Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-26 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 16.05.2023 надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Перша Дніпровська державна нотаріальна контора Державний нотаріус Заносієнко Наталія Миколаївна про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позивач [PERSON] в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він є сином померлого спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач 12.08.2016 звернувся до Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори та подав заяву про прийняття спадщини, яка була зареєстрована. Державним нотаріусом була відкрита спадкова справа №490/2016. Іншим спадкоємцем за законом є брат позивача - [PERSON] , який теж звернувся з відповідною заявою про прийняття спадщини до Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, але дана заява була відкликана відповідачем. 14.04.2023 позивачем було отримано постанову державного нотаріуса Заносієнко Н.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно та відсутність відомостей про реєстрацію права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини. У зв`язку з викладеним позивач змушений звернутись до суду та просить суд визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на домоволодіння з будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Представник позивача надав заяву в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач також надав заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти задоволення позову. Третя особа надала заяву про можливість розгляду вказаної справи без її участі. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про необхідність задоволення позову, з таких підстав. Судом встановлено, що позивач є сином померлого спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач 12.08.2016 звернувся до Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори та подав заяву про прийняття спадщини, яка була зареєстрована. Державним нотаріусом була відкрита спадкова справа №490/2016. Іншим спадкоємцем за законом є брат позивача - [PERSON] , який теж звернувся з відповідною заявою про прийняття спадщини до Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, але дана заява була відкликана відповідачем. 14.04.2023 позивачем було отримано постанову державного нотаріуса Заносієнко Н.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно та відсутність відомостей про реєстрацію права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини. [PERSON] за життя не встигла оформити право власності на домоволодіння розташованого по [ADDRESS] , в якому була зареєстрована з моменту його побудови, про що свідчить Прибудинкова книга, та частку якого остання успадкувала від свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , шляхом прийняття спадщини, відповідно до ч.1,3 ст.1268 ЦК України спадкоємець для вступу у права на спадкування має прийняти спадщину. Спадкоємець, який постійно проживає разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, інших спадкоємців немає. Разом із цим встановлено, що відповідно до актів, затверджених Міжгородським бюро технічної інвентаризацій від 24.07.84 встановлено, що житловий будинок Б-1 з прибудовами та інше побудовано [PERSON] , присвоєно поштовий номер [ADDRESS] та проведено розподіл земельної ділянки на два самостійних домоволодіння. Вищезазначене також підтверджується актом Дніпропетровського бюро технічної інвентаризації від 05.12.97 та затверджено актом Дніпропетровського бюро технічної інвентаризації від 21.01.98 щодо розподілу земельної ділянки площею 2164 кв.м. на дві самостійних, між будинком літ.А-1 з поштовим адресом [ADDRESS] (площа земельної ділянки 1153 кв.м.) та будинком літ.Б-1 з поштовим адресом [ADDRESS] (площа земельної ділянки 1011 кв.м.) Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст. 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності у разі, якщо це право не визнається іншою особою, втрачено або відсутній правовстановлюючий документ. Згідно із ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В силу ч. 1 ст. 1268, ч. 1,5 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи, що доводи позивача знайшли підтвердження в ході судового розгляду, в зв`язку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає за можливе розподіл судових\~витрат по\~даній справі\~не застосовувати\~оскільки іншого\~способу захисту\~права у\~позивача не\~існує та позивача звільнено від сплати судового збору за подачу позову.

Outcome: approved