Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

У лютому 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] в якому просить: - стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 113500 доларів США, що станом на день звернення з позовом складає еквівалент 4150536, 10 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 27.12.2021 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу в борг грошові кошти в сумі 116200 доларів США. Відповідно до п. 4 договру відповідач мав здійснювати повернення отриманної позики частина, з 10.01. до 01.11.2022 року по 1350 доларів США щомісячно та 101350 доларів США до 01.12.2022 року. Відповідач повернув частину отриманої позики сплативши 2700 доларів США. В подальшому відповідач припинив виконання зобов`язання за договором позики. Станом на дату подання позову борг відповідача складає 113500 доларів США, які відповідно до умов договру мав повернути до 01.12.2022 року. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 27.03.2023 року у справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву до суду про розгляд справи за його відсутності. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд надходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.12.2021 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, за умовами якого позикодавець надає позичальникові позику на суму 116200 доларів США, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві зазначену суму позики в обумовлений строк. Позика видається готівковими коштами в доларах США. Згідно п. 2 договору, підписанням цьго договору позикодавець підтверджує факт передачі, а позичальник підтверджує факт отримання суми позики, вказаної в пункті 1 цього договору. Відповідно до п. 4 договору, повернення суми позики здійснюється позичальником наступним чином: - з 10 січня 2022 року по 01 листпопада 2022 року в розмірі 1350 доларів США; - до 01.12.2022 року в розмірір 101350 доларів США, Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Позичальник має право оспорювати договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором (ч. 1 ст. 1051 ЦК України). У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Звертаючись у суд з даним позовом, [PERSON] зазначає, що відповідач повернув частину коштів сплативши 2700 доларв США, а саме 1350 доларів США в січні 2022 року та 1350 доларів США в лютому 2022 року. Таким чином, відповідач частково повернув борг позивачу у розмірі 2700 доларів США, а відтак борг відповідача перед позивачем становить 113500 доларів США. Оцінюючи надані докази, суд вважає, що борг відповідача перед позивачем становить 113500 доларів США. Відповідачем не було надано доказів у підтвердження повернення боргу у розмірі 116200 доларів США. Оскільки між сторонами було укладено договір позики, за умовами якого відповідач зобов"язувався повернути суму позики до 01.12.2022 року, однак сума позики відповідачем повернута лише частково, права позивача як позикодавця є порушеними і він має право на стягнення із відповідача суми позики у розмірі 113500 доларів США. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги. На підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача 13420, 00 грн. судового збору.

Outcome: approved