Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-06 00:00:00

16.03.2023 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області звернулася [PERSON] , в особі представника адвоката Гетманченко Івана Сергійовича (далі Позивач) з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Білгород-Дністровський відділ державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання доньки у розмірі 80\~000 грн. по виконавчому провадженню № 51938619 та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7\~000 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27.06.2015 року шлюб укладений з відповідачем був розірваний за рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області. З відповідачем мають спільну дитину: доньку [PERSON] , [INFO] , яка після розлучення проживає разом з матір`ю-позивачкою та перебуває на повному її утриманні. Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02.11.2015 року розмір аліментів, що стягувався з відповідача, був встановлений у твердій грошовій сумі в розмірі 1\~000,00 грн. щомісячно і до повноліття доньки. 12.08.2016 року старшим державним виконавцем Березнюк А.В. відкрито виконавче провадження № 51938619. Відповідач тривалий час офіційно не працює та будь-якої матеріальної допомоги на утримання доньки не надає та внаслідок невиконання ним заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області позивачем було отримано виконавчий лист по справі № 495/6171/15-ц про розлучення та стягнення аліментів, за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів на утримання доньки станом на 28.02.2023 року в розмірі 84\~129,03 грн. На підставі наведеного позивач і звернулася до суду за захистом своїх прав та інтересів своєї доньки. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.03.2023 року було відкрито провадження по справі. У судове засідання позивач зі своїм представником не з`явилися. Представник позивача адвокат Гетманченко І.С. 05.07.2023 року подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити, у разі неявки у судове засідання відповідача не заперечують щодо прийняття заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Представник Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відділу. Суд розглядає справу за відсутність позивача та відповідача, належним чином повідомлених про день та час судового розгляду справи, відповідно до наданої заяви, за наявними матеріалами у справі. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи зазначене, суд вважає можливим у даній цивільній справі ухвалити заочне рішення. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який на підставі заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02.11.2015 року був розірваний. На підставі цього ж рішення було ухвалено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини доньки, [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1\~000,00 щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду (28.08.2015 року) та до досягнення дитиною повноліття. Як вже зазначалося від шлюбу мають спільного доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23.12.2013 року. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 4 ст. 17 СК України, невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін. Відповідач не виконує рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, не сплачує аліменти на утримання дитини, матеріальної допомоги на утримання дитини не дає в результаті чого по виконавчому провадженню № 51938619 утворилась заборгованість, яка станом на 28.20.2023 року становить 84 129 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 10.03.2023 року. Матеріали справи свідчать про те, що відповідач був обізнаний про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення, проте свої зобов`язання вчасно не виконував. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачували щомісячно. Несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Згідно ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак, таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У ст. 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Так, у постанові від 03.04.2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла наступного правового висновку: передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується наступним чином. Заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Велика Палата Верховного Суду у справі № 333/6020/16-ц відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, вважаючи, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Таким чином, у відповідності до ст. 196 СК України, з відповідача на користь позивача може бути стягнута пеня за прострочення сплати аліментів на утримання дитини в розмірі 80\~000 грн., що є не більше 100 відсотків заборгованості, яка існувала станом на дату подання позову до суду, а тому підлягають задоволенню. Оцінивши в сукупності надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України. Що стосується судових витрат: сплаченого судового збору та витрат на правову допомогу, суд вважає, що у цій частині позов також підлягає задоволенню з огляду на доведеність понесених позивачем витрат шляхом подачі до суду договору про надання правничої допомоги від 10.03.2023 року, ордеру, додаткової угоди № 1 до договору про надання правничої допомоги від 10.03.2023 року, розрахунком розміру витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги. Отже з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7\~000,00 грн. Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, а тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави і складаються із судового збору, розмір якого складає 1073,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved