Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 25 листопада 2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики, за яким позивач надав відповідачеві позику в розмірі 13 000,00 Євро та 3 450,00 доларів США, що становить еквівалент 535 716,00 грн. відповідно до середнього курсу продажу валюти в комерційних банках України станом на дату укладення Договору (Євро - 33,6801 грн.; Долар США - 28.3741 грн.). Позивач зазначає, що пунктом 2.2. Договору позики встановлено, що сума позики отримана відповідачем від позивача до моменту підписання даного договору в повному обсязі. В підтвердження факту передачі позивачем грошових коштів відповідачеві, останній власноруч склав розписку, що датована 25.11.2020, про отримання ним від позивача грошових коштів в розмірі 13 000,00 Євро та 3 450,00 доларів США. Відповідно до п.3.1. Договору, відповідач зобов`язується повернути позивачеві позику готівкою в тій же кількості та валюті, визначеній п. 2.1. Договору в строк до 01.03.2021. У визначений п.3.1. Договору строк, відповідач свої зобов`язання перед позивачем не виконав. За невиконання відповідачем умов Договору позики, договором передбачена відповідальність. Пунктом 4.1. Договору встановлено, що у випадку не виконання свого зобов`язання з повернення грошових коштів у встановлений Договором строк. Позичальник зобов`язаний сплатити Позикодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несплаченої позики за кожен день прострочення. Крім того, пунктом 4.2. Договору встановлено, що у разі якщо Позичальник не поверне грошові кошти у строк до 01.03.2021, встановлено штрафні санкції в розмірі 36% від розміру грошових коштів, передбачених в п.2.1. Договору. Позивач наголошує, що з метою досудового врегулювання спору, 16.03.2021 він звернувся до відповідача з вимогою повернути грошові кошти та погасити заборгованість за невиконання Договору позики від 25.11.2020. Дану вимогу відповідач отримав 19.03.2021, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, однак повністю її проігнорував. Позивач вважає, що в нього виникли підстави для стягнення з відповідача розміру заборгованості за договором позики та штрафних санкцій, що передбачені Договором позики від 25.11.2020 та законодавством України за порушення виконання взятого на себе зобов`язання. Позивач зазначає, що за невиконання основного зобов`язання, визначеного Договором позики від 25.11.2020, відповідач зобов`язаний сплатити позивачеві ще й 3% річних, що становить 367,56 Євро та 97,55 доларів США. Позивач наголошує, що пунктом 4.2. Договору встановлено, що у разі якщо Позичальник не поверне грошові кошти у строк до 01.03.2021, встановлено штрафні санкції в розмірі 36% від розміру грошових коштів, передбачених в п.2.1. Договору, В зв`язку з тим, що відповідач не повернув позивачеві грошові кошти в строк до 01.03.2021, та у відповідності до положень ч. 2 ст. 549 ЦК України, умовами Договору позики передбачено застосування штрафу, як заходу забезпечення зобов`язання, який становить 4680,00 Євро та 1 242,00 долари США. Крім того, пунктом 4.1 Договору встановлено, що у випадку не виконання свого зобов`язання з повернення грошових коштів у встановлений Договором строк, Позичальник зобов`язаний сплатити Позикодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несплаченої позики за кожен день прострочення. Таким чином, позивач зазначає, що розмір пені на суму 13 000,00 Євро за період 02.03.2021- 08.02.2022 становить 1 965,67 Євро. Розмір пені на суму 3 450 доларів США за період 02.03.2021 - 08.02.2022 становить 521, 66 доларів США. Позивач наголошує, що загальний розмір неустойки, передбачений п.4.1 та 4.2 Договору позики від 25.11.2022 складає 6 645,67 Євро та 1 763,66 доларів США. Таким чином, враховуючи усе вищевикладене, належний та повністю обґрунтований розмір заборгованості за Договором позики від 25.11.2020 відповідача перед позивачем становить 20 013,23 Євро та 5 311,21 долари США. Враховуючи, що позовні вимоги визначенні в іноземній валюті, а саме 20 013,23 Євро та 5 311,21 долари США, то у відповідності до вищевказаних положень, ціна позову складає 786 044,91 (відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 11.02.2022). З урахуванням викладеного, просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму позики за договором позики від 25.11.2020 року, станом на 08.02.2022 року становить 20 013, 23 Євро та 5 311, 21 долари США, та складається з: сума основного боргу за позикою - 13 000, 00 Євро та 3 450,00 доларів США; 3% річних за прострочення основного боргу - 367, 56 Євро та 97,55 доларів США; пеня за порушення умов договору - 1 965, 67 Євро та 521,66 доларів США. 08.08.2022 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що, згоден на мирову угоду на умовах повернення частини боргу після завершення війни у розмірі отриманих коштів з початку співробітництва з [PERSON] , просив не накладати арешт на його активи, що залишилися у його власності,для можливості виконання своїх зобов`язань у майбутньому, після закінчення війни і повернення в Україну, просив не розглядати справу без його участі у зв`язку з війною в Україні. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 07 липня 2022 року відкрито загальне позовне провадження по справі. В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений відповідно до вимог процесуального законодавства, в тому числі, шляхом розміщення оголошення на сайті Судової влади України, заяв, заперечень суду не надав, не повідомив суд про причини неявки та не надав доказів на підтвердження поважності причин неявки в судове засідання, у зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності за наявними матеріалами. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Так, судом встановлено, 25.11.2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики відповідно до якого [PERSON] надав, а [PERSON] прийняв грошові кошти у розмірі 13 000,00 Євро та 3 450,00 доларів США, що становить еквівалент 535 716,00 грн., що підтверджується розпискою, підписаною відповідачем в день укладення даного Договору позики (далі -Договір). У відповідності до пункту 2.1. Договору позика надається в готівковій формі, сума позики становить 13 000,00 Євро (тринадцять тисяч євро 00 євроцентів) та 3 450, 00 дол. США (три тисячі чотириста п`ятдесят доларів США 00 центів), що становить еквівалент 535 716,00 гри. (п`ятсот тридцять п`ять сімсот шістнадцять гривень 00 копійок) відповідно до середнього курсу продажу Євро за гривню в комерційних банках України станом на дату укладення Договору (33,6801 Євро) та відповідно до середнього курсу продажу долара США за гривню в комерційних банках України станом на дату укладення Договору (28,3741 долара США). Факт одержання Позики підтверджується розпискою, власноруч написаною Позичальником в момент передачі йому суми Позики Позикодавцем, розписка підписується в двох екземплярах (для Позикодавця та Позичальника) та всі подальші зміни (повернення грошових коштів) зазначаються також в обох екземплярах. Проценти за договором позики не встановлюються. У відповідності до пункту 2.2. Договору встановлено, що сума позики отримана відповідачем від позивача до моменту підписання даного договору в повному обсязі. Відповідно до п.3.1. Договору, відповідач зобов`язується повернути позивачеві позику готівкою в тій же кількості та валюті, визначеній п. 2.1. Договору в строк до 01.03.2021 року. У визначений п.3.1. Договору строк, відповідач свої зобов`язання перед позивачем не виконав. Пунктом 4.1. Договору встановлено, що у випадку не виконання свого зобов`язання з повернення грошових коштів у встановлений Договором строк, позичальник зобов`язаний сплатити Позикодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несплаченої позики за кожен день прострочення. Крім того, пунктом 4.2. Договору встановлено, що у разі якщо Позичальник не поверне грошові кошти у строк до 01.03.2021, встановлено штрафні санкції в розмірі 36% від розміру грошових коштів, передбачених в п.2.1. Договору. Відповідно до розписки від 25 листопада 2020 року, відповідач власноруч склав розписку про отримання ним від позивача грошових коштів в розмірі 13 000,00 Євро та 3 450,00 доларів США. Відповідно до Вимоги від 16.03.2021 року щодо сплати боргу ( позики) за умовами Договору позики від 25.11.2020 року позивач звертався до відповідача з метою досудового врегулювання спору з вимогою повернути грошові кошти та погасити заборгованість за невиконання Договору позики від 25 листопада 2020 року. Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідач Вимогу щодо сплати боргу ( позики) отримав 19.03.2021 року. Згідно розрахунку позивача, загальний розмір заборгованості за Договором позики від 25 листопада 2020 року, станом на 08.02.2022 року становить 20 013, 23 Євро та 5 311,21 долари США, яка складається з : суми основного боргу за позикою - 13 000, 00 Євро та 3 450 доларів США; 3% річних за прострочення основного боргу - 367, 56 Євро та 97, 55 доларів США; штраф за порушення умов договору - 4 650, 00 Євро та 1 242, 00 долари США; пеня за порушення умов договору - 1 965,67 Євро та 521, 66 доларів США. Ст.ст.3,6,11,525,627,629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Ст. 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 509 ЦК України, в силу зобов`язання одна особа (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Положеннями ст.ст. 610-612 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість, доведеність та необхідність задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики від 25 листопада 2020 року. На підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати. На підставі ст. ст. 509, 526, 527, 610, 611, 612, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 4,12,81,141,263-268 ЦПК України суд,-

Outcome: approved