Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-29 00:00:00

У жовтня 2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до ТОВ «Везем Шиппінг», в якому просить стягнути з ТОВ «Везем Шиппінг»грошові кошти у розмірі 278 976,98 грн, компенсацію за невиконання умов договору, який був забезпечений завдатком в сумі 278 976,98 грн та судовий збір в сумі 5579,54 грн. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він 26.10.2021 року уклав попередній договір купівлі проажу транспортного засобу №ПКП - 9562. Відповідно до п. 1.1. Відповідач взяв на себе зобов`язання укласти у майбутньому, а саме, відповідно до п. 1.2. Договір купівлі-продажу (Основний договір) на належний Відповідачу транспортний засіб марки VOLKSWAGEN модель TIGUAN Sе, рік випуску 2011, номер шасі [NUMBER] (далі - Авто) з Позивачем до 28 лютого 2022 року. Відповідно до п. 2.3 Замовник (Позивач) сплачує в день підписання Договору в якості завдатку першу частину суми вартості Транспортного засобу на розрахунковий рахунок Відповідача в розмірі 173 889,59 грн., у тому числі ПДВ - 28981,51 грн. З метою виконання взятих на себе зобов`язань Позивач, на підставі рахунку на оплату N° 9562-ВШ0365 від 26.10.2021 року, перерахував на розрахунковий рахунок Відповідача грошові кошти у розмірі 173 889,59 грн. Після спливу терміну для укладення основного договору купівлі-продажу Відповідач не уклав з Позивачем обумовлений договір, чим порушив умови попереднього договору, які передбачені п. 1.1, п. 1.2, п. 2.3. В той же час, протягом усього терміну дії попереднього договору, до 28 лютого 2022 року, Відповідач та наймані працівники вводили в обман Позивача, повідомляючи, що Авто уже придбане та прямує до порту України для здійснення розмитнення, передачі Позивачеві, що підтверджується відповідним скрін-зображеннями переписки із телефону Позивача Основний договір укладений не був. Згідно п. 4.1. Договору - Договір вступив в силу з моменту його підписання Сторонами, а саме 26.10.2021 року і діє до 28.02.2022 року або до укладення Основного договору. Відповідач не повідомляв Позивача, відповідно до п. 4.1. Договору, про настання обставин непереборної сили, яких Позивач не міг уникнути або подолати під час виконання взятих на себе зобовязань, що стали наслідкові дій\\обставин, що знаходились поза контролем невиконуюючої Сторони. А отже, Відповідач безпідставно ухиляється від взятих на себе зобовязань за Договором. Таким чином, позивач стверджує, що під час укладення попереднього договору відповідач ввів його в оману, оскільки спонукав дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку позивач не погодився б. Відповідач ввів позивача в оману стосовно основних характеристик товару, який позивач бажав придбати, а саме його належності відповідачу та поставки в майбутньому. В свою чергу, відповідач не вчинив жодних дій для виконання умов попереднього договору, що свідчить про відсутність у нього намірів до реального настання наслідків, передбачених оспорюваним правочином. Таким чином, позивач звернувся до суду за захистом порушених прав. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 04.11.2022 року було справу 752/15336/22 направлено за підсудністю до Печерського районного суду міста Києва Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.04.2023 року було відкрито провадження в порядку позовного спрощеного провадження та призначено справу в судове засідання. Представник позивача у судове засідання не прибув, просив проводити розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву чи заперечень на позовну заяву не подав, а тому суд вважає можливим слухати справу у його відсутність відповідно до ст. 280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 26.10.2021 року уклав попередній договір купівлі проажу транспортного засобу №ПКП - 9562. Відповідно до п. 1.1. Відповідач взяв на себе зобов`язання укласти у майбутньому, а саме, відповідно до п. 1.2. Договір купівлі-продажу (Основний договір) на належний Відповідачу транспортний засіб марки VOLKSWAGEN модель TIGUAN Sе, рік випуску 2011, номер шасі [NUMBER] (далі - Авто) з Позивачем до 28 лютого 2022 року. Відповідно до п. 2.3 Замовник (Позивач) сплачує в день підписання Договору в якості завдатку першу частину суми вартості Транспортного засобу на розрахунковий рахунок Відповідача в розмірі 173 889,59 грн., у тому числі ПДВ - 28981,51 грн. З метою виконання взятих на себе зобов`язань Позивач, на підставі рахунку на оплату N° 9562-ВШ0365 від 26.10.2021 року, перерахував на розрахунковий рахунок Відповідача грошові кошти у розмірі 173 889,59 грн. Після спливу терміну для укладення основного договору купівлі-продажу Відповідач не уклав з Позивачем обумовлений договір, чим порушив умови попереднього договору, які передбачені п. 1.1, п. 1.2, п. 2.3. В той же час, протягом усього терміну дії попереднього договору, до 28 лютого 2022 року, Відповідач та наймані працівники вводили в обман Позивача, повідомляючи, що Авто уже придбане та прямує до порту України для здійснення розмитнення, передачі Позивачеві, що підтверджується відповідним скрін-зображеннями переписки із телефону Позивача Основний договір укладений не був. Згідно п. 4.1. Договору - Договір вступив в силу з моменту його підписання Сторонами, а саме 26.10.2021 року і діє до 28.02.2022 року або до укладення Основного договору.Відповідач не повідомляв Позивача, відповідно до п. 4.1. Договору, про настання обставин непереборної сили, яких Позивач не міг уникнути або подолати під час виконання взятих на себе зобовязань, що стали наслідкові дій\\обставин, що знаходились поза контролем невиконуюючої Сторони. А отже, Відповідач безпідставно ухиляється від взятих на себе зобовязань за Договором. Таким чином, позивач стверджує, що під час укладення попереднього договору відповідач ввів його в оману, оскільки спонукав дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку позивач не погодився б. Відповідач ввів позивача в оману стосовно основних характеристик товару, який позивач бажав придбати, а саме його належності відповідачу та поставки в майбутньому. Оскільки сторони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому під час укладання попереднього договору, то передана позивачем відповідачу сума коштів в розмірі 278 976,98 грн. є авансом в розумінні ст. 570 ЦК України, який підлягає поверненню позивачу. Відповідно до п. 2.3 Договору Сторони домовились, що у день підписання Договору Сторона 2 (позивач) сплачує Стороні 1 (Відповідач) у якості завдатку першу частину суми вартості Транспортного засобу на розрахунковий рахунок Сторони 1. Стаття 571 ЦК України встановлено, що у разі якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму в розмірі завдатку або його вартості. Правові наслідки порушення або рипиненян зобов`язання, забезпеченого завдатком врегульовані ст.. 571 ЦК, зокрема: - якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора; - якщо порушення зоовязання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості; - сторона винна у порушення зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки у сумі, на яку вони перевищують розмір (вартості) завдатку, якщо інше не встановлено договором; Аналогічний правовий висновок викладений у рішенні Верховного Суду України від 18.02.2009 у справі №6-23108св08, у постановах Верховного Суду України від 25.09.2012 у справі №6-82цс13, від 13.02.2013 у справі №6-176цс12 та у постановах Верховного Суду від 30.01.2019 №461/5297/16-ц, від 17.06.2021 у справі №711/5065/15-ц. Положеннями статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що відповідач допустив істотне порушення прав позивача, як сторони попереднього договору, оскільки останній позбавлений можливості отримати у власність обумовлений автомобіль певної марки та моделі, на що він розраховував при укладенні попереднього договору. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого в ст. 13 ЦПК України, приходить до висновку, що позивачем були доведені обставини на які позивач посилався при зверненні до суду із цим позовом. З огляду на зазначене вимоги позивача про стягнення сплачених позивачем коштів підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 5579,54 грн. Аналізуючи обставини, встановлені в судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved