свідчить, що [PERSON] зарекомендувала себе дисциплінованою та відповідальною ученицею, має добрий загальний розвиток, виявляє логічне мислення, має багато друзів. Вихованням дитини займається матір дівчинки, завжди на зв`язку з вчителями та дуже зацікавлена в отриманні гарної освіти дитини. Батько [PERSON] не цікавиться життям доньки, жодного разу не поцікавився успіхами доньки. Дитина мешкає з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Ці обставини також підтверджують свідки [PERSON] та [PERSON] . Всі вищевказані обставини повністю встановлені органом опіки та піклування Приморською районною адміністрацію Одеської міської ради. Згідно висновку від 21.02.2023р. за номером 01- 11/137/1 вих. Даним органом опіки та піклування вирішено вважати доцільним позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] , відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В 2019 році позивач зареєструвала шлюб с [PERSON] . У них є ще одна дочка [PERSON] [INFO] . В 2020 році вони змінили прізвище на [PERSON] . Чоловік позивача та [PERSON] з любов`ю та повагою відносяться один до другого. [PERSON] вважає його своїм батьком. Він проходить службу в лавах ЗСУ й має постійний доход, достатній для утримання сім`ї. Тобто по документах батьком [PERSON] зазначено [PERSON] , однак він не виконує свій батьківській обов`язок, а саме, ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Обов`язок батька в повному обсязі виконує інша людина. Таким чином створились умови, які шкодять інтересам дитини, а тому позивач вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його малолітньої доньки [PERSON] визначення місця проживання малолітньої дитини з позивачем. Позивач, надала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, всі обставини, викладені в документах, що додані до справи, підтверджує. Представник органу опіки і піклування в особі Приморської районної адміністрації Одеської міської радинадав заяву, за якою просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи відповідно до положень ст. ст. 128-130 ЦПК України, повторно в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання або проведення розгляду справи за його відсутності суду не надав. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про строк подання відзиву та не подав відзив, суд ухвалює заочне рішення по справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши надані докази по справі, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20.06.2011 р. у Старосільській сільській раді Саратського району Одеської області, запис акта про народження № 15 - [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Саратського районного суду Одеської області від 10.07.2012 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 11 липня 2019 Саратським районним судом Одеської області видано судовий наказ про стягнення із [PERSON] аліментів на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] починаючі з 10 липня 2019 року до повноліття дитини, тобто до [INFO] на [PERSON] . З довідки Кілійського відділу ДВС в Ізмаїльському районі Одеської області вбачається, що станом на 06.03.2023 р. у [PERSON] існує заборгованість по аліментам, яка не сплачувалась з моменту відкриття виконавчого провадження з 21.01.2020 р. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб 07.11.2019 року у Малиновському районному у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що зроблено актовий запис за № 3811. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище « [PERSON] ». Відповідно свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 03.06.2020 р., [PERSON] , [INFO] змінив прізвище на [PERSON] . Відповідно свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 11.07.2020 р., [PERSON] , [INFO] змінила прізвище на [PERSON] . З заяв посвідчених приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, Фроловою Р.В. від 07.03.2023 р., [PERSON] та [PERSON] зазначили, що батько [PERSON] , [PERSON] не цікавиться життям доньки, жодного разу не поцікавився успіхами доньки, дитина мешкає з матір`ю [PERSON] та вітчимом [PERSON] та знаходиться на їх утриманні. Згідно довідки про доходи, наданої ВЧ [NUMBER] від 20.09.2022 р., [PERSON] , служить у війсковій частині [NUMBER] на посаді командира відділення та отримав загальний дохід за період з 17.03.2022 р. по 20.09.2022 р. в розмірі 360757,32 грн. Характеристика учениці 6-А класу Одеського ліцею № 37 Одеської міської ради свідчить, що [PERSON] зарекомендувала себе дисциплінованою та відповідальною ученицею, має добрий загальний розвиток, виявляє логічне мислення, має багато друзів. Вихованням дитини займається матір дівчинки, завжди на зв`язку з вчителями та дуже зацікавлена в отриманні гарної освіти дитини. Батько [PERSON] не цікавиться життям доньки, жодного разу не поцікавився успіхами доньки. Відповідно витягу з реєстру територіальної громади від 09.09.2022 р., [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Згідно висновку наданого Одеською міською радою Приморської районної адміністрації 21.02.2023 р., Одеська міська рада Приморської районної адміністрації вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Стосовно вимог щодо позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої дитини та визначення місця проживання дитини, суд керується наступним: Згідно ст.150 Сімейного кодексу батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини та протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як зазначено в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Обставини справи свідчать про те, що відповідач, який є батьком вищевказаної дитини, фактично самоусунувся від належного утримання та її виховання та не бажає змінити своє ставлення до її виховання, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про свідоме нехтування [PERSON] своїми батьківськими обов`язками та, відповідно, про необхідність позбавлення відповідачем батьківських прав у відношенні його малолітньої дитини. Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної ради України 27.02.1991 року, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно із статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до статті 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до статті 161 Сімейного Кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Визначальним у вирішенні даної позовної вимоги є принцип Міжнародної декларації прав дитини, проголошеною Генеральною асамблеєю ООН «дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю». Згідно статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Так, принцип статті 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що випливає як зі змісту статті 141 Сімейного кодексу України, так зі змісту Конвенції про права дитини, тим більш, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, рівно як і батько дитини, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини батьки можуть реалізувати свої права шляхом домовленості між собою щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Обмеження у цьому разі стосується тільки місця проживання дитини до досягнення нею віку 14 років. Згідно зі статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно дослідивши всі фактичні обставини, з`ясував, що позивач спроможний надати дитині належний рівень виховання, постійно піклується про її розвиток, виховує дитину протягом тривалого часу, приходить до висновку, що вимога, щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved