Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-06 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог [PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернулася до суду із позовом, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ) на її користь борг за договором позики та розписки у розмірі 69853 грн, стягнути з відповідача на її користь три проценти річних з простроченої суми, судовий збір та заподіяну моральну шкоду у розмірі 20000 грн. Рух справи 01.12.2022 позивач подала позовну заяву до Ленінського районного суду м. Кіровограда. 02.12.2022 ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 03.02.2023. 03.03.2023 ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда справу направлено за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області. 29.03.2023 ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області справу прийнято до провадження та призначено судове засідання. Позиція позивача [PERSON] обґрунтовує позовні вимоги тим, що 12.08.2022 вона передала позичальнику [PERSON] у власність грошові коши в сумі 54 853 грн, що є еквівалентом 1500 доларів США (на день складання позовної заяви). При фактичному одержанні вказаної суми позичальником була надана розписка від 12.08.2022. Чоловік позивача - [PERSON] (далі - третя особа, [PERSON] ) дав згоду на передачу вказаних у договорі позики грошових коштів у позику. Згідно із п. 2 зазначеного договору позики [PERSON] зобов`язувався повернути кошти до 01.10.2022. До теперішнього часу відповідач борг не повернув. Місяцем раніше відповідач [PERSON] позичив кошти в розмірі 15 000 грн в її чоловіка [PERSON] .. Про що свідчить розписка від [PERSON] , в якій останній зобов`язується повернути кошти до 20.09.2022. При передачі коштів були присутні свідки, які зазначені в розписці. Також вони домовилися, що відповідач дає їм у користування, володіння та розпорядження (з правом продажу) особистий автомобіль марки BMW, модель Х5, 2006 року випуску, про що була підписана генеральна довіреність від 12.08.2022. Пізніше [PERSON] відізвав свою довіреність через приватного нотаріуса Ваврентович В.І .. У зв`язку із чим до них з чоловіком приїздила поліція у зв`язку із пошуком цього автомобіля, через що вони отримали величезний стрес та душевні страждання. Розуміючи той факт, що позичальник не виконав зобов`язання, прострочив термін повернення грошових коштів її чоловік [PERSON] 03.10.2022 звернувся до органу поліції щодо вчинення відносно нього протиправних дій. 01.11.2022 Кропивницьке РУП ГУНП в Кіровоградській області надіслало відповідь, в якій зазначило, що у цій ситуації немає кримінальних правопорушень і ця справа відноситься до категорії цивільно-правових відносин. Неправомірними діями відповідач завдав їй моральної шкоди, яка полягає в моральних стражданнях, які вона зазнала внаслідок позичання коштів, приїздом поліції, анулюванням довіреності тощо, яку вона оцінює у 20000 грн. Позиція відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явився. Заперечення на позов не подав. 25.05.2023 подав до суду заяву, в якій просив відкласти судове засідання на іншу дату у зв`язку із хворобою (а.с. 54). Позиція третьої особи [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі і заперечень не має (а.с. 48). Обставини справи, зміст спірних правовідносин За договором позики від 12.08.2022 [PERSON] передала у власність [PERSON] грошові кошти у сумі 54853 грн, що є еквівалентом 1500 доларів США, виходячи із встановленого на 12.08.2022 офіційного валютного курсу. Позичальник зобов`язується повернути до 01.10.2022 таку ж суму грошових коштів (а.с. 6-7). У нотаріально завіреній заяві [PERSON] підтвердив отримання від [PERSON] вказаної суми грошових коштів (а.с. 8). З копії розписки вбачається, що [PERSON] взяв у [PERSON] гроші у сумі 15 000 грн. Обіцяє повернути до 20.09.2022 (текст розписки написано російською мовою) (а.с. 9). В копії пояснення [PERSON] , зокрема, зазначено, що [PERSON] позичив кошти в розмірі 15000 грн [PERSON] і зобов`язаний повернути до 20.09.2022 (а.с. 10). Згідно із довіреності від 12.08.2022 [PERSON] уповноважив [PERSON] та [PERSON] здійснювати правочини із його автомобілем марки BMW, модель Х5, 2006 року випуску, р.н. [NUMBER] (а.с. 11). Кропивницьке РУП ГУНП в Кіровоградській області у своїй відповіді від 17.10.2022 зазначило, що слідчим відділом було прийнято рішення не вносити вказаний факт до єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с. 12, 13). Відповідно до свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 09.04.2016 (а.с. 14). Із довідки УДМС України в Кіровоградській області вбачається, що [PERSON] зареєстрований в с. Степове Кропивницького району (а.с. 30). Релевантні джерела права Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1, 2 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із приписами ч.1, 2 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст.1046 ЦК України). Згідно із ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики та його умов. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 08 липня 2019 року у справі № 524/4946/16-ц. Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих відносин через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У пункті 5 цієї ж Постанови Пленуму №4 зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно із ч.ч. 1, 7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Оцінка доказів та висновки суду Проаналізувавши надані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Так, між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики 12.08.2022. Свої обов`язки по вказаному договору [PERSON] не виконав, борг вчасно не повернув. Отже, у [PERSON] виникло право вимоги від [PERSON] боргу за договором позики від 12.08.2022 в сумі 54853 грн, яке підлягає судовому захисту шляхом стягнення із відповідача суми боргу. Щодо вимоги про стягнення із [PERSON] суми боргу в розмірі 15000 грн за розпискою, то у цьому випаду слід врахувати, що сторонами договору позики, посвідченого розпискою, є [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (позичальник), а отже право вимоги у зв`язку із невиконання вказаного договору є у [PERSON] , який із відповідною вимогою до суду не звертався. Тому підстави для задоволення цієї вимоги [PERSON] відсутні. Щодо вимоги про стягнення трьох процентів річних. Позивач [PERSON] у своєму позові не надала розрахунку відповідної суми трьох процентів річних та не конкретизувала її у прохальній частині позовних вимог. Зважаючи на положення ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, суд вважає не доведеною цю вимогу позивача і відмовляє в її задоволенні. Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди. В обґрунтування цієї позовної вимоги позивач [PERSON] посилається на те, що [PERSON] спочатку уповноважив її та її чоловіка [PERSON] на здійснення правочинів із його автомобілем марки BMW, модель Х5, 2006 року випуску, р.н. [NUMBER] , а потім скасував відповідну довіреність та звернувся до правоохоронних органів з цього приводу. Вирішуючи цю вимогу позивача, суд враховує, що [PERSON] не довела належними та допустимими доказами наявність у неї моральної шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Тому у цій позовній вимогі слід відмовити. Розподіл судових витрат Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог ч.1 ст.141 ЦПК України. Оскільки позов задоволено частково, а саме на 61.05% ( задоволені позовні вимоги 54 853 грн/загальна сума позову 89 853 грн *100 %), а отже із відповідача на користь позивача необхідно стягнути 605,86 грн (992,40 грн * 61,05%). На підставі викладеного,

Outcome: partial