Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-10 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника адвоката Молоткову В.В. 15.02.2022 звернувся до суду з позовною заявою до Таврійської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що його рідний брат [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,378 га, розташованої на території Таврійської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, кадастровий номер: 2323981500:02:001:0045. Позивач є спадкоємцем другої черги за законом після смерті [PERSON] , інших спадкоємців немає. 28.01.2022 позивач звернувся до приватного нотаріуса ЗМНО Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) Дмитрієвої Н.П. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Дмитрієвої Н.П. від 28.01.2022 у видачі свідоцтва відмовлено у зв`язку з пропущенням шестимісячного строку для подання заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Позивач не скористався своїм правом вчасно, так як він є єдиним родичем та спадкоємцем брата з часу смерті останнього, всі правовстановлюючі документи на спадкове майно знаходяться у нього. Він безперешкодно отримує орендну плату від СФГ « Карпенко О.І.» за оренду земельної ділянки, тому вважав, що може в будь-який час переоформити спадкове майно на своє ім`я. Після того, як із засобів масової інформації дізнався про необхідність приведення документів на землю у відповідність до вимог чинного законодавства, вирішив переоформити спадкове майно. Посилаючись на викладені обставини, просить визначити [PERSON] додатковий строк протягом трьох місяців, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після померлого [PERSON] .. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.03.2023 матеріали цивільної справи прийнято до свого провадження, призначено підготовче засідання у справі, витребувано докази. У судовому засіданні 11.07.2023 ухвалою суду без видалення до нарадчої кімнати закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовну заяву підтримала, просила позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача, Таврійської сільської ради Запорізького району Запорізької області, в судове засідання не з`явився, просив судове засідання провести без його участі, про що до суду подав письмову заяву. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. ст.81,83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в с. Кірове Оріхівського району Запорізької області, його батьками є [PERSON] , [PERSON] , про що свідчить паспорт громадянина України на його ім`я, свідоцтво про народження [NUMBER] , свідоцтво про одруження [NUMBER] . Згідно з свідоцтвом про смерть [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . [PERSON] померла [INFO] , про що зазначено у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] . [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . [PERSON] є рідним братом [PERSON] , як зазначено у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Згідно з довідкою № 97 від 19.01.2022, виданою Таврійською сільською радою Запорізького району Запорізької області, [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] з 1962 року по день смерті, [INFO] . На день смерті померлого зареєстрованих не було. Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 90886051, [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка площею 4,3781 га, розташована на території Кіровської сільської ради Оріхівського району Запорізької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 2323981500:02:001:0045. 02.03.2019 між [PERSON] та СФГ «Карпенко О.І.» укладено договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер: 2323981500:02:001:0045, строком на 10 років, про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права. Згідно з матеріалами спадкової справи № 16/2022 після померлого [INFO] , [INFO] , яка зареєстрована в Спадковому реєстрі за № 690554330, [PERSON] звернувся до Приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Дмитрієвої Н.П. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, у якій зазначив, що крім нього, інших спадкоємців немає. Станом на 28.01.2022 спадкові справи після померлого [PERSON] заведені не були, чинні заповіти/спадкові договори відсутні, про що свідчать Інформаційні довідки зі Спадкового реєстру. В матеріалах спадкової справи міститься довідка № 97 від 19.01.2022, згідно з якою [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] з 1938 року і по день смерті, [INFO] . На день його смерті за вказаною адресою були зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] . Згідно із заповітом, посвідченим 07.02.2000 секретарем виконавчого комітету Кіровської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, [PERSON] заповідав із належного йому майна сертифікат на земельну частку (пай) [PERSON] . Заповіт зареєстрований у Спадковому реєстрі. [PERSON] , [INFO] , з 1962 року по день смерті, [INFO] , була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . На день її смерті був зареєстрований [PERSON] , про що свідчить довідка № 96 від 19.01.2022. Постановою приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Дмитрієвої Н.П. від 28.01.2022 [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого рідного брата [PERSON] відмовлено, у зв`язку з тим, що на момент смерті спадкодавця [PERSON] був зареєстрований окремо від спадкодавця та не подав заяву про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). Відповідно до частини першої, другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. У частині першій статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1272 ЦК України за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. У частині третій цієї статті зазначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Відповідна позиція викладенау Постанові Верховно суду від 17.10.2018 у справі № 681/203/17-ц. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року). Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Тобто Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. З досліджених під час розгляду справи доказів та обставин справи вбачається, що позивач не звертався до нотаріальної контори за прийняттям спадщини, оскільки знав, що він є єдиним спадкоємцем після померлого брата [PERSON] , безперешкодно отримував орендну плату після його смерті за договором оренди земельної ділянки, яка входить до спадкової маси, має правовстановлюючі документи на вказану земельну ділянку. 28.01.2022 позивач звернувся до нотаріуса, одразу, після того як дізнався про необхідність оформлення документів на земельну ділянку, відповідно до вимог законодавства, а потім до суду. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, суд дійшов висновку, що строк подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини [PERSON] пропущений з поважних причин, а тому суд визнає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved