Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просить визначити йому додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини, а саме в 2 місяці, яка залишилась після смерті [PERSON] померлого [INFO] . Вимоги обгрунтовані тим, що до 28 лютого 2022 року позивач мав теплі родинні стосунки з двоюрідним дядьком його дружини [PERSON] , який одиноко проживав у [ADDRESS] та мав намір, щоб його доглдав позивач з дружиною. Проте, догляд за [PERSON] здійснювала [PERSON] на користь якої він склав заповіт, зміст якого позивачу невідомий. [INFO] [PERSON] помер. На початку лютого 2023 року позивача викликав приватний нотаріус Кропивницького районного нотаріального округу та повідомив, що у нього знаходиться спадкова справа після [PERSON] , в якій ним було зроблено запит до банківської установи та отримано відповідь про те, що заповідальним розпорядженням від 18 жовтня 2019 року при відкритті депозитного договору [PERSON] зробив заповідальне розпорядження, яким заповів вклад АТ КБ «Приватбанк» позивачу. Коли останній виявив намір отримати у спадок заповідані йому [PERSON] грошові кошти, нотаріус повідомив позивача про те, що ним пропущено строк подання заяви про прийняття спадщини та рекомендовано його поновити у судовому порядку. В зв`язку із зазначеним позивач змушений звернутись з даним позовом до суду. Позивач та його представник адвокат Перемот О.Г. у судове засідання не з`явились, остання подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглядати справу за її відсутності та позивача. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи міститься розписка про вручення йому судової повістки про виклик до суду. Крім того, в матеріалах справи міститься його заява, в якій він просив розгляд справи проводити за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії актового запису про смерть №132 від 02 березня 2022 року, в м.Знам`янка, Кропивницького району, Кіровоградської області, [INFO] у віці 85 років помер [PERSON] , який проживав в [ADDRESS] (а.с.22). З матеріалів спадкової справи, заведеної 18 квітня 2022 року за №26/2022 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що за життя останній склав заповіт від 10 червня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за №216, яким заповів належну йому на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] [PERSON] , яка відповідно до її заяви від 18 квітня 2022 року, прийняла всю спадщину після смерті [PERSON] . Крім того, окрім свідоцтва на право на спадщину за заповітом щодо зазначеної квартири, [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на спадщину за незаповіданим майном, а саме: вкладу в сумі 20000 грн. 06 коп. з відповідними відсотками та вкладу в сумі 3995 грн. 03 коп. з відповідними відсотками, які відкриті в АТ КБ «Приватбанк». Також, з відомостей АТ КБ «ПриватБанк» наданих на запит нотаріуса встановлено, що на ім`я померлого [PERSON] у АТ КБ «Приватбанк» 18 жовтня 2019 року відкрито депозитний рахунок № [NUMBER] із залишковою сумою вкладу 100000 грн. 33 коп. із позначенням заповідального розпорядження на користь [PERSON] (а.с.34-95). Так, відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. За нормами ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.\~626,\~628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (ч. 1\~ст. 1058 ЦК України). Таким чином, судом встановлено, що за життя між [PERSON] та АТ КБ «Приватбанк» виникли договірні відносини банківського вкладу. На переконання суду, вказаний правочини є правомірним, адже в розумінні\~ст. 204 ЦК України\~його недійсність прямо законом не встановлена. Відомості щодо визнання вищезазначеного депозитного договору недійсними у суду відсутні. Відповідно до ч. 1\~ст. 1228 ЦК України, вкладник має право розпорядитися правом на вклад у банку (фінансовій установі) на випадок своєї смерті, склавши заповіт або зробивши відповідне розпорядження банку (фінансовій установі). Право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним. Скориставшись вищезазначеним правом, [PERSON] , за життя, складено заповідальне розпорядження, яким він, заповів грошові кошти, що знаходяться на рахунку № [NUMBER] , відповідно до договору SAMDNWFD0072510222201 від 18 жовтня 2019 року укладеного з АТ КБ «Приватбанк» - [PERSON] у розмірі 100% усієї суми. Згідно з ч. 1\~ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У зв`язку з цим, після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить зокрема право вимоги на суму вкладу та відповідних відсотків у АТ КБ «Приватбанк». Роз`ясненням нотаріуса повідомлено позивача про те, що він вважається таким, що не прийняв спадщину, так як в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини до нотаріальної контори заяву не подав. Нотаріусом запропоновано звернутись до суду для вирішення питання стосовно додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини після померлого [PERSON] . Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За загальним правилом положення про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, Відповідно до положень\~статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша\~статті 1269 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272\~ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, що кореспондується з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування». Відповідно до статті 3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства є: принцип неприпустимості позбавлення права власності, крім випадків встановлених Конституцією України та законом; справедливість, добросовісність та розумність. Статтею 41 Конституції України передбачено: «Кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Підставою виникнення права приватної власності є також успадкування майна, що базується на правонаступництві. Цивільний процесуальний кодекс України у статті 1 закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколів до неї про захист прав людини і основоположних свобод із змінами та доповненнями, внесеними Протоколом № 11 від 11 травня 1994 року, який діє для України з 11 вересня 1997 року та прецедентної практики Європейського суду з прав людини, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Виходячи з рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13 червня 1979 року, стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. За змістом положень книги 6 ЦК України, спадкове право захищає власність фізичних осіб. Позивач пов`язаний зі спадкодавцем кровним спорідненням. Усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивача, виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, суб`єктом яких є позивач. З урахуванням положень ст.8 Конституції України щодо верховенства права, та збереження справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення ЄСПЛ у справі "Федоренко проти України" від 01 червня 2006 року), а також, що зазначене не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що причина пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, є поважною, позовні вимоги обґрунтовані та доведені, а тому вважає за можливе визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved