Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просить визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з нею у [ADDRESS] та стягнути понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що вона з 21.04.2018 року перебувала у шлюбі з відповідачем, який був розірваний 09.02.2023 року Рівненським міським судом Рівненської області. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , який від народження був зареєстрований та проживає за її адресою. Вказує, що відповідач добровільно участі в утриманні дитини не приймає, аліменти та додаткові витрати на дитину не сплачує. Дитина відвідує ЗДО (ясла-садок) №22 інтелектуального напрямку РМР №06, відповідач без попереднього повідомлення чи узгодження з позивачем, забирає сина з закладу, про що вона дізнається від вихователів. На її телефонні дзвінки з метою з`ясувати де знаходиться дитина відповідач не відповідає. Враховуючи агресивну налаштованість відповідача вона переживає за життя та здоров`я дитини, так як відповідач застосовував фізичне насильство відносно неї в присутності дитини. Крім того, зазначає, що у відповідача відсутнє житло у м. Рівне, яке належало б йому на праві власності чи яке він орендує. Зазначає, що вона офіційно працевлаштована у Головному управлінні Національної поліції в Рівненській області та отримує систематичний дохід. Відповідач, не надавав згоду на виїзд дитини за кордон в зв`язку з введенням воєнного стану в Україні. Вказує, що добровільно досягнути з відповідачем згоди не можливо, тому звернулася до суду з даним позовом. Відповідач подав суду відзив на позовну заяву відповідно до якого не заперечує щодо визначення місця проживання дитини з позивачем, однак, заперечує щодо стягнення з нього витрат на правову допомогу. Крім того, зазначає, що він по можливості опікується дитиною, сплачує аліменти в повному обсязі, заборгованості немає. Натомість, позивачка чинить йому перешкоди в спілкуванні з дитиною. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача позов визнав. Представник третьої особи просив задовольнити позовні вимоги. Дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі, з огляду на наступне. Сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 30.08.2018 року Рівненським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області. Згідно витягу з реєстру територіальної громади встановлено, що [PERSON] , [INFO] зареєстрований в [ADDRESS] разом з [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується довідкою про склад зареєстрованих осіб. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію речових прав та їх обтяжень позивачу належить 1/3 частина квартири [ADDRESS] на праві спільної часткової власності. Відповідно до довідки від 16.01.2023 року встановлено, що [PERSON] проходить службу в Головному управлінні Національної поліції в Рівненській області, по місцю роботи характеризується позитивно, що підтверджується характеристикою з місця служби. Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 05.05.2023 року, яка набрала законної сили, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно своєї дружини [PERSON] . Відповідно до довідки - розрахунок заборгованості виданої 06.06.2023 року Сарненським відділом Державної виконавчої служби, встановлено, що заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів відсутня. Рішенням суду 09.02.2023 року шлюб між сторонами було розірвано та відновлено дошлюбне прізвище позивача [PERSON] . Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України Про охорону дитинства ). Згідно зі статтею 12 Закону України Про охорону дитинства на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Питання про визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] не розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Рівненської міської ради, оскільки, батько [PERSON] не заперечував щодо проживання дитини з матір`ю, а тому просили задовольнити позовні вимоги. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що місце проживання [PERSON] , [INFO] , слід визначити з позивачем, що в повній мірі відповідає інтересам дитини, та спрямоване на забезпечення їхнього належного догляду, розвитку і виховання і це не заперечує відповідач. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача з огляду на наступне. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Посилання відповідача на те, що позивачем не було надано детального опису виконаних робіт не заслуговує на увагу з огляду на наступне. 10.02.2023 року між [PERSON] та адвокатом Кисельова М.І. було укладено договір про надання правничої (правової) допомоги та здійснення (представництва) захисту відповідно до якого за надання правничої допомоги клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар), розмір якого становить 20000 грн. 13.02.2023 року на виконання даного договору [PERSON] сплатила 20000 грн., що підтверджується квитанцією. За змістом частини третьої ст.237 ЦК України однією з підстав виникнення представництва є договір. Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 26 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Даний закон формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19). Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України Частинами першою та другою статті 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Таким чином позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved