Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-06 00:00:00

15 лютого 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила суд: - визнати недійсними електронні торги, проведені ДП «Сетам» в межах виконавчого провадження № 60544700 за поданням приватного виконавця Пишного А.В. щодо реалізації (продажу) житлової квартири [ADDRESS] , скасувати усі результати цих торгів, шляхом визнання недійсними Протоколу проведення електронного аукціону № 582100 від 30.01.2023р. ДП «Сетам», Акта про проведені електронні торги від 08.02.2023 р., складеного приватним виконавцем Пишним А.В. та Свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) № 248 від 09.02.2023р., виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рудиком В.В.; - визнати за нею право власності на частку квартири квартири [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначає, що вона є співвласником житлової квартири [ADDRESS] , так як право власності на дану квартиру було оформлено на її чоловіка [PERSON] , з яким вона перебуває в зареєстрованому шлюбі. Оскільки, боржником у виконавчому провадженні № 60544700 є її чоловік, то стягнення у цьому виконавчому провадженні мало бути звернено на частку боржника, а не на всю квартиру. Крім того, у зазначеній квартирі проживають та зареєстровані вона, її чоловік та троє неповнолітніх дітей, а в боржника є інше рухоме та нерухоме майно, за рахунок якого можна було провести стягнення. Проте, 30 січня 2023 року ДП «Сетам» за заявкою приватного виконавця Пишного А.В. було проведено електронні торги з продажу саме вказаної квартири (реєстраційний номер лота № 521583), що було оформлено протоколом електронних торгів № 582100 від 30.01.2023р. Переможцем торгів було визнано [PERSON] , з ціновою пропозицією в розмірі 1 376 984 грн., що на думку позивачки є сумою вдвічі меншою від ринкової вартості квартири, що стало можливим внаслідок використання на торгах недійсного акта оцінки, чинність якого закінчилася ще у вересні 2020 року. Крім того, приватним виконавцем при оформленні заявки на проведення торгів не було подано всієї необхідної інформації та документів, а саме виконавцем не було вказано про наявність прав користування квартирою неповнолітніх дітей й відповідно не було отримано відповідного дозволу органу опіки та піклування. Також, в порушення встановленого порядку виконавцем було надано неповну та обмежену інформацію щодо арештованого майна, внаслідок чого було суттєво обмежено коло потенційних учасників торгів та зумовлено неконкурентні і непрозорі умови торгів (аукціону), що поставило під сумнів їх законність. За результатами проведення цих незаконних торгів 08.02.2023р. приватним виконавцем Пишним А.В. було складено Акт про проведені електронні торги, на підставі якого 09.02.2023р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рудиком В.В. було видано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) № 248 та в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно було здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру за [PERSON] . З огляду зазначеного Позивачка вважає, що вищезазначені електронні торги проведені з порушенням вимог законодавства та встановленого порядку, а також грубо порушують її суб`єктивні права та права малолітніх дітей, які проживали в реалізованій квартирі, з огляду на що результати цих торгів (протокол проведення електронного аукціону) підлягають визнанню недійсними й, як наслідок - недійсними підлягають визнанню і всі правовстановлюючі документи, оформлені за результатами торгів, а саме акт приватного виконавця про проведені електронні торги та свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів. Ухвалою суду від 17.02.2023 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. Ухвалою суду від 17.02.2023 року задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову. Представник відповідача [PERSON] , адвокат Тараскіна К.О. надіслала до суду відзив на позовну заяву (отримано судом 15.03.2023 р.), в якому зазначила, що позовні вимоги вважає необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Представником позивачки до суду 30.03.2023 р. надано відповідь на відзив відповідача у справі приватного виконавця Пишного А.В. Відповідач [PERSON] позов визнав в повному обсязі та подав до суду 17.04.2023 р. відповідну заяву про визнання позову. Представник відповідача [PERSON] , адвокат Мормуль П.В. надіслав відзив на позовну заяву (отримано судом 27.04.2023 р.), в якому позовні вимоги вважає необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Представником позивачки до суду 31.05.2023 р. надано відповідь на відзив відповідача у справі [PERSON] . Ухвалою суду від 01.06.2023 року, що занесена до протоколу судового засідання закрито підготовче засідання, призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов з підстав, що вказані у позовній заяві. Відповідач у справі [PERSON] в судове засідання не з`явився, просив проводити розгляд справи без його участі. Представники відповідачів - приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Пишного А.В. та [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечили, просили відмовити в його задоволенні з підстав, що викладені у письмовому відзиві на позов. Представник відповідача ДП «Сетам» будучи належним чином повідомленим про розгляд справи в судове засідання свого представника не направив, відзив на позовну заяву не надіслав. Третя особа у справі [PERSON] в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши заяви сторін по суті справи та письмові докази, суд встановив наступне. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є громадянами Республіки Азербайджан та, проживаючи в Україні, в установленому порядку отримали право на постійне проживання, що підтверджується посвідками на постійне проживання № [NUMBER] та № [NUMBER] . 07.12.2006р. між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб в Ленкоранськиму районниму ЗАЦС Республіки Азербайджан, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу вчинено актовий запис за № 797 та видано свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] , копія якого з нотаріально посвідченим перекладом додана до матеріалів справи. Від цього шлюбу подружжя має трьох дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . 24.03.2014р. [PERSON] на підставі укладеного з ТОВ «ДБК-Інвест» договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Руденком В.О. за № 2812, набув право власності на трикімнатну квартиру [ADDRESS] . 31.12.2015р. [PERSON] набув право власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS] , про що Управлінням державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві було видано свідоцтво про право власності № [NUMBER] від 31.12.2015р. Як вбачається з матеріалів справи, обидві квартири придбані [PERSON] в інтересах сім`ї та для їх спільного проживання. Зокрема, в квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровано місце проживання [PERSON] [INFO] , а 13.02.2020р. [PERSON] та [PERSON] [INFO] . Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, яке є у власності двох чи більше осіб, належить їм на праві спільної власності. Згідно ст. 369 ЦК України встановлено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно. Розпорядження майном здійснюється за згодою всіх співвласників. Статтею 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, а ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону встановлюють презумпцію спільного права власності подружжя на майно, набуте ними в шлюбі. Ця презумпція може бути спростована лише в судовому порядку одним із подружжя у випадку оспорювання поширення правового режиму спільного сумісного майна. При цьому, тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції спільної сумісної власності майна, покладається на того з подружжя, який її спростовує. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, пояснення сторін, викладених у поданих до суду заявах по суті справи, суд приходить до висновку, що двокімнатна квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , яка була набута [PERSON] 31.12.2015р. є об`єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та його дружини [PERSON] . Суд не приймає до уваги пояснення представника відповідача [PERSON] стосовно того, що позивачкою не доведено факту шлюбних відносин із боржником, а боржник в ході примусового виконання рішення не повідомив приватного виконавця про права його дружини як співвласника на реалізоване майно, оскільки шлюбні відносини подружжя зареєстровані в установленому порядку реєстрації актів цивільного стану, підтверджені в суді належними та допустимими доказами, а також були предметом дослідження та встановлені рішенням суду від 16.04.2019р. у справі № 754/1696/16-ц, копія якого долучена до матеріалів виконавчого провадження при перевірці місця проживання боржника. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В ході розгляду справи також встановлено, що 15.11.2013р. між [PERSON] , від імені якого діяв на підставі довіреності представник [PERSON] та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . На підставі цього договору право власності на вказану квартиру перейшло до [PERSON] , однак, не погоджуючись з цим договором, [PERSON] відмовився його виконувати та звернувся до суду з позовом про визнання цього договору недійсним. У відповідь на такі дії [PERSON] , [PERSON] також звернувся до суду з позовом про зобов`язання виконати обов`язок в натурі шляхом передачі квартири та виселення. 16.04.2019 р. Деснянським районним судом м. Києва було ухвалено рішення у справі № 754/1696/16-ц, яким в задоволенні позову [PERSON] відмовлено, а зустрічний позов [PERSON] та [PERSON] задоволено в повному обсязі та визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири від 13.10.2015р. 16.10.2019р. Київський апеляційний суд за результатами апеляційного перегляду справи погодився з рішенням місцевого суду та в частині визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним залишив його в силі, а в частині застосування наслідків недійсності правочину ухвалив нове рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів в сумі 859 837 грн. 07.11.2019 р. приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Пишним Артемом Володимировичем відкрито виконавче провадження № 60544700 за заявою [PERSON] про стягнення коштів за виконавчим листом № 754/1696/16-ц стосовно виконання рішення Київського апеляційного суду від 16.10.2019 р. Суд не приймає до уваги та не оцінює обставини дотримання/порушення приватним виконавцем встановленого порядку належного і своєчасного повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження, позбавлення боржника можливості добровільно виконати рішення суду та перешкоджання з реалізацією боржником права на ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, оскільки дані обставини не стосуються позовних вимог та раніше вже були предметом судового контролю, про що постановлено ухвалу за результатами розгляду скарги на дії приватного виконавця у справі № 754/1696/16-ц. 30.01.2020 р. приватним виконавцем Пишним А.В. складено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, копію якої було направлено боржнику та досліджено в судовому засіданні. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що в межах виконавчого провадження відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» виконавцем в зв`язку з невиконанням боржником рішення суду було встановлено необхідність в описі нерухомого майна боржника з метою його подальшої реалізації, внаслідок чого описано двокімнатну квартиру, яка розташована на 18 поверсі 25-ти поверхового будинку по [ADDRESS] . Загальна площа квартири 65,8 кв.м., житлова площа 32,3 кв.м. Не погодившись з цими діями приватного виконавця, 24.02.2020 р. боржником [PERSON] було подано до суду скаргу на дії приватного виконавця, в якій він просив визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця Пишного А.В. про опис та арешт майна боржника від 30.01.2020 р. у виконавчому провадження № 60544700. В той же час, згідно довідки з автоматизованої системи виконавчих проваджень стосовно виконавчих дій у виконавчому провадженні № 60544700 датою проведення виконавчої дії - опис майна зафіксовано 31.01.2020 р., відомості стосовно описаного майна відсутні, а місцем проведення виконавчої дії зазначено м. Київ, без деталізації його адреси, складу майна, переліку та технічних характеристик. Згідно інформації з АСВП також вбачається, що після опису майна боржника виконавцем були проведені наступні виконавчі дії: 14.02.2020 р. - зміна (доповнення) реквізитів виконавчого документу; 18.03.2020 р. - призначення суб`єкта оціночної діяльності; 26.03.2020 р. - експертна оцінка майна; 26.03.2020 р. - передача майна на реалізацію (відомості про майно - квартира, місцезнаходження: [ADDRESS] , дата передачі майна на реалізацію - 26.03.2020 р., відомості про спеціалізовану організацію-реалізатора майна - ДП «Сетам»); 05.05.2020 р. - зупинення виконавчого провадження згідно п. 2 ч. 1 ст. 34 (зупинення судом стягнення) відповідно до ухвали Верховного Суду від 27.01.2020 р. по справі № 754/1696/16-ц до моменту перегляду справи в касаційному порядку; 30.11.2022 р. - поновлення виконавчого провадження згідно постанови Верховного Суду від 07.11.2022 р. у справі № 754/1696/16-ц про поновлення виконання в частині стягнення коштів; 09.02.2023 р. - в якості виконавчої дії зазначено «інше» без конкретизації проведених виконавчих дій та результатів їх проведення; 09.02.2023 р. - зняття арешту з майна з детальним описом підстави: відповідно до ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» передано на реалізацію квартиру [ADDRESS] (реєстраційний номер лоту № 521583), яка належить [PERSON] на праві власності. Відповідно до протоколу про проведені електронні торги від 30.01.2023 № 582100 Державного підприємства «Сетам», 30.01.2023 проведено електронні торги з реалізації майна квартири [ADDRESS] . Відповідно до протоколу переможцем визнано [PERSON] (ІПН: [NUMBER] ). Стартова ціна продажу: 1 027 600,00 грн. Майно придбане за ціною 1 376 984,00 грн., згідно платіжного доручення № 64692097 від 08.02.2023р. покупцем сплачено всю суму на депозитний рахунок приватного виконавця. 09.02.2023 р. - закінчення виконавчого провадження згідно п. 9 ч. 1 ст. 39 (на підставі фактичного повного виконання рішення), про що приватним виконавцем Пишним А.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Згідно інформації, що міститься на офіційному веб-сайті ДП «Сетам» щодо реалізації зазначеної квартири було призначено три електронних аукціони, а саме: 04.05.2020 р. (лот № 414176, стартова ціна 1 468 000,00 грн.), який визнано таким, що не відбувся через несплату учасників аукціону гарантованого внеску; повторний аукціон 29.12.2022 р. (лот № 420726, стартова ціна 1 247 800,00 грн.), який також визнано такими, що не відбувся через несплату учасниками гарантованого внеску: третій аукціон 30.01.2023 р. (лот № 521583, стартова ціна 1 027 600,00 грн.), які відбулися та на яких було визначено переможця: учасника № 12 - [PERSON] , яка запропонувала найвищу цінову пропозицію в сумі 1 376 984,00 грн. Відповідно до Акту про проведені електронні торги від 08.02.2023 р., складеного приватним виконавцем Пишним А.В., відповідно до протоколу про проведені електронні торги від 30.01.2023 № 582100 Державного підприємства «Сетам», 30.01.2023 проведено електронні торги з реалізації майна квартири [ADDRESS] , переможцем визнано [PERSON] . Майно придбане за ціною 1 376 984,00 грн., згідно платіжного доручення № 64692097 від 08.02.2023 р. покупцем сплачено всю суму на депозитний рахунок приватного виконавця. На підставі цього акту приватного виконавця 09.02.2023 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рудиком В.В. було видано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) № 248 та в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно було здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] . Дослідивши матеріали виконавчого провадження та інші надані суду докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що реалізація майна боржника в межах виконавчого провадження № 60544700 була проведена з порушенням встановленого порядку реалізації арештованого майна, норм чинного законодавства та інших вимог, що прямо впливають на результати цих торгів, що одночасно з порушенням прав та законних інтересів позивачки дає підстави для визнання проведених торгів недійсними та скасування результатів їх проведення. Відповідно до ч. 1 ст. 650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства. Відповідно до ч. 4 ст. 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. З аналізу змісту ч. 1 ст. 650, ч. 1 ст. 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на прилюдних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Сторонами договору купівлі-продажу є продавець і покупець. Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно ст. 365 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 371 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї, крім випадків, установлених законом. Аналогічна вимога міститься в ст. 73 СК України, згідно якої за зобов`язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі. Стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби. За обставинами справи, позивачка не являлася боржником та не була залучена до участі у виконавчому провадженні № 60544700, а рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 16.04.2019р. № 754/1696/16-ц задоволено зустрічний позов [PERSON] та [PERSON] та визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири. Таким чином, судом встановлено невідповідність недійсного правочину (договору купівлі-продажу квартири) інтересам сім`ї, що виключає можливість застосування ч. 2 ст. 73 СК України стосовно накладення стягнення на все майно, що є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 369 ЦК України розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. На підставі викладеного суд приходить до висновку про порушення прав та законних інтересів позивачки при накладенні виконавцем стягнення та реалізації на торгах всього спільного майна. Крім того, відповідно до положень ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Згідно ст. 50 Закону звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності у боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належить боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. З матеріалів справи вбачається, що виконавче провадження № 60544700 було відкрито 07.11.2019 р. з одночасним ухваленням виконавцем рішення про арешт коштів боржника із зазначенням усіх діючих банківських установ, а також про арешт нерухомого майна боржника, а саме квартири за адресою: [ADDRESS] . 07.11.2019 р. приватним виконавцем Пишним А.В. було направлено запит вих. № 1850 до Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про надання інформації щодо зареєстрованих осіб в квартирі [ADDRESS] , а також запит вих. № 1851 до КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» стосовно надання копій документів на квартиру [ADDRESS] . 04.12.2019 р. приватним виконавцем Пишним А.В. було направлено вимогу виконавця вих. № 1990 до ПАТ «ХК «Київміськбуд» про надання копій технічної документації на квартиру [ADDRESS] . Таким чином, ще до моменту виявлення коштів боржника, до з`ясування його майнового стану та виявлення іншого майна, на яке могло бути накладено стягнення, приватний виконавець Пишний А.В. виконав ряд дій, спрямованих на реалізацію конкретно визначеного нерухомого майна. Згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно [PERSON] також належить на праві власності квартира [ADDRESS] . Право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна [PERSON] набув 24.03.2014 р. Згідно рішення Деснянського районного суду м. Києва від 16.04.2019 р. № 754/1669/16-ц договір купівлі-продажу вказаної квартири було визнано недійсним, внаслідок чого право власності [PERSON] на цю квартиру було поновлено, про що 15.11.2019 р. в Державному реєстрі права власності на нерухоме майно було здійснено відповідний запис. 30.01.2020 р. приватним виконавцем Пишним А.В. винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, зі змісту якої вбачається, що 30.01.2020 р. виконавцем за участі стягувача [PERSON] , двох понятих та без участі боржника, його представника, членів його сім`ї чи представника ЖЕО було вчинено опис двокімнатної квартири [ADDRESS] . 14.02.2020 р. боржник [PERSON] разом зі своїм представником з`явився до офісу приватного виконавця Пишного А.В., під час чого боржником було надано необхідні пояснення, на підставі яких, виконавцем було винесено постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних, а також боржник ознайомився з матеріалами виконавчого провадження № 60544700. 24.02.2020 р. [PERSON] звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця, в якій просив скасувати постанову виконавця від 30.01.2020 р. про опис та арешт квартири, на підставі чого ухвалою суду від 26.02.2020 р. скаргу було прийнято до розгляду. 26.03.2020р. приватним виконавцем Пишним А.В. було оформлено та передано до ДП «Сетам» заявку на реалізацію арештованого майна: квартири [ADDRESS] . Таким чином, виконавчі дії приватного виконавця Пишного А.В. у виконавчому провадженні № 60544700 з моменту відкриття цього провадження були спрямовані та обмежилися виключно реалізацією наперед визначеного нерухомого майна боржника. З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що виконавчі дії у вказаному виконавчому провадженні були упередженими, однобічними та неспівмірними обсягу вимог за виконавчим документом, що є порушенням основних засад виконавчого провадження та ставить під сумнів законність його результатів. Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином, який може визнаватися недійсним у судовому порядку. Дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обов`язковою умовою правомірності правочину. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (ст.ст. 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016р. № 2831/5, який діяв на час проведення оспорюваних електронних торгів (далі - Порядок). Відповідно до цього Порядку електронні торги - це продаж майна за принципом аукціону засобами системи електронних торгів через Веб-сайт, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну. Згідно п.п. 1, 2 розділу ІІ Порядку реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження». Вартість майна, визначена у звіті про оцінку майна, є дійсною на період реалізації арештованого майна. Датою передачі майна на реалізацію вважається дата внесення в Систему інформаційного повідомлення про електронний аукціон (аукціон за фіксованою ціною). Організатор здійснює внесення до Системи інформації про арештоване майно (формування лота) за заявкою відділу державної виконавчої служби або приватного виконавця. Заявка на реалізацію арештованого майна повинна містити такі дані: - повне найменування відділу державної виконавчої служби або прізвище ім`я, по батькові (за наявності) приватного виконавця, виконавчий округ, номер посвідчення приватного виконавця; - номер виконавчого провадження згідно з автоматизованою системою виконавчих проваджень; - повні найменування боржника та стягувача, їх адреси, код за ЄДРПОУ - для юридичних осіб; - форма реалізації арештованого майна (електронний аукціон чи аукціон за фіксованою ціною); - відомості про наявність/відсутність згоди стягувача (у разі реалізації заставленого майна/предмета іпотеки згоди стягувача та заставодержателя/іпотекодержателя) на проведення третього електронного аукціону у спосіб продажу майна з можливістю зниження стартової ціни лоту; - вид майна (зазначається відповідно до категорій, які використовуються на Веб-сайті); - найменування майна, включаючи назву моделі, модифікації та інші складові найменування, які зазначаються згідно з реєстраційною, технічною та іншою документацією або наявними позначками на самому майні; - відомості про майно, яке передається на реалізацію, його склад, характеристики, опис, включно з інформацією про явні дефекти, відсутні елементи, обмежену функціональність (додатково зазначається інформація, визначена п.п. 6-10 розділу ІІІ цього Порядку); - місцезнаходження майна (для нерухомого майна - точна поштова адреса, для рухомого - адреса зберігача); - відомості про зберігача майна (найменування, фактична та юридична адреси, телефон, електронна адреса); - відомості про чинні обтяження майна, зареєстровані в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек); - вартість майна, що передається на реалізацію, визначена рішенням суду або відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження»; - реквізити рахунку відділу державної виконавчої служби чи приватного виконавця для перерахування коштів; - адреса офіційної електронної пошти відділу державної виконавчої служби чи приватного виконавця; - фото- та/або відеоматеріали; - кваліфікований електронний або власноручний (у випадку, передбаченому п. 4 розділу І цього Порядку) підпис начальника відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. В разі якщо заявку на реалізацію арештованого майна подав приватний виконавець, він підписує її самостійно із дотриманням умов, вказаних у цьому пункті. Пунктом 3 розділу II Порядку передбачено, що виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу. Заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із такими документами (в електронній або паперовий формі): - копія виконавчого документа (паперова копія виконавчого документа, виданого у формі електронного документа), а в разі наявності зведеного виконавчого провадження - довідка виконавця щодо загальної кількості виконавчих документів та суми, що підлягає стягненню за ними; - копія постанови про опис та арешт майна боржника (акта опису та арешту майна боржника); - копії документів, що підтверджують вартість (оцінку) майна (повідомлення сторін про визначення вартості майна, акт виконавця про визначення вартості майна або звіт суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання про оцінку майна, строк чинності якого відповідає вимогам ч. 6 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження»); - у разі передачі на реалізацію конфіскованого за рішенням суду майна - копія довідки про визначення вартості майна після нарахування усіх податків і зборів, що підлягають сплаті при переміщенні майна через митний кордон України; - у разі згоди стягувача (у разі реалізації заставленого майна/предмета іпотеки згоди стягувача та заставодержателя/іпотекодержателя) на проведення третього електронного аукціону у спосіб продажу майна з можливістю зниження стартової ціни лоту - копія згоди стягувача (у разі реалізації заставленого майна/предмета іпотеки згоди стягувача та заставодержателя/іпотекодержателя); - у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, - копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду; - копії документів, що підтверджують наявність (відсутність) чинних обтяжень майна. Згідно п. 4 розділу ІІ Порядку приватний виконавець самостійно формує і перевіряє заявку та документи щодо передання майна на реалізацію на відповідність вимогам законодавства та після встановлення відповідності документів таким вимогам підписує (за допомогою кваліфікованого електронного підпису із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису, які мають вбудовані апаратно-програмні засоби, що забезпечують захист записаних на них даних від несанкціонованого доступу, від безпосереднього ознайомлення із значенням параметрів особистих ключів та їх копіювання або власноруч у випадку, передбаченому п. 4 розділу І цього Порядку) заявку на реалізацію арештованого майна та надсилає її разом із документами, передбаченими абзацами 4-8 п. 3 розділу ІІ цього Порядку, в електронному вигляді через особистий кабінет приватного виконавця для внесення інформації про проведення електронного аукціону (аукціону за фіксованою ціною) до Системи. Перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства Організатором не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до Системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відділу державної виконавчої служби (приватний виконавець). Організатор перевіряє повноту заповнення заявки. У разі невідповідності заявки вимогам, передбаченим п. 2 цього розділу, Організатор через особистий кабінет відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця) повідомляє начальника відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця) про необхідність усунення недоліків протягом трьох робочих днів. Згідно п. 5 розділу ІІ Порядку виконавець призначає зберігача у порядку, встановленому ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved