Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 01.07.2006 року по 21.03.2010 року. Від шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Деснянського районного суду м.Києва у справі № 754/3993/13-ц від 04.04.2013 року стягнуто з нього на користь відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 600,00 грн. щомісячно, починаючи з 11.03.2013 року і до досягнення повноліття дитини. Рішенням Деснянського районного суду м.Києва у справі № 754/6900/20 від 03.09.2020 року змінено спосіб стягнення аліментів та визначено його в частці в розмірі частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини. На виконання вказаного рішення 16.11.2020 року було видано виконавчий лист. Як зазначає позивач, у нього відбулись суттєві зміни у сімейному стані та погіршився матеріальний стан, що є підставою для зменшення розміру аліментів. Так, 02.07.2020 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб, під час якого [INFO] народився син [PERSON] . Його дружина [PERSON] на даний час не працює, оскільки перебуває на лікарняному в зв`язку з вагітністю та пологами та у зв`язку із цим має право на його утримання, а також має сина від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] , який також перебуває на його утриманні. Крім того, у нього на утриманні є тимчасово непрацездатний батько, який втратив заробіток через призупинення дії трудового договору за основним місцем працевлаштування. Також, що його дружиною було отримано кредити в інтересах сім`ї у зв`язку із погіршенням матеріального стану їх родини, загальна сума по двом кредитним зобов`язанням становлять 143 672,55 грн. З 06.03.2023 року він перебуває на військовій службі, його загальний дохід за період з 11.11.2022 року по 28.02.2023 року становить 152 507,00 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач вважає, що наявні підстави для зменшення розміру аліментів, в зв`язку із чим він просить задовольнити його вимоги та зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на утримання сина [PERSON] з до 1/12 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 24.03.2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 16.05.2023 року до суду надійшли пояснення представника відповідача [PERSON] на позовну заяву про зменшення розміру аліментів. У даних поясненнях представник відповідача заперечує проти позовних вимог, вказуючи на те, що зміна сімейного стану - народження другої дитини в іншому шлюбі не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Стосовно дитини [PERSON] представник відповідача звернула увагу на те, що вказана дитина ніколи не проживала разом з позивачем, а мешкає зі своїм батьком [PERSON] , з якого також стягнуто аліменти на утримання дитини. Крім того, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження утримання, забезпечення [PERSON] . Крім того, позивачем належним чином не доведено факту призупинення дії трудового договору його батька [PERSON] , а також не надано доказів перебування батька на його утриманні. Також, наявність боргових зобов`язань [PERSON] перед кредиторами жодним чином не доводять погіршення матеріального стану позивача та не мають жодного відношення до даної справи. Представник відповідача, заперечуючи проти позову, зауважила на те, що позивач не виконував та не виконує належним чином свої обов`язки батька перед сином, має заборгованість зі сплати аліментів станом на 07.04.2023 року за період з 10.2020 року по 03.2023 року в розмірі 155 659,03 грн. На даний час матеріальний стан позивача став набагато кращий, що підтверджується наданою позивачем довідкою про доходи. З урахуванням наведених обставин, представник відповідача просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 02.06.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили про їх задоволення. Відповідач та її представник [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечували та просили відмовити в його задоволенні. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] перебував з 01.07.2006 року по 21.03.2010 року у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Деснянського районного суду м.Києва у справі № 754/3993/13-ц від 04.04.2013 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 600,00 грн., щомісячно, починаючи з 11.03.2013 року і до досягнення повноліття дитини. Рішенням Деснянського районного суду м.Києва у справі № 754/6900/20 від 03.09.2020 року змінено спосіб стягнення аліментів та визначено його в частці в розмірі частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини На виконання вказаного рішення суду було видано виконавчий лист, який перебуває на примусовому виконанні у Деснянському районному відділі державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (виконавче провадження № 71136829). 02.07.2022 року позивач уклав шлюб з [PERSON] , від шлюбу з якою він має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації від 16.03.2023 року № 1126, [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні та отримує державну соціальну допомогу при народженні дитини з 01.01.2023 року по 31.12.2025 року в розмірі 860,00 грн. щомісячно. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 29.06.2023 року, позивач має заборгованість зі сплати аліментів за період з 10.2020 року по 06.2023 року в розмірі 74 809,56 грн. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Дана норма містить підстави для коригування аліментів шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення. Згідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналізуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Так, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Крім того, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтовуючи необхідність зменшення розміру присуджених аліментів позивач, на підставу такого зменшення, відповідно до статті 192 СК України, посилається на обставини погіршення свого майнового становища через наявність у останнього нової сім`ї, народження іще однієї дитини, наявністю боргових зобов`язань та ще двох утриманців - сина дружини від першого шлюбу [PERSON] та тимчасово непрацездатного батька [PERSON] . З даного приводу суд вважає за необхідне зазначити, що дійсно народження у платника аліментів дитини в іншому шлюбі, без належних та допустимих доказів погіршення його матеріального стану, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Аналогічні правові позиції наведені Верховним Судом у складі Касаційного цивільного суду у постановах від 03 червня 2020 р. у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 р. у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20) та від 28 травня 2021 р. у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21). Так, з матеріалів справи вбачається, що матеріальний стан відповідача змінився у зв`язку із початком проходження військової служби з листопада 2022 року, згідно довідки про доходи від 17.03.2023 року його дохід за січень та лютий 2023 року становить близько 44 000,00 грн. Проте, як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, після винесення судового рішення Деснянського районного суду м.Києва від 03.09.2020 року у справі № 754/6900/20 про зміну способу стягнення з позивача аліментів на утримання сина [PERSON] у позивача змінився сімейний стан в зв`язку із укладенням шлюбу із [PERSON] та народженням дитини [PERSON] , [INFO] . [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні та отримує державну соціальну допомогу при народженні дитини з 01.01.2023 року по 31.12.2025 року в розмірі 860,00 грн. щомісячно, що, в свою чергу, призвело і до зміни матеріального становища позивача, оскільки зазначені обставини очевидно потребують додаткових фінансових витрат. Наведені обставини та докази свідчать про те, що матеріальний стан позивача дійсно з грудня 2022 року змінився в бік погіршення. Інші доводи позивача не можуть бути прийняті судом, оскільки не відносяться до безумовних підстав для зменшення розміру аліментів. Зокрема, судом відхиляються твердження позивача про перебування на його утриманні сина дружини від першого шлюбу [PERSON] та тимчасово непрацездатного батька [PERSON] , оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами. Також слід відхилити посилання на наявність кредитних зобов`язань його дружини [PERSON] , оскільки з кредитних договорів неможливо встановити, що кредит отримувався на потреби та в інтересах сім`ї. Що ж стосується заперечень відповідача проти позову, то суд їх також не приймає, оскільки факту зміни сімейного та, відповідно, матеріального стану позивача вони не спростовують. Крім того, суд зауважує на те, що відповідач не позбавлена права в майбутньому в разі покращення матеріального стану позивача звернутись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів у встановленому законом порядку. Судом також відхиляються і посилання представника на витрати на лікування спільної дитини сторін, оскільки відповідач також не позбавлена можливості звернення до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З урахуванням вищенаведених обставин та враховуючи розмір доходу позивача, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки ним не доведено необхідність зменшення розміру аліментів на утримання дитини саме до розміру 1/12 частки від його доходів. Відтак, суд, враховуючи інтереси обох дітей позивача, які мають право на належні умови для всебічного розвитку, освіти, виховання, на рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, вважає, що вимоги про зменшення розміру аліментів на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , підлягають частковому задоволенню, а саме зменшенню із 1/4 частки всіх видів доходів позивача до 1/6 частки його доходів. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги.

Outcome: partial