Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-02 00:00:00

05.04.2023 до Корабельного районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Універсал Банк» (скорочена назва АТ «Універсал Банк») до [PERSON] , в якій позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за Договором про надання банківських послуг "Моnоbank" від 10.07.2019 року в розмірі 89 475,19 грн., а також судові витрати. Обґрунтовуючи позовні вимоги банк зазначає, що АТ «Універсал Банк» запущений проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю цього проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в Акціонерному товаристві «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms. 24.05.2018 між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] підписана анкета-заява до Договору про надання банківських послуг про відкриття поточного рахунку. Своїм підписом в анкеті-заяві [PERSON] підтвердив, що ознайомився та отримав примірник у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови. Окрім того, в [PERSON] підтвердив, що усе листування щодо цього Договору просить здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов Договору (п. 11). Отже, 24.05.2018 року між АТ «Універсал Банк» та відповідачем укладено Договір, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі до 100 000,00 грн., з можливістю його коригування, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,2% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (38,4% річних), зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом у розмірі 6,4% на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом (76,8% річних). Позивач вказав, що свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Проте відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору (не сплатив щомісячні мінімальні платежі), що має відображення у розрахунку заборгованості за Договором. Зазначив, що станом на 15.02.2023 року заборгованість відповідача перед банком становить 89 475,19 грн., з яких: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 89475,19 грн; загальний залишок заборгованості за відсотками - 0,00 грн.; заборгованість за пенею та комісією 0,00 грн; заборгованість за порушення грошового зобов`язання - 0,00 грн. У зв`язку з тим, що відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором, що є порушенням законних прав та інтересів АТ "Універсал банк", позивач звернувся в суд з даним позовом. Ухвалою суду від 10.04.2023 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Відповідачу запропоновано подати відзив в строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження та позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. В судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві заявив клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надіслав суду клопотання, в якому просив визнати боргові зобов`язання боржника перед кредитором за кредитним договором недійсними у зв`язку з форс-мажорними обставинами, спричиненими війною в Україні. Припинити будь-яке поточне стягнення або виконавче провадження, пов`язане із зазначеними борговими зобов`язаннями. В обґрунтування названого клопотання зазначив, що до 24 лютого 2022 року він справно виконував усі боргові зобов`язання перед Акціонерним товариством "Універсал Банк" проте, після початку війни він втратив роботу. Вказані обставини суттєво вплинули на його здатність виконувати свої фінансові зобов`язання за кредитним договором. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Судом встановлено, що 24.05.2018 р. відповідач [PERSON] звернувся до позивача, Акціонерне товариство "Універсал Банк", з метою тримання банківських послуг у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. У вказаній Анкеті-заяві відповідач просив банк відкрити поточний рахунок у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку відповідно до умов Договору та наведених нижче умов. У анкеті-заяві зазначено, що [PERSON] згоден з тим, що дана заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір, та зобов`язався виконувати його умови. До Анкети-заяви банком долучено роздруківку Умов і правил обслуговування в ПАТ "Універсал банк" при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів в редакції, затвердженій Рішенням Правління ПАТ "Універсал Банк" Протокол № 16 від 02.05.2018 р. Відповідно до наданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором № б/н від 24.05.2018 р., укладеного між Універсал Банк та клієнтом [PERSON] , станом на 15.02.2023 р. загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) складає 89 475,19 грн; загальний залишок заборгованості за відсотками - 0,00 грн; заборгованість за пенею - 0,00 грн; судовий збір - 0,00 грн; заборгованість за порушення грошового зобов`язання - 0,00 грн. Інших доказів сторонами суду не надано. Згідно з процесуальним законодавством сторони мають певні права та обов`язки, реалізація яких, як правило, залежить від самих учасників процесу. Надання доказів на підтвердження доводів і обставин, на які позивач посилається як на підставу свої вимог, є обов`язком саме позивача, і їх ненадання є неналежним виконання процесуальних прав та свідчить про те, що позивач не вчиняє активних дій для доведення обґрунтованості своїх вимог перед судом. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховоного Суду України від 18.12.2009 р. № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. З клопотаннями до суду про витребування доказів у даній цивільній справі, у разі неможливості їх самостійного надання суду, сторони не зверталися. Своїми процесуальними правами сторони та їх представники під час розгляду даної цивільної справи розпорядились на власний розсуд. Судом також встановлено, що в Анкеті-заяві до Договору про надання банківських послуг від 24.05.2018 р., підписаній відповідачем [PERSON] , відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Також відсутні умови щодо узгодження між сторонами розміру поточної процентної ставки. Проте, у доданому до позовної заяви розрахунку заборгованості [PERSON] перед банком, станом на 15.02.2023 р. позивачем зазначено відомості про нарахування процентної ставки (поточна) - 37,2% і 19,2%, відсотку за порушення грошового зобов`язання у розмірі 37,2%. Як вбачається зі змісту Анкети-заяви від 24.05.2018 р., в ній не зазначено розмір кредитного ліміту, що встановлюється відповідачу, а також процентна ставка та відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Доказів того, що відповідачу [PERSON] був дійсно відкритий поточний розрахунковий рахунок у банківській установі, встановлений розмір суми кредитного ліміту, суду не надано. Наданий суду розрахунок заборгованості за договором від 24.05.2018 р. станом на 15.02.2023 р. розпочинає відлік з 29.12.2021 р., сальдо на вказану дату складає 1 129,51 грн., залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) на вказану дату становить 0,00 грн. У зв`язку з цим суд позбавлений можливості встановити, чи дійсно позивачем були виконані всі умови, передбачені кредитним договором з відповідачем. З наданих суду документів неможливо встановити, що сторони дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору. Як встановлено вст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. За змістом положень ст.12, ст.13, ст.89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності і диспозитивності. Кожна із сторін зобов`язана довести належними і допустимими доказами ті, обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень. Суд розглядає цивільні справи у межах заявлених вимог і на підставі доказів, наданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд не може збирати докази, що стосуються спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судоми у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійснені учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. За такого, за відсутності належних і допустимих доказів того, що АТ "Універсал Банк" виконав свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, суд доходить висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог позивача. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується вимогами п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України та у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, покладає судові витрати на позивача. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: dismissed