Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] , про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання. В обґрунтування позову позивачка зазначає, що 29.01.2004 року між сторонами було укладено шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області видано Свідоцтво про шлюб, серія [NUMBER] від 29.01.2004 року, актовий запис № 30. У шлюбі у подружжя народився син: [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження видане відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, серія [NUMBER] від 29.01.2004 року, актовий запис № 102. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у цивільній справі № 308/13554/21 від 09.11.2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. [INFO] син [PERSON] досяг повноліття. 01.09.2019 року їх спільний син розпочав навчання та був зарахований студентом першого курсу денної форми навчання, спеціальність «Технічне оснащення будівель» Середньої виробничо-технічної школи Валашске Мезіржічі у місті Острава, Республіка Чехія з терміном закінчення навчання - червень місяць 2024 року. Відповідний факт підтверджується довідкою про навчання від 01.09.2021 року, що видана даним навчальним закладом та довідкою про навчання від 18.05.2023 року. Зазначає, що на даний час відповідач не надає фінансову допомогу на утримання повнолітнього сина [PERSON] , позивачка повністю сама утримує сина, надає йому кошти на навчання, хоча відповідач має таку змогу, є працездатним, займається підприємницькою діяльністю по ремонту та обслуговуванню автомобілів, а тому має можливість надавати відповідні кошти на утримання сина на період його навчання на стаціонарі. Питання щодо надання коштів на утримання сина відповідач у позасудовому порядку з позивачкою не обговорював, іншого способу ніж звернення з відповідним позовом до суду для стягнення аліментів на дитину, що продовжує навчання не має, а тому позивачка змушена звернутися для захисту свого порушеного права у судовому порядку. На підставі наведеного, позивачка просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у розмірі 6000,00 грн., щомісячно до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 річного віку. В судове засідання [PERSON] не з`явилася, однак її представник адвокат Михалків Б.С. подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності позивачки, вказавши, що позовні вимоги остання підтримує в повному обсязі та просить такі задовлити. Відповідач [PERSON] , у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час і місце слухання справи, був повідомлений належним чином, шляхом надіслання судових повісток та розміщення оголошень на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав, а тому суд в порядку ст. 280 ЦПК України, вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку. 29.01.2004 року між сторонами було укладено шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області видано Свідоцтво про шлюб, серія [NUMBER] від 29.01.2004 року, актовий запис № 30. У шлюбі у подружжя народився син: [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження видане відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, серія [NUMBER] від 29.01.2004 року, актовий запис № 102. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у цивільній справі № 308/13554/21 від 09.11.2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 01.09.2019 року [PERSON] розпочав навчання та був зарахований студентом першого курсу денної форми навчання, спеціальність «Технічне оснащення будівель» Середньої виробничо-технічної школи Валашске Мезіржічі у місті Острава, Республіка Чехія з терміном закінчення навчання - червень місяць 2024 року. Відповідний факт підтверджується довідкою про навчання від 01.09.2021 року, що видана даним навчальним закладом та довідкою про навчання від 18.05.2023 року. Отже, на даний час [PERSON] є повнолітнім, однак продовжує навчання. Встановлено, що на даний час відповідач не надає фінансову допомогу на утримання повнолітнього сина [PERSON] , позивачка повністю сама утримує сина, надає йому кошти на навчання. Також зі змісту позовної заяви встановлено, що відповідач є працездатним, займається підприємницькою діяльністю по ремонту та обслуговуванню автомобілів, а тому має можливість надавати відповідні кошти на утримання сина на період його навчання на стаціонарі. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199,200,201 Сімейного кодексу України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У відповідності до ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За змістом ст.199 СК України обов`язок утримувати повнолітнього доньку (сина), яка (який) продовжує навчання, покладено на обох батьків. Згідно зі ч.1 ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Потреба повнолітньої дитини у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням полягає у необхідності отримання коштів для проїзду до місця навчання, проживання, одяг, харчування, канцелярія, підручники тощо. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Варто також зазначити, що згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року № 3 роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У Постанові № 644/3610/16-ц від 17.04.2019 Верховний Суд вказав, що батьки зобов`язані утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття незалежно від форми навчання до досягнення нею віку, що є меншим 23 років. Необхідність утримувати інших дітей не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу також своїй повнолітній дитині, яка її потребує. Беручи до уваги наведене, з врахуванням всіх описаних вище обставин, суд вважає, що стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, в твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 гривень щомісячно буде максимально відповідати принципам розумності та справедливості, оскільки має, з одного боку, забезпечити повнолітньому сину отримання від батька належного матеріального утримання на період навчання, з іншого - забезпечити баланс між обов`язком обох батьків матеріально підтримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання. Оскільки за даною категорією справ позивач звільнений від сплати судового збору, а позов підлягає задоволенню, тому з відповідача на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір на користь держави. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу на один місяць. На підставі наведеного та

Outcome: approved