Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-02 00:00:00

[PERSON] (надалі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі - відповідач), в якому просила змінити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 26 вересня 2018 року із [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття та позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 21 вересня 2012 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який розірвано рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 31 липня 2015 року. За час перебування у шлюбі [INFO] у них народився син [PERSON] . Син проживає разом з нею. Відповідач в добровільному порядку не надавав матеріальної допомоги на утримання сина з моменту його народження, а тому аліменти стягнуто в судовому порядку згідно рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 11 жовтня 2013 року. Однак, відповідач аліменти не сплачує, допустив значну заборгованість, яка станом на 01 листопада 2022 року становить 116 668,62 грн. Син перебуває на її одноосібному утриманні. При цьому її матеріальний стан значно погіршився, оскільки вона є внутрішньо переміщеною особою, втратила своє житло, усі грошові накопичення та матеріальні цінності. Відповідач працевлаштований неофіційно, здоровий, інших утриманців не має. Дитина навчається на денній формі навчання, потребує коштів на проїзд, харчування, придбання одягу, шкільного приладдя, підручників, зошитів з друкованою основою. Щоденно необхідні предмети гігієни. Все це значно здорожчало у порівнянні з періодом, коли були призначені аліменти. Також, син періодично хворіє, на лікування витрачаються значні кошти, що також погіршує її матеріальний стан. Аліменти в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, визначені рішенням суду у 2018 році, не покривають навіть витрат на найнеобхідніше для забезпечення життєдіяльності та навчання дитини станом на даний час. Син подорослішав і відповідно його потреби значно зросли. Одноособово вона не спроможна забезпечити дитину в повній мірі всім необхідним для її життєдіяльності, а тому змушена звертатися до суду про збільшення розміру аліментів. Крім того, вихованням, лікуванням та розвитком дитини займається лише вона. Син навчається в Рівненському академічному ліцеї «Престиж» імені Лілії Котовської з 14 квітня 2022 року. За час навчання в РАЛ «Престиж» [PERSON] в навчальному закладі не з`являвся та не цікавився навчанням і вихованням сина. Відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо забезпечення здобуття дитиною освіти. Жодним чином не сприяв цьому. Враховуючи те, що відповідач по справі жодним чином не був позбавлений інформації стосовно місця навчання сина, а з її боку ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з ним, з вчителями, вищевикладені обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно [PERSON] батьківські обов`язки, покладені на нього законом. [PERSON] самоусунувся від виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання сина. Відсутні будь-які непереборні обставини, які б створювали перешкоди у виконання відповідачем батьківських обов`язків відносно сина. Отже, відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про його винну поведінку. Вищевикладені обставини є свідченням неналежного виконання обов`язків [PERSON] щодо виховання сина та забезпечення здобуття ним повної загальної середньої освіти. Відповідач не допомагає синові оволодіти знаннями, нормами, правилами поведінки у суспільстві, не сприяє формуванню почуттів, переконань, умінь і звичок. Не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, формування його особистості, навчання, підготовку до самостійного життя. Повна байдужість відповідача до сина стала рушійною силою для подачі нею позовної заяви про позбавлення батьківських прав. Відповідач з дитиною не спілкується, син батька боїться, оскільки окрім агресивних дій по відношенню до неї та дитини, батько не проявляє турботи, уваги, піклування про сина. Є рішення Рубіжанського міського суду Луганської області, яким видано обмежувальний припис стосовно [PERSON] . Також вона неодноразово зверталася в органи поліції щодо конфліктних ситуацій з колишнім чоловіком. Звернутися до суду за захистом її та сина змусили ті факти, що після розірвання шлюбу [PERSON] постійно вчиняв щодо неї фізичне та психічне насильство. Зокрема, він висловлювався на її адресу грубою нецензурною лайкою, ображав та погрожував, декілька разів пошкодив вхідні двері квартири, де вони проживали разом з сином, а також спричинив їй тілесні ушкодження. Все це відбувається в присутності дитини, у зв`язку з чим вона зверталась за допомогою до психолога. [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства та щодо нього перебуває кримінальне провадження за фактом спричинення їй тілесних ушкоджень. Жодного з покладених законом на батьків обов`язків, відповідач не виконує. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів сина [PERSON] доцільно позбавити [PERSON] батьківських прав. У судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] позов підтримали з мотивів у ньому наведених, не заперечували щодо винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду, був повідомлений належним чином. Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Рівненській області від 24 березня 2023 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 08 квітня 1998 року. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Згідно п. 19 Перехідних положень ЦПК України установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей, зокрема особливості судових викликів та повідомлень, направлення копій судових рішень учасникам справи, у разі якщо адреса їх місця проживання (перебування) чи місцезнаходження знаходиться на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції, визначаються законами України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції». Відповідно до ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 м. Рубіжне визнано територією, яка перебуває під тимчасовою окупацією. Тому, враховуючи, що остання відома адреса місця проживання (перебування) відповідача знаходиться на тимчасово окупованій території та він не має офіційної електронної адреси, про дату, час і місце розгляду справи він був повідомлений належним чином, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив не подав і позивач та її представник не заперечують проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи згідно ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою позивача та її представника. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання, що підтверджується розпискою. 18 травня 2023 року представник третьої особи Коник Т.Г. подала заяву про розгляд справи без участі представника третьої особи, висновок органу опіки та піклування підтримує та просить постановити рішення в інтересах дитини. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 03 квітня 2023 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 12 травня 2023 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 05 червня 2023 року задоволено клопотання позивача про виклик свідків. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків. Як встановлено судом [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рубіжанського міського управління юстиції у Луганській області 21 березня 2013 року, серії [NUMBER] . Заочним рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 31 липня 2015 року в справі №425/1955/15, яке набрало законної сили 08 вересня 2015 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Як слідує з довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів від 28 листопада 2022 року, виданої Рубіжанським відділом державної виконавчої служи у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), згідно матеріалів виконавчого провадження №40502572, відкритого 31 жовтня 2013 року по виконанню виконавчого листа №2/425/816, виданого 11 жовтня 2013 року Рубіжанським міським судом про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини у розмірі 1/4 усіх видів заробітку, станом на 01 листопада 2022 року заборгованість зі сплати аліментів з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання становить 116 668 грн. 62 коп. З 13 квітня 2022 року [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , взяті на облік як внутрішньо переміщені особи та фактично проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками від 13 квітня 2022 року №5612-5001137114 та №5612-5001136522 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Як слідує з акту, який складено мешканцями гуртожитку, розташованого в [ADDRESS] , від 16 лютого 2023 року, з квітня 2022 року по даний час [PERSON] не приходив до свого сина [PERSON] . З відповіді на адвокатський запит Рівненського академічного ліцею «Престиж» імені Лілії Котовської Рівненської міської ради від 01 березня 2023 року №56/10-06 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , є учнем 4-В класу Рівненського академічного ліцею «Престиж» імені Лілії Котовської Рівненської міської ради з 14 квітня 2022 року. Мати приділяє належну увагу вихованню та розвитку дитини, цікавиться навчальним процесом та результатами, відвідує батьківські збори, активно долучається до класних та шкільних заходів. З приводу участі батька [PERSON] у вихованні дитини інформують, що за період навчання дитини у їхньому навчальному закладі він не з`являвся та не цікавився навчанням і вихованням дитини. Також, на виконання ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 12 травня 2023 року ГУНП в Луганській області повідомило, що згідно з даними інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» стосовно [PERSON] за період з 01 січня 2017 року по 16 травня 2023 року складені наступні адміністративні матеріали: 08 січня 2017 року працівником УПП в Луганській області складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі АР № 696558 за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу 255 грн.; 09 лютого 2017 року працівником ВП №1 Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області складено протокол про адміністративне правопорушення ЛГ № 005474 за ст. 173 КУпАП, який направлено на розгляд до Рубіжанського міського суду Луганської області, 21 березня 2017 року судом прийняте рішення про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу 51 грн.; 02 березня 2017 року працівником Лисичанської роги ДПС ГУНП в Луганської області складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі БР №406290 за ч. 5 ст.121 КУпАП у виді штрафу 51 грн.; 10 квітня 2018 року працівником ВП №1 Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області складено протокол про адміністративне правопорушення ГП № 428271 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, який направлено на розгляд до Рубіжанського міського суду Луганської області, 08 червня 2018 року судом прийняте рішення про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу 170 грн.; 26 квітня 2019 року працівником ВП №1 Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області складено протокол про адміністративне правопорушення АА № 240096 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, який направлено на розгляд до Рубіжанського міського суду Луганської області, 22 травня 2019 року судом прийняте рішення про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу 170 грн.; 12 квітня 2020 року працівником УПП в Луганській області складено постанову по справі про адміністративне правопорушення ГАА № 479939 за ч. 1 ст. 175-1 КУпАП про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу 170 грн.; 16 листопада 2020 року працівником ВП №1 Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області складено протокол про адміністративне правопорушення ВАБ № 330807 за ч. 1 ст. 44 КУпАП, який направлено на розгляд до Рубіжанського міського суду Луганської області, 17 грудня 2020 року судом прийняте рішення про накладення адміністративного стягнення у виді 60 годин громадських робіт; 29 березня 2021 року працівником УПП в Луганській області складено протокол про адміністративне правопорушення ОБ № 206400 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, який направлено на розгляд до Рубіжанського міського суду Луганської області, 29 квітня 2021 року судом прийняте рішення про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу 17 000 грн.; 29 березня 2021 року працівником УПП в Луганській області складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ДП18 № 835830 за ч. 2 ст. 126 КУпАП у виді штрафу 3400 грн. Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 17 травня 2019 року в справі №425/1633/19, яке набрало законної сили 19 червня 2019 року, продовжено обмежувальний припис стосовно [PERSON] , встановлений рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 12 червня 2018 року, та протягом 6 місяців визначено заходи тимчасового обмеження його прав, а саме: заборонено [PERSON] наближатись на відстань меншу ніж 100 метрів до місця проживання заявника, за адресою: [ADDRESS] , а також місця роботи заявниці, за адресою: [ADDRESS] , та дитячого садка № 4 «Русалонька», який відвідує її син, за адресою: [ADDRESS] ; заборонено особисто і через третіх осіб розшукувати заявника, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватись з нею; заборонено вести листування, телефонні переговори з заявником або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через інших осіб. В рішенні зокрема вказано, що згідно повідомлення про початок досудового розслідування Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області №03/05/548 від 11 лютого 2019 року, на підставі заяви [PERSON] , внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42019131370000027, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, і розпочато досудове розслідування у відношенні [PERSON] . Відповідно листа начальника Рубіжанського ВП ГУНП у Луганській області від 15 серпня 2018 року, звернення [PERSON] , щодо неадекватної поведінки [PERSON] , який постійно вчиняє конфлікти, чим порушує рішення суду, яке забороняє йому наближатися до [PERSON] ближче ніж на 100 метрів, зареєстровано в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень за №7053 від 03 серпня 2018 року та було спрямоване до СВ Рубіжанського ВП ГУНП для приєднання до кримінального провадження за №12018130330000821 від 09 серпня 2018 року. Судом встановлено, що [PERSON] не виконує рішення суду від 12 червня 2018 року, яким видано обмежувальний припис щодо нього, та продовжує постійно вчиняти відносно заявника дії, пов`язані з словесними образами, погрозами, переслідуванням, фізичним насильством, тощо. Свідок [PERSON] , яка є співробітницею позивача, в судовому засіданні показала, що проживає в одному гуртожитку в м. Рівне з позивачем та її сином. Вихованням дитини займається виключно позивач, батька дитини [PERSON] вона жодного разу не бачила, участі у вихованні дитини він не приймає та з дитиною не спілкується. Свідок [PERSON] , яка є матір`ю позивача, в судовому засіданні показала, що не тільки після переїзду їх в м. Рівне, але і раніше, відповідач не спілкувався з сином, не допомагав матеріально, хоч є здоровим та працездатним, та в усній формі відмовлявся від дитини. Загалом відповідач усунувся від виховання і спілкування з дитиною протягом 3-4 останніх років. При цьому, позивач не створювала відповідачу жодних перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною. І навіть, коли відповідач приходив до них додому, то він з дитиною не спілкувався, а приходив лише з метою завдати їм шкоди. Як слідує з висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради від 16 травня 2023 року №08-1115 «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] » у зв`язку з запровадженням в Україні воєнного стану [PERSON] з малолітнім сином переїхала з м. Рубіжне Луганської області у м. Рівне. Мати з сином взяті на облік внутрішньо переміщених осіб у Департаменті соціальної політики Рівненської міської ради і відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, малолітній [PERSON] прибув у м. Рівне без супроводу батька. Дитина разом з матір`ю [PERSON] фактично проживають за адресою: [ADDRESS] , під час обстеження матеріально-побутових умов проживання було встановлено, що разом з ними проживає [PERSON] , мати [PERSON] . У кімнаті створені належні умови для проживання, виховання та розвитку [PERSON] . Під час бесіди малолітній [PERSON] пояснив, що проживає разом з мамою та бабусею [PERSON] . Дитина дуже любить маму та бабусю, має багато друзів. Під час бесіди [PERSON] батька не згадує. [PERSON] навчається у Рівненському академічному ліцеї «Престиж» імені Лілії Котовської. Мама приділяє належну увагу вихованню та розвитку дитини, цікавиться навчальним процесом та результатами, відвідує батьківські збори, активно долучається до класних та шкільних заходів. Батько [PERSON] в закладі не з`являвся та не цікавився навчанням і вихованням своєї дитини. Мати дитини [PERSON] надала пояснення, в якому вказала, що батько дитини [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . На момент виїзду її із міста Рубіжного [PERSON] перебував у слідчому ізоляторі. [PERSON] неодноразово зверталася до правоохоронних органів щодо вчинення насильства в її сім`ї зі сторони батька дитини [PERSON] . Відповідно до рішення Рубіжанського міського суду Луганської області продовжено обмежувальний припис стосовно [PERSON] протягом 6 місяців. Відповідно до інформації із порталу «Судова влада України» [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності Питання про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно сина [PERSON] , [INFO] , розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Рівненської міської ради 10 травня 2023 року. Комісія з питань захисту прав дитини, як консультативно-дорадчий орган при виконавчому комітеті Рівненської міської ради, розглянувши матеріали справи прийняла рішення про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно сина [PERSON] , [INFO] , а тому вважають за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно сина [PERSON] , [INFO] . Стаття 150 Сімейного кодексу України передбачає перелік обов`язків батьків по вихованню та розвитку своїх дітей, а саме: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до частини четвертої статті 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться її життям, не спілкується з сином, не надає матеріальної допомоги, не піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Доказів того, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків з поважних причин судом не встановлено, а тому суд вважає, що відповідач умисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Проаналізувавши надані докази, а також вищевказані законодавчі норми, виходячи з принципів об`єктивності, законності та справедливості, суд доходить висновку, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своєї неповнолітньої дитини, тому, вважає необхідним позбавити його батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Позбавлення батьківських прав не позбавляє відповідача права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав в разі зміни свого ставлення до дитини, своєї поведінки та усунення обставин, що були підставою позбавлення батьківських прав. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Крім того, стаття 182 СК України визначає обставини, які враховуються судом при визначення розміру аліментів. Так, згідно із частиною першою цієї статті, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення. Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд враховує, що аліменти стягнуті з відповідача у розмірі 1/4 частки від його доходу, а не у твердій грошовій сумі, при цьому матеріали справи не містять інформації про недостатність розміру аліментів, стягнутих на підставі рішення суду, для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Доказів про потребу стягнення коштів на утримання дитини в більшому розмірі позивач суду не надала, як і не надала доказів на підтвердження покращення матеріального стану відповідача чи доказів погіршення її матеріального стану, тому підстави, визначені статтею 192 СК України, для збільшення встановленого розміру аліментів відсутні. За таких обставин, в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що позивач не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про зміну визначеного судом розміру аліментів з підстав, передбачених СК України, та наданням відповідних доказів на підтвердження підстав зміни розміру аліментів. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір за позовну вимогу про позбавлення відповідача батьківських прав підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 1 073 грн. 60 коп.

Outcome: partial