Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-02 00:00:00

У квітні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, у якому просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] до 1/6 частини заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення даної позовної заяви до суду. Позовні вимоги мотивовані тим, що судовим наказом Вінницьким міським судом Вінницької області від 28.09.2017 у справі №127/18986/17 постановлено стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 07.09.2017 року і до досягнення дітьми повноліття. Позивач вважає, що стягнення саме такого розміру аліментів наразі ставить позивача в скрутне матеріальне становище з огляду на наступні обставини. Позивач [PERSON] створив нову сім`ю і з 05.01.2021 перебуває в шлюбі з [PERSON] та має на утриманні народженого у новій сім`ї сина [PERSON] , [INFO] . Крім того, на утриманні позивача перебуває неповнолітній син дружини [PERSON] - [PERSON] . Факт утримання [PERSON] та [PERSON] підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеними особами позивача, його дружини та двох неповнолітніх дітей. Також позивач [PERSON] разом зі своєю новою сім`єю, у зв`язку з воєнним станом та веденням активних бойових дій на території Херсонської області втратив постійне житло, місце роботи, внаслідок чого покинув рідну домівку і переїхав у с. Берестівка Вінницької області. Крім того, малолітній син позивача [PERSON] , [INFO] має вроджену хворобу серця, а саме перимембранозний дефект міжшлуночкової перегородки, що потребує постійних медичних оглядів, діагностик та лікування, що приводить до постійних витрат. Дружина позивача після пологів зазнала погіршення свого здоров`я, а саме преклампсію тяжкого ступеня та кольпіт, що підтверджується випискою з історії пологів №13279/2020. Коштів на лікування дружини позивача абсолютно не вистачає, не має змоги пройти повноцінне медичне обстеження. Матеріальний стан позивача не дозволяє сплачувати відповідачці аліменти в розмірі 1/3 доходу зважаючи і на те, що наразі він проходить військову службу і у зв`язку з воєнним станом в країні, вимушений витрачати своє грошове забезпечення на придбання військової форми, бронежилету, іншого оптичного приладдя та речей необхідних для нормального спорядження та спроможності нести службу. Крім того, 1/3 частки від доходу позивача у зв`язку з отриманням ним тимчасової винагороди на період воєнного стану зумовлює високу неспівмірну з реальними витратами на дітей суму, значно перевищує встановлений законом мінімальний рекомендований розмір аліментів, що має наслідком витрачання аліментів відповідачкою на власні потреби і розсуд, а не на утримання дітей. Вищенаведені обставини і зумовили фактичні підстави для звернення до суду із цим позовом про зменшення розміру аліментів. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Підреза І.В. позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві та відповіді на відзив на позовну заяву (а.с. 1-4, 60-62). Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Якименко - Шевчук Ю.О. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили в позові відмовити з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву (а.с. 54-57). Адвокат Якименко - Шевчук Ю.О. суду пояснила, що наявність у дружини позивача дитини від іншого шлюбу не має і не може мати жодного відношення до підстав зменшення розміру аліментів, оскільки [PERSON] народжений від іншого шлюбу дружиною позивача, він не усиновлений позивачем, а тому, обов`язок утримувати [PERSON] лежить на дружині позивача та її колишньому чоловіку, який є батьком дитини.Доводи про те, що позивач «втратив постійне житло» не відповідають дійсності, тому що останній власності не мав і не має, а проживає у с. Берестівка Вінницької області у своєї рідної матері. Щодо того, що позивач втратив місце роботи, то це взагалі не відповідає дійсності, оскільки з часу, коли позивач почав служити військовим, заборгованість зі сплати аліментів на корить відповідача на утримання двох дітей, яка була декілька десятків тисяч гривень погашається наразі.Як слідує із медичних документів, дитині [PERSON] була зроблена пластика 06.07.2021, після чого, всі медичні документи вказують на наступні рекомендації: спостереження у педіатра та у сімейного лікаря. Більше того, консультативного висновку з ДУ «Інститут серця МОЗ України», результат після пластики - добрий. Хірургічне лікування не показане. Рекомендації - УЗД серця через рік. Таким чином, позивач намагається використовувати вроджену хворобу дитини, яка усунута пластикою 06.07.2021 і після якої дитині рекомендують проходити УЗД серця всього-на-всього раз в рік, як підставу зменшення розміру аліментів. Однак сам позивач подав медичні документи, які спростовують доводи у позовній заяві про те, що дитина потребує постійного лікування, оглядів тощо. Навпаки, всі медичні документи свідчать, що дитина не потребує ні лікування медикаментозного, ні хірургічного. А тому, витрати на лікування дитини, що пов`язано з його вродженою вадою серця, як вказано у позові, позивач не несе. Також суд не може враховувати хвороби дружини позивача, які були вказані у медичній документації три роки тому і ставити їх у причинний зв`язок з обставиною зменшення розміру аліментів. Крім того, в матеріалах справи відсутні документи в підтвердження про придбання позивачем військової форми, бронежилету, іншого оптичного приладдя, тощо.Зі змісту позову є зрозумілим те, що стан здоров`я позивача - добрий, позивач має щомісячний офіційний дохід, чого не було раніше, дитина позивача він іншого шлюбу на сьогодні здорова і не потребує оперативного втручання, стан здоров`я дружини позивача на сьогодні - добрий, таким чином, підстав для зменшення розміру аліментів немає. Відповідач [PERSON] суду пояснила, що з 2013 року по 2017 рік перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , які після розірвання шлюбу постійно проживають з мамою [PERSON] . Крім того, у відповідачки від іншого чоловіка є ще троє малолітніх дітей: 2018 і 2020 року народження, які також проживають з нею. Раніше відповідачка працювала на сезонних роботах, у даний час не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дітьми до трьох років. Також пояснила, що діти позивача ростуть і відповідно, зростають потреби на їх матеріальне забезпечення щодо придбання одягу, продуктів харчування, шкільного приладдя та інших необхідних речей. Раніше [PERSON] допускав заборгованість по аліментах і відповідачка утримувала дітей самостійно, а лише з січня 2023 року відповідач погасив заборгованість по аліментах і сплачує аліменти в даний час регулярно. Наголосила, що отримані від позивача аліменти витрачає виключно на потреби дітей, вони забезпечені повністю усім їм необхідним. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . Згідно із судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 28.09.2017 по цивільній справі №127/18986/17 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] у розмірі однієї третини заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 07.09.2017 і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 10). 05.01.2021 [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , актовий запис №01, прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 12). Від вказаного шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.01.2021( а.с. 18). Крім того, теперішня дружина позивача [PERSON] має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , батьком якого записано [PERSON] та підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 20). Згідно з довідками №523-7000885021, №523-7000885547, №523-7000886875, №523-7000886219 від 20.04.2022 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, позивач [PERSON] , його дружина [PERSON] , неповнолітні [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , фактичне місце проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7, 15, 19, 21). Позивач [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] відповідно Указу Президента України про загальну мобілізацію №69/2022 від 24.02.2022. Наказ про включення до списків військової частини № [NUMBER] від 07.09.2022 по теперішній час, що підтверджується довідкою військової частини № [NUMBER] від 09.09.2022 (а.с. 8). На а.с. 23 - копія виписки з історії пологів №13279/2020 [PERSON] , яка була госпіталізована 16.12.2020, виписана 19.12.2020. Післяпологовий період перебігав без ускладнень, виписується у задовільному стані (а.с. 23). На а.с. 24-29 - копії консультаційних виписок спеціаліста за 2021 рік щодо дитини [PERSON] , [INFO] з приводу його вродженої вади серця, перимембранозного дефекту міжшлуночкової перегородки. На а.с. 30 - копія виписки з історії хвороби №4556/21, відповідно до якої [PERSON] , [INFO] перебував з 05.07.2021 по 13.07.2021 в Інституті серця МОЗ України планово з метою проведення хірургічного лікування з діагнозом: вроджена вада серця: перимембранозний дефект міжшлуночкової перетинки. Стан після пластики перимембранозного дефекту міжшлуночкової перетинки (06.07.2021). На а.с. 31 - копія консультаційного висновку Інституту серця МОЗ України від 17.09.2021 щодо [PERSON] , [INFO] . Встановлений діагноз: стан після пластики ДМШП 06.07.2021. Результат операції добрий. На а.с. 33 - копія епікризу з історії хвороби №7860 від 12.08.2022, відповідно до якої [PERSON] , [INFO] перебував з 07.08.2022 по 12.08.2022 на стаціонарному лікуванні у інфекційно-боксованому відділенні №2 КНП «ВОДКЛ ВОР» з діагнозом: гострий гастроентероколіт нез`ясованого генезу, важкого ступеню. За таких обставин суд прийшов до висновку, що між сторонами виникли правовідносини врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дитину і його виконання. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 192 СК України). У зв`язку з тим, що матеріальне становище, сімейний стан, а також стан здоров`я платника аліментів або їх одержувача можуть протягом часу наявності аліментного зобов`язання змінюватися, законом передбачено, що за позовом якоїсь із цих осіб суд вправі змінити раніше встановлений розмір аліментів як в сторону їх зменшення, так і в сторону їх збільшення. Крім того, зменшення розміру аліментів за наявності передбачених законом причин не виключає можливості взагалі звільнення від їх сплати. Під зміною матеріального положення сторін розуміється як покращення, так і погіршення майнового положення платника або одержувача аліментів. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Найкращі інтереси дитини - це принцип зі сфери захисту прав дитини, що стосується прийняття рішень. У статті 3 Конвенції ООН про права дитини зазначено: «В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини». В оцінці найкращих інтересів дитини необхідно дотримуватись балансу «всіх елементів, необхідних для прийняття рішення в конкретній ситуації для конкретної дитини або групи дітей». Проаналізувавши фактичні обставини справи та надані суду докази, суд вважає, що позивачем не доведено належними доказами обставини справи щодо зміни його матеріального стану, зокрема, погіршення матеріального стану, оскільки позивач перебуває на військовій службі та отримує відповідне грошове забезпечення. Крім того, позивач не надав суду належних доказів щодо розміру його щомісячного доходу станом на час звернення до суду з цим позовом, а також доказів того, що його дохід став меншим, ніж був раніше. Разом з тим, згідно пояснень відповідачки в судовому засіданні, у позивача була наявна заборгованість зі сплати аліментів на двох неповнолітніх дітей, проте починаючи з січня 2023 року позивач погасив заборгованість по аліментах і сплачує аліменти справно, що не свідчить про погіршення його матеріального стану. Суд відхиляє доводи позивача про те, що він втратив постійне житло у Херсонській області, оскільки суду не надано доказів того, що позивачу на праві власності чи на праві користування належало будь-яке нерухоме майно в Херсонській області та згідно пояснень представника позивача - адвоката Підрези І.В. позивач не мав і не має у власності житлового приміщення, а проживає у с. Берестівка Вінницької області у своєї рідної матері. Будь-яких доказів щодо незадовільного стану здоров`я позивача матеріали справи не містять. Оцінюючи надані позивачем довідки медичних закладів щодо його малолітнього сина [PERSON] та дружини [PERSON] , суд вважає їх неналежними доказами на підтвердження факту погіршення матеріального становища позивача через їх хвороби, оскільки дані довідки не містять інформації про понесені позивачем витрати на лікування та що лікування є тривалим і потребує значних фінансових затрат. Дотримуючись балансу інтересів сторін щодо врахування зміни сімейного стану, суд вважає, що в даному випадку змінився сімейний стан обох сторін, а не лише позивача. При цьому, сторонами не заперечувався факт, що з відповідачкою проживають і перебувають на її утриманні п`ятеро неповнолітніх дітей, найменші її двоє дітей народилися у 2020 році. В той же час, після ухвалення рішення суду щодо стягнення аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , у позивача народилася одна дитина, яка проживає з ним однією сім`єю. Суд враховує, що виховання неповнолітніх дітей одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дітей, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають докладати обоє батьків для розвитку дітей, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку на матір неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . Суд вважає, що відповідно до закону у позивача відсутній обов`язок утримувати неповнолітнього сина дружини від попереднього шлюбу [PERSON] , тому добровільне утримання позивачем неповнолітнього [PERSON] не є підставою для зменшення розміру аліментів на утримання його двох неповнолітніх дітей, що визначено згідно із судовим рішенням. Відповідно до статті 155 СК України здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини. Зменшення ж розміру стягнутих аліментів з позивача може негативно вплинути на належне забезпечення неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] та суперечитиме їх інтересам. Згідно з ч. 1 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява №31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. З урахуванням викладеного суд вважає, що зменшення розміру аліментів без належних на те правових підстав, призведе до порушення прав дітей, які мають переважати над правами батьків. Отже, враховуючи викладені вище норми права, встановлені фактичні обставини справи та надані докази, виходячи із основних засад цивільного судочинства: верховенства права, пропорційності та диспозитивності, суд вважає, що з урахуванням найкращих інтересів дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відсутні підстави для зменшення батькові дітей [PERSON] розміру аліментів, присуджених йому 28.09.2017 судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області по цивільній справі №127/18986/17 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї третини заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 07.09.2017 і до досягнення дітьми повноліття, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, тому на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed