Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-16 00:00:00

У квітні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , Київської міської ради, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на частину житлового будинку з допоміжними приміщеннями, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги, обґрунтовує тим, що [INFO] померла її баба [PERSON] , яка до дня смерті постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями за законом є позивач та відповідач. 07 грудня 2015 року позивач подала приватному нотаріусу Києво-Святошинського нотаріального округу Солдіну І. Л. заяву про прийняття спадщини за № 2988 до спадкової справи № 928/2015. Однак 29 січня 2018 року державний нотаріус Дев`ятої київської державної нотаріальної контори Русіна Н. О. відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме: на житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно. У зв`язку з вищевикладеним, позивач звернулася до суду за захистом своїх порушених прав та просить позов задовольнити в повному обсязі. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 квітня 2021 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 12 квітня 2021 року вказану цивільну справу прийнято до розгляду та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. 09 червня 2021 року ухвалою суду задоволено клопотання сторони позивача про витребування доказів та витребувано у нотаріуса Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Русіної Н. О. матеріали спадкової справи після померлої [INFO] , [PERSON] 02 серпня 2021 року до суду надійшли матеріали спадкової справи після померлої [INFO] , [PERSON] 15 листопада 2021 року на адресу суду, надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] , треті особи: нотаріус Дев`ятої державної нотаріальної контори Русіна Н. О., Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання права власності на частину спадкового майна, в якій просить визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на частину житлового будинку з допоміжними приміщеннями за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заяви зазначає, що є сином померлої [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , що складається з: житлового будинку площею 55 кв. м, прибудови площею 47,1 кв. м, сарая площею 37,5 кв. м, погріба площею 10,5 кв.м, вбиральні 1,2 кв. м, колодязя 5 м, споруд (ворота, огорожа) довжиною 102,3 м. Після смерті матері прийняв спадщину, шляхом подачі відповідної заяви до Дев`ятої київської державної нотаріальної контори, у зв`язку із чим було заведено спадкову справу. Крім того, на момент відкриття спадщини [PERSON] проживав зі спадкодавцем за однією адресою та протягом багатьох років одноосібно дбав про спадкове майно (ремонт, укріплення будинку, заміна вікон тощо). Проте, постановою державного нотаріуса Дев`ятої київської державної нотаріальної контори від 15 лютого 2021 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. У зв`язку з вищевикладеним, позивач за зустрічним позовом звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та просить позов задовольнити в повному обсязі. Ухвалою суду від 12 січня 2022 року зустрічну позовну заяву було залишено без руху. Крім того, ухвалою суду від 12 січня 2022 року задоволено клопотання сторони відповідача про витребування доказів та витребувано у Комунального підприємства Київського міського бюро технічної інвентаризації інформацію (інформаційну довідку) стосовно власника та підстав реєстрації нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] . На виконання ухвали про залишення зустрічної позовної заяви без руху, 22 лютого 2022 року відповідач подав до суду зустрічну позовну заяву в новій редакції, додавши докази на підтвердження заявлених вимог. 13 квітня 2022 року ухвалою суду прийнято зустрічний позов та об`єднано в одне провадження з первісним позовом. 08 квітня 2022 року до суду надійшла витребувана інформація стосовно власника та підстав реєстрації нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 23 березня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач (відповідач за зустрічним позовом) в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, однак в матеріалах справи міститься її заява про розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] (позивач за зустрічним позовом) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, однак в матеріалах справи міститься заява його представника про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що зустрічний позов підтримує в повному обсязі. Відповідач - Київська міська рада явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки суду невідомо. Треті особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про поважність причин неявки суду невідомо. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність сторін та третіх осіб. Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки учасники в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом установлено, що позивач за первісним позовом є онукою померлої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження батька позивача [PERSON] від 19 лютого 1966 року, свідоцтвом про народження позивача, виданим повторно 24 листопада 2005 року, та свідоцтвом про шлюб між позивачем і [PERSON] від 03 вересня 2019 року. Відповідач [PERSON] (позивач за зустрічним позовом) є сином померлої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 14 березня 1970 року. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 09 вересня 2015 року. З інформаційної довідки Комунального підприємства Київське міське бюро технічної інвентаризації від 26 квітня 2022 року № 062/14-3417 (И-2022) вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] на праві власності зареєстрований за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 21 грудня 1984 року. Відповідно до Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , виготовленого 21 листопада 2008 року, житловий будинок (літера А) складається з приміщень: 1-1 веранда площею 18 кв. м; 1-2 кухня площею 9,8 кв. м; 1-3 ванна площею 5,2 кв. м; 1-4 жила площа 8,6 кв. м; 1-5 жила площа 20,3 кв. м; 1-6 жила площа 10,2 кв. м та допоміжних приміщень: прибудови (літера а) площею 47,1 кв. м; сарая (літера Б) площею 37,5 кв. м; сарая (літера В) площею 9,20 кв. м; погріба (літера Г) площею 10,5 кв. м; вбиральні (літера Д) площею 1,2 кв. м; колодязь (літера І) площею 5 кв. м; споруд (літера № 1,2) (металеві ворота, огорожа - бетонні панелі) довжиною 102,3 м. Крім того, встановлено, що [PERSON] постійно мешкала та була зареєстрована на день смерті за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою від 07 жовтня 2015 року № 3902, виданою Житлово-експлуатаційною дільницею № 901 Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району міста Києва». 07 грудня 2015 року позивач за первісним позовом звернулася до Дев`ятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої баби [PERSON] за правом представлення її батька - [PERSON] (сина померлої), який помер [INFO] . У свою чергу, [PERSON] (брат позивача за первісним позовом) від прийняття спадщини після смерті баби по праву представлення батька - [PERSON] (сина померлої), який помер [INFO] , відмовився на користь [PERSON] , про що подав нотаріально засвідчену заяву від 07 грудня 2015 року. 17 лютого 2016 року відповідач за первісним позовом звернувся до Дев`ятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої матері [PERSON] 29 січня 2018 року державним нотаріусом Дев`ятої київської державної нотаріальної контори Русіною Н. О. було винесено постанову про відмову [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, а саме - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] на житловий будинок та земельну ділянку [ADDRESS] , оскільки у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Крім того, 15 грудня 2021 року державним нотаріусом Дев`ятої київської державної нотаріальної контори Русіною Н. О. також було винесено постанову про відмову [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, а саме - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] на житловий будинок та земельну ділянку [ADDRESS] , оскільки у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з частиною першою статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. З матеріалів спадкової справи № 928/2015 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , судом установлено, що нею заповіту складено не було. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з частиною першою статті 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. З копії спадкової справи після смерті [PERSON] вбачається, що заяви про прийняття спадщини після її смерті подали позивач за первісним позовом [PERSON] по праву представлення її батька - [PERSON] (сина померлої), який помер [INFO] , та відповідач за первісним позовом [PERSON] . Водночас, [PERSON] (брат позивача за первісним позовом) від прийняття спадщини відмовився. Інші спадкоємці відсутні. Тобто право на спадкування за законом після смерті [PERSON] мають [PERSON] по праву представлення її батька - [PERSON] (сина померлої) та [PERSON] (син померлої). Згідно з частиною першою статті 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Відповідно до частин першої-третьої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Як вже встановлено судом з наданої до суду копії спадкової справи № 928/2015 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , позивач [PERSON] (відповідач за зустрічним позовом) 07 грудня 2015 року та відповідач [PERSON] (позивач за зустрічним позовом) 17 лютого 2016 року звернулися до Дев`ятої київської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, однак державним нотаріусом Русіною Н. О. 29 січня 2018 року та 15 грудня 2021 року винесено постанови про відмову у вчиненні відповідних нотаріальних дій, оскільки у них відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Таким чином, судом установлено наявність перешкод для оформлення спадкових прав [PERSON] та [PERSON] у нотаріальному порядку. Згідно з вимогами статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачі за первісним позовом наведені позивачем за первісним позовом обставини не спростували, доказів наявності перешкод для визнання права власності позивача за первісним позовом на частину житлового будинку з допоміжними приміщеннями не надали. У свою чергу, відповідач за зустрічним позовом також не спростувала обставин, наведених у зустрічному позову, доказів наявності перешкод для визнання права власності позивача за зустрічним позовом на частину житлового будинку з допоміжними приміщеннями не надала. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач [PERSON] за первісним позовом є спадкоємцем по праву представлення її батька - [PERSON] (сина померлої), а позивач за зустрічним позовом [PERSON] є сином спадкодавця, спірний будинок на праві власності зареєстрований за спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , тобто належить до спадкової маси, що може бути успадкована у порядку спадкування за законом, приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача як за первісним позовом так і позивача за зустрічним позовом та їх задоволення, шляхом визнання за [PERSON] права власності на частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] з допоміжними спорудами та визнання за [PERSON] права власності на частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] з допоміжними спорудами. Крім того, частиною п`ятою статті 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Відповідно до частини десятої статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Отже, оскільки судові витрати понесені позивачем за первісним позовом [PERSON] , що включають судовий збір у розмірі 4 542,40 грн, підлягають стягненню на її користь з відповідача [PERSON] , а витрати понесені позивачем за зустрічним позовом [PERSON] , що включають судовий збір у розмірі 4 542,40 грн, підлягають стягненню на його користь з відповідача [PERSON] , тому сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній судові витрати. З огляду на викладене,

Outcome: approved