Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-06 00:00:00

рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2023 року позов [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця [PERSON] , на користь [PERSON] безпідставно отримані грошові кошти у сумі 43 503,00 гривні, збитки в розмірі 322 829,64 грн, штраф у розмірі 20 % від вартості автомобіля у сумі 62 700,52 грн, моральну шкоду в розмірі 20 000 грн, а всього 449 033 гривні 16 копійок. У решті позову відмовлено. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця [PERSON] , на користь [PERSON] судові витрати в сумі 4 490 гривень 33 копійки. 29 червня 2023 року від представника позивача [PERSON] надійшла заява про ухвалення додаткового рішення. У поданій заяві просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 27 250,00 грн. У судовому засіданні представник позивача заяву підтримав та просив задовольнити. Пояснення надав аналогічні змісту заяви. Відповідач у судове засідання з`явився, про дату, час та місце розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дійшов таких висновків. Відповідно до статті 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Згідно з п. 3 ч. 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Так, згідно з положеннями ч. 1, п. 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ч.ч. 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За правилами п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У позовній заяві позивачем наведено попередній розрахунок судових витрат на правничу допомогу на орієнтовну суму 46 000,00 грн. До стадії судових дебатів позивачем заявлено про подання доказів на підтвердження судових витрат. Після ухвалення рішення представником позивача подано заяву про стягнення на його користь з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 27 250,00 грн. Частинами 5-6 статті 137 ЦПК України визначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ст. 137 ч. 4-6 ЦПК України відповідач не заявляв клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, з підстав не співмірності витрат та не виконав обов`язку доведення не співмірності витрат. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частинах 4-5 статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Таких доказів або обгрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до справи, відповідач не надав. Відсутність клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, від іншої сторони виключає можливість суду самостійно (без указаного клопотання) зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Таку позицію викладено в постановах Верховного Суду від 29 березня 2018 року у справі № 907/357/16, від 18 грудня 2018 року у справі № 910/4881/18, від 08 квітня 2019 року у справі № 922/619/18. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. У підтвердження розміру витрат на правову допомогу представником позивача надано копію договору про надання правової допомоги від 05 вересня 2022 року /а.с.13-16/, додаток № 1 до Договору від 05 вересня 2022 року /а.с.17/ з детальним розписом оплати вартості послуг адвоката, передплати у розмірі 16 000,00 грн за надання правової допомоги, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю /а.с.12/, ордери, видані адвокатом на право представництва /а.с.12, 61/, докази надання досудової правової допомоги позивачу /а.с.23, 24, 25/, акти про надання послуг за договором /а.с.96, 98, 100/, платіжні інструкції про оплату за надану правову допомогу за актами на суми: 3250,00 грн /а.с.97/, 1 500,00 грн /а.с.99/, 6 500,00 грн /а.с.101/ та про оплату позивачем на рахунок представника попередньої оплати 12 вересня 2022 року 16 000,00 грн /а.с.102/. Матеріали справи підтверджують обсяг та характер робіт, включених до опису робіт, виконаних представником позивача /а.с. 1-10, 51-53, 56, 57-60, 66-69, 73-74, 76-77, 79-80, 82-83/. Таким чином, ураховуючи те, що судом при ухваленні рішення від 26 червня 2023 року по даній справі питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу відповідно ст. 141 ЦПК України не вирішувалось, а також ураховуючи те, що позовні вимоги позивача задоволені частково, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, підтверджену документально в загальному розмірі 27 250,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved