Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-03 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача Представник позивача адвокат Мартиненко В.В. у березні 2023 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивував тим, що 25.09.2019 року між [PERSON] та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено Договір позики №2923916. Банк на виконання умов Договору надав Позичальнику грошові кошти у сумі 5000 грн. строком до 25.10.2019 року, а Позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом з іншими платежами згідно з умовами цього Договору. Переказ коштів позивачу в сумі 5000 грн. підтверджується довідкою ТОВ «ФК Фінекспрес». Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує. У зв`язку з невиконання зобов`язань за Договір позики №2923916 від 25.09.2019 року станом на 03.03.2020 року [PERSON] мав заборгованість у розмірі 9850 грн., яка складається із: заборгованості за основним боргом - 5000 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими базовими відсотками - 2350 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками на прострочену позику - 2500 грн. Проте відповідачем 28.10.2019 сплачено 50 грн., 29.02.2022 - 437,63 грн., у зв`язку з чим борг за несплаченими відсотками та тілом кредиту становить 9412,37 грн. Між позивачем та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 03.04.2017 був укладений договір факторингу № 03042017 та 03.03.2020 року між сторонами за договором факторингу було підписано реєстр прав вимоги №96, за умовами якого право вимоги за Договором позики №2923916 від 25.09.2019 перейшло до ТОВ «ФК «Профіт Капітал». У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за Договором позики №2923916 від 25.09.2019 року позивач відповідно до статті 625 ЦК України здійснив нарахування 3 % річних за користування кредитом в сумі 583,23 грн. та 1716,75 грн. інфляційних витрат. Посилаючись на указані обставини, представник позивача Мартиненко В.В. просить суд стягнути із [PERSON] на користь позивача заборгованість у розмірі 11712,35 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 4562,37 грн., заборгованості за відсотками 2350,00 грн., заборгованості за відсотками на прострочену позику 2500,00 грн., заборгованості за 3% річних за користування кредитом - 583,23 грн. заборгованість за інфляційними витратами - 1716,75 грн. Стислий виклад позиції відповідача Представник відповідача [PERSON] за змістом відзиву заперечив проти позову, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що позивачем не надано до суду належних доказів отримання відповідачем кредиту та перерахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, а також користування такими коштами. Надана довідка ТОВ «ФК Фінекспрес» на думку представника відповідача, в якій не вказано ім`я особи, на рахунок якого перераховано кошти, не є належним доказом, якими на його думку є документи оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Договір був укладений між первісним кредитором та відповідачем 25.09.2019 року строком на 30 днів, тобто до 25.10.2019 року, тому нарахування відсотків мало б здійснюватися у межах строку дії кредитного договору в сумі 2470 грн. Позивачем до суду не наданого детального розрахунку відсотків, а вбачається, що вони нараховані поза межами строку кредитування. Відповідно до умов кредитного договору термін повернення кредиту визначено 25.10.2019 року. Отже вимога про стягнення відсотків нарахованих за межами строку кредитування не підлягає задоволенню. Якщо виходити з розрахунків позивача Товариство мало набути право вимоги до відповідача в сумі 6982,37 грн., з яких за основною сумою боргу 5000 грн. та 1982,37 грн. за відсотками. Представник позивача посилався те, що оскільки позивач розрахував суму заборгованості з урахуванням відсотків нарахованих поза межами строку кредитування, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача боргу за нарахованими відсотками 3% річних та за інфляційними втратами задоволенню не підлягають. Також представник відповідача [PERSON] посилався на те, що [PERSON] не отримував жодних повідомлень про відступлення прав вимоги. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників Ухвалою Тростянецького районного суду Сумської області від 29.03.2023 року позовну заяву залишено без руху. Позивачем 07.04.2023 усунуто недоліки позовної заяви. Ухвалою суду від 13.04.2023 року було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представником відповідача 08.05.2023 подано відзив на позов. Представником позивача 23.05.2023 надіслано відповідь на відзив Протокольною ухвалою суду від 30.05.2023 року судове засідання було відкладено за клопотанням представника відповідача установлено строк для подання заперечень Представником відповідача 08.06.2023 подані заперечення Протокольною ухвалою суду від 19.06.2023 року судовий розгляд відкладено надано час стороні позивача ознайомитись із заявою відповідача про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу Фактичні обставини, установлені судом та зміст спірних правовідносин Судом установлено, що 25.09.2019 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і [PERSON] був укладений дистанційно Договір позики №2923916 від 25.09.2019 шляхом підписання електронним підписом, що відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора, який відправлено на електронну пошту [INFO] (а.с.8, 11). Підписанням указаного договору позики відповідач підтверджує, що він ознайомився на сайті https://mycredit з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги. Договір укладений в результаті зваженого рішення Сторін, на взаємовигідних умовах, на принципах статей 6, 627 ЦК України, згідно яких Сторони є вільними в укладенні Договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з у рахуванням вимог розумності та справедливості. За умовами Договору позики №2923916 від 25.09.2019 позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строку, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (проценти) від суми позики. За змістом пункту 2 Договору сума позики становить 5000 грн., процентна ставка в день 1,6 % (фіксована) на строк 30 днів. Дата надання позики - 28 вересня 2019 року, дата повернення позики - 25 жовтня 2019 року. Проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення на залишок Позики (пункт 3 Договору). У розділі стосовно позичальника указані анкетні дані відповідача, електронна адреса, рахунок [NUMBER] . Відповідно до довідки ТОВ «ФК Фінекспрес» від 17.11.2022 № 17/11-2022-10 25.09.2019 відбувся успішний переказ на суму 5000 грн. на карту [NUMBER] (номер платежу 6370500544246253701973966) (а.с.9). Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] сума боргу за тілом кредиту в становить 4562,37 грн.; заборгованості за відсотками - 2350 грн. за ставкою 1,6 %; заборгованість за відсотками на прострочену позику 2500 грн. за ставкою 2,7% за період з 26.10.2019 по 12.11.2019 року. Між позивачем та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 03.04.2017 був укладений договір факторингу № 03042017 та 03.03.2020 року між сторонами за договором факторингу було підписано реєстр прав вимоги №96, за умовами якого право вимоги за Договором позики №2923916 від 25.09.2019 перейшло до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» (а.с.13-18). Пунктом 4.1 Договору визначено, що право вимоги, переходить від первісного кредитора до нового кредитора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимог у формі наведеному у Додатку № 3 до цього Договору. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Отже, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу за договором позики позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону). У відзиві та запереченнях стороною відповідача не заперечується факт укладення [PERSON] дистанційно Договору позики №2923916 від 25.09.2019 шляхом підписання електронним підписом, що відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора. Доводи представника відповідача [PERSON] стосовно того, що позивачем не доведено перерахування первісним кредитором коштів на рахунок відповідача суд не бере до уваги, оскільки надана позивачем довідка ТОВ «ФК Фінекспрес» від 17.11.2022 № 17/11-2022-10 підтверджує указану обставину, тобто зарахування 5000 грн. на рахунок [NUMBER] , який указаний у Договорі №2923916 від 25.09.2019. Доказів протилежного, зокрема того, що відповідачу не належать карта [NUMBER] або доказів того, що на указаний картковий рахунок не зараховувались 25.09.2019 кредитні кошти в сумі 5000 грн. відповідач суду не надав. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не був позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів. Крім того, суд враховує, що відповідач 28.10.2019 та 09.02.2019 здійснив сплатив кошти в сумі 50 грн. та 437,63 грн. первісному кредитору, що свідчить про визнання ним факту отримання ним позики. Таким чином, суд вважає доведеною обставину отримання відповідачем грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені Договором позики №2923916 від 25.09.2019 року. Посилання відповідача на неотримання повідомлення ТОВ «ФК «Профіт Капітал» про відступлення права грошової вимоги не є підставою для відмови у задоволенні позову, з огляду на наступне. Відповідно до вимог статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Відповідно до статті 518 ЦК України боржник має право висувати вимоги проти нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. З огляду на викладене, саме по собі неотримання повідомлення позичальника про відступлення права вимоги, на що посилається відповідач, не припиняє зобов`язань сторін за договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості на користь нового кредитора. Отже, установивши, що 25.09.2019 року [PERSON] підписав за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Договір позики №2923916 від 25.09.2019, отримав на зазначений ним картковий рахунок кредитні кошти, але своєчасно не виконав грошове зобов`язання, не сплатив заборгованість за укладеним договором ні новому, ні первісним кредиторам, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у сумі 4562,37 грн. за тілом кредиту, яку просить позивач стягнути з відповідача з урахуванням сплаченої відповідачем 09.02.2022 4562,37 грн. (5000 грн. - 437,63 грн.). Також з відповідача відповідно до умов Договору підлягає стягненню заборгованість за відсотками у межах строку дії договору до 25.10.2019 за ставкою 1,6% в сумі 2350 грн. ((5000 грн. х 1,6% х 30 днів) - 50 грн. сплачених 28.10.2019)). Позов в частині вимог ТОВ «ФК «Профіт Капітал» про стягнення з [PERSON] відсотків в сумі 2500 грн. нараховані після 25.10.2019 року є необґрунтованими, зважаючи на такі мотиви. Відповідно до вимог частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 дійшла висновку, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною 2 статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється. Права та інтереси кредитора в охоронних правовідносинах забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України. За умовами укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] . Договору позики №2923916 від 25.09.2019року, сторони у пункті 2 Договору визначили Строк позики, який одночасно погоджено як Строк договору, тривалістю 30 днів з датою повернення позики 25.10.2019. Відтак, з 26.10.2019 припинилося право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за позикою та інших платежів за цим договором. Доказів, що сторони продовжили строк Договору позивач не надав, і матеріали справи таких відомостей не містять, що виключає підстави для стягнення з [PERSON] відсотків в сумі 2500 грн., а тому в цій частині позов не підлягає задоволенню. Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат суд зазначає таке. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат. У цій справі установлено, що відповідач має перед позивачем зобов`язання зі сплати грошових коштів, яке виникло за договором позики. Відповідач допустив прострочення виконання грошового зобов`язання, не повернув у повному обсязі позику та відсотки ні позивачу, ні первісному кредитору в установлений кредитним договором строк. За викладених обставин, у позивача виникло право на застосування наслідків порушення зобов`язання відповідно до положень статті 625 ЦК України. Проте суд не погоджується з розрахунком 3% річних та інфляційних втрат, оскільки позивачем відповідні нарахування здійснено на суму боргу з урахуванням 2500 грн. відсотків, які не підлягає стягненню з відповідача. Визначаючи суму 3% річних суд виходить з того, що позивач просить стягнути указану суму за період з 03.03.2020 до 23.02.2022 року. За прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором на суму 6912,37 грн. (4562,37 тіло кредиту + 2350 грн. відсотків) сума 3 % річних становить 410 грн. 77 коп. (6912,37 грн. х 3%/100 х 723 дні). Отже, із заявленої позивачем суми 583,23 грн. як 3 % річних, з [PERSON] підлягає стягненню 410 грн. 77 коп. Позовна вимога про стягнення інфляційних збитків підлягає задоволенню також лише частково. Зокрема, з відповідача, виходячи з того, що сукупний індекс інфляції за період з березня 2020 року по лютий 2022 року склав 119,001 % (100,8 % х 100,8% х 100,3% х 100,2% х 99,4% х 99,8% х 100,5% х 101% х 101,3% х 100,9% х 101,3% х 101% х 101,7% х 100,7% х 101,3% х 100,2% х 100,1% х 99,8% х 101,2% х 100,9 % х 100,8% х 100,6% х 101,3% х 101,6%), підлягає стягненню 1313,42 грн. інфляційних втрат позивача ((6912,37 грн. х 119,001%) - 6912,37 грн.). Висновки суду щодо розподілу судових витрат Відповідно до приписів пункту 2 частини 1 статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (стаття 133 ЦПК України). Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір сумі 2684 грн. 00 коп. за подання позову, а тому ураховуючи, що позов підлягає задоволенню частково, зокрема, на 73,7% з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1978 грн. 11 коп. Представник позивача адвокат Мартиненко В.В. просив суд стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн., яка відповідно до Акту прийому передачі -послуг від 20.02.2023 року сплачена за проведення консультацій з клієнтом щодо погодження тактики захисту та заходів для захисту його інтересів, вивчення та аналіз документів кредитної справи за договором позики №2923916 від 25.09.2019 року, складання позовної заяви про стягнення заборгованості на що витрачено 7 год. (а.с.24-29, 39). Представник відповідача [PERSON] в обґрунтування розміру понесених [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу подав до суду договір про надання правничої допомоги від 05.05.2023 року з Додатками № 1 (послуги оплачуються з розрахунку 1000 грн. за 1 годину, із загальною сумою гонорару за виконання доручення 6000 грн.); Акт приймання-передачі наданих послуг № 1 від 19.06.2023, фіскальний чек про перерахування позивачем адвокату Сумцову Є.С. коштів на загальну суму 6000 грн. В Акті приймання-передачі наданих послуг № 1 від 19.06.2023 адвокат Сумцов Є.С. надав детальний опис робіт (наданих послуг) з наведенням здійснених ним витрат часу по кожному із видів послуг: надання консультації щодо спору, узгодження правової позиції, підготовка відзиву, заперечень, представництво інтересів клієнта в суді, підготовка заяви про розподіл судових витрат. У відповіді на відзив представник позивача заявив клопотання про зменшення витрат відповідача на правничу допомогу, посилаючись на ненадання доказів їх понесення та те, що гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час. У відзиві представник відповідача заперечив про стягнення витрат позивача на професійну правничу допомогу, посилаючись на ненадання позивачем Акту приймання-передачі послуг та невідповідність заявленого розміру вимогам співмірності. Відповідно до частин першої та другої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За приписами частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 4 статті 137 ЦПК України). Ураховуючи заявлені представниками сторін доводи щодо неспівмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката, виходячи з обсягу послуг указаних в Акті від 20.02.2023 суд дійшов, що суми витрат позивача за консультацію щодо погодження тактики захисту та заходів для захисту його інтересів, вивчення та аналіз документів та складання позовної заяви слід зменшити з 7000 грн. до 3000 грн. Оскільки вимоги позивача задоволено на 73,7 %, з [PERSON] підлягають стягненню 2211 грн. витрат позивача на професійну правничу допомогу. Ураховуючи обсяг послуг наданих адвокатом Сумцовим Є.С., який є більшим і полягав у вивченні документів, погодженні позиції з клієнтом, підготовки відзиву, заперечень та участі в судових засіданнях слід зменшити до 5000 грн. Оскільки 26,3 % вимог позивача залишено без задоволення з позивача на користь відповідача 1315 грн. витрат відповідача на професійну правничу допомогу. Оскільки із обох сторін на користь іншої підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу стягненню витрати на професійну правничу допомогу, внаслідок зустрічного зарахування однорідних вимог, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню 896 грн. (2211 грн. - 1315 грн.) Таким чином, відсутні підстави для розподілу витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: partial