Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з названим позовом та просить постановити рішення яким позбавити батьківських прав відповідачів [PERSON] , [INFO] відносно дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . \~\~В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що мати дітей, відповідач [PERSON] проживала у будинку без орендної плати та повинна була сплачувати лише комунальні послуг, самостійно виховувала чотирьох дітей, дохід сім`ї складали тимчасові заробітки та державно допомога двом дітям, батько яких ухиляється від сплати аліментів, але 16.09.2022 року виїхала за кордон. Батько двох малолітніх дітей [PERSON] жодного разу не звертався до служби у справах дітей з проханням вирішити питання повернення дітей в сім`ю, декілька разів приходив до педіатричного відділення КНП «Болградська ЦРЛ» з ознаками сп`яніння, влаштовував скандали. Відповідно до листа служби у справах дітей Болградської міської ради від 20.09.2022 року №108 діти були влаштовані у педіатричне відділення КНП «Болградська ЦРЛ» для проходження медичного огляду та вирішення подальшої долі та згідно наказу служби у справах дітей Болградської міської ради дітей взято на облік як таких, які перебувають у складних життєвих обставинах. У зв`язку з введенням воєнного стану в Україні державні заклади тимчасового перебування дітей були евакуйовані за кордон, що унеможливлює влаштування дітей у порядку, визначеного законодавством. Рішенням виконавчого комітету Болградської міської ради №60 від 01.03.2023 року затверджено висновок про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав. Підставою позбавлення батьківських прав позивачем зазначено положення п.2 ч.1 ст. 164 СК України, тобто ухилення матері, батька від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухвалою від 21.03.2023 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою від 20.04.2023 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду, про що повідомлені сторони. Сторони в судове засідання не з`явились. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності та згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідачі про дату, час та місце розгляду цивільної справи сповіщалися згідно вимог чинного законодавства за адресою місця реєстрації згідно довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області у відповідності до вимог п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України та з врахуванням положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідачі вважаються повідомленими належним чином. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи, що відповідачі по справі повідомлені належним чином про час та місце розгляду даної справи, в судове засідання не з`явилися,\~\~будь-яких заяв щодо відкладання судового засідання чи поважності неприбуття не надали, відзиву\~\~щодо спростування доводів, викладених в позовній заяві\~\~також надано не було, \~зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст.\~280,\~281,\~282 ЦПК України\~ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК.\~ Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, суд прийшов до висновку про задоволення\~позовних\~вимог за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до акту обстеження умов проживання від 20.09.2022 року служби у справах дітей Болградської міської ради у приватному будинку за адресою: [ADDRESS] з власницею будинку [PERSON] виявлені малолітні діти [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане виконкомом Петрівської сільської ради Котовського району Одеської області, [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане Петрівською сільською радою Котовського району Одеської області, [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Болградського районного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , є відповідчі. Матір`ю [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , а відомості про батька внесені відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Із заяви матері [PERSON] від 04.10.2022 року встановлено, що вона самостійно виховувала чотирьох дітей, дохід сім`ї складали тимчасові заробітки та державна допомога двом дітям та просить влаштувати дітей до державного закладу або до патронатною сім`ї. Відповідно до рішення Болградського районного суду Одеської області від 05.10.2020 року шлюб між відповідачами розірвано. Батько дітей офіційно не працює та ухиляється від сплати аліментів, жодного разу не звертався до служби у справах дітей з проханням вирішити питання повернення дітей в сім`ю, декілька разів приходив до педіатричного відділення КНП «Болградська ЦРЛ» з ознаками сп`яніння, влаштовував скандали. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам по АСВП №67891724 від 09.03.2023 року станом на 28.02.2023 року заборгованість [PERSON] на користь [PERSON] встановлена у розмірі 52027,38 грн. Наказом Служби у справах дітей Болградської міської ради Одеської області №69 від 21.09.2022 року дітей взято на облік у зв`язку з невиконанням батьківських обов`язків. Наказом Служби у справах дітей Болградської міської ради Одеської області №77 від 27.12.2022 року неповнолітніх дітей було тимчасово влаштовано в сім`ю двоюрідної сестри, [PERSON] строком на 6 місяців. Відповідно до ст. 51 Конституції України обов`язок кожного громадянина України піклуватися про дітей, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Перелік обов`язків батьків по вихованню дитини викладений в ст.ст. 150, 151, 153-156 СК України. Відповідно до частини першої статті 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. За положеннями частин першої, другої статті 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини восьмої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно з частинами першою, другою статті 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків стосовно дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Суд виходить з того, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд на перше місце ставить «як найкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Пунктом 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо та необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду Верховного Суду від 02 листопада 2022 року в справі № 679/1606/19 (провадження № 61-1816св22). Верховним Судом у спорах щодо позбавлення батьківських прав неодноразово зауважено, що відсутність протягом тривалого часу піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; незабезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що надалі може негативно вплинути на її фізичний розвиток як складову частину виховання; недостатнє спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі є підставами для позбавлення батьків/одного з батьків батьківських прав; Відповідно до ч.4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Згідно ч. 5 тієї ж статті СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до рішення Виконавчого комітету Болградської міської ради Одеської області від 01.03.2023 року за №60 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .. При цьому, відповідачами не надано доказів перешкоджання у здійсненні батьківських прав, піклування про дітей, забезпечення їх фізичного та духовного розвитку. Сам факт нез`явлення в судове засідання та ненадання відзиву, доказів щодо позовної заяви про позбавлення батьківських прав суд розцінює як додатковий доказ того, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей та її не цікавлять діти взагалі. Відтак, судом встановлено, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, що є підставою позбавлення батьківських прав згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України. Відповідно до ч. 2,3\~ст. 166 Сімейного Кодексу України\~особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Частина 2\~\~ст. 182 СК України\~встановлює, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Тому,\~суд вважає\~за необхідне\~стягувати щомісячно\~з відповідача\~ [PERSON] аліменти у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь державного закладу, або особи, яка буде опікуватись дітьми, починаючи з дати вступу рішення у даній справі в силу і до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги щодо стягнення аліментів з відповідача [PERSON] не заявлені. У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Суд під час розгляду справи безпосередньо дослідив докази у справі. Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України. \~ \~ \~ Виходячи з вищевказаного, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, доведені та підлягають задоволенню. Згідно\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 5368 гривень з [PERSON] та 2684,00 з [PERSON] . На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved