Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-10 00:00:00

У березні 2023 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я в сумі 48110,84 грн. І Позиція сторін у справі. Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначила, що 19.01.2020 року близько 11год. 40 хв. по бульвару Князя Володимира у м. Біла Церква поблизу перехрестя з вул. Таращанська водій [PERSON] , керуючи автомобілем «TOYOTA RAV 4» д.н.з. [NUMBER] , рухаючись заднім ходом по тротуару, здійснив наїзд на позивача, де вона рухалась як пішохід. Після чого, відповідач вийшов з автомобіля, та запропонував позивачу та її чоловіку [PERSON] доставити позивача в медичний заклад і для цього попросив надати йому можливість виїхати на дорогу, однак, виїхавши на проїзджу частину відповідач покинув місце ДТП і зник в напрямку вул. Шевченка у м. Біла Церква. В подальшому позивач була госпіталізована. Внаслідок вказаного ДТП [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої променевої кістки зі зміщенням уламків, що відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості та перебувала на амбулаторному лікуванні в КНП БМР Білоцерківська міська лікарня №1 в період часу з 24.01.2020 року по 10.08.2020 року, тобто майже 7 місяців. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.03.2023 року по справі №357/4710/21 за обвинуваченням [PERSON] за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності на підставі п.2ч.1 ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності. Цивільно-правова відповідальність водія ТЗ «TOYOTA RAV 4» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] на момент скоєння ДТП була застрахована в ПрАТ «УСК КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» згідно поліса №АО/3 960131. А тому, позивач звернулась до страхової компанії і отримала страхове відшкодування у сумі 39672,36 грн., що включає витрати на лікування і моральну шкоду в сумі 1889,16 грн. Позивач вважає, що вказаний розмір сплаченої моральної шкоди не компенсує в повному обсязі завдану їй шкоду, оскільки під час ДТП від больового шоку у позивача було запаморочення, внаслідок фізичного болю перенесла глибокі страждання, закритий перелом правої променевої кістки змінив звичний спосіб життя позивача, протягом семи місяців була позбавлена здатності повноцінно вести домашнє господарство, перелом променевої кістки правої руки зробив її безпорадною на тривалий час, наразі не може працювати на дачі, після довготривалого лікування, вимушена була піти на пенсію, хоча мала намір працювати і в пенсійному віці, а тому оцінила розмір завданої моральної шкоди в 50000 грн. Враховуючи, що страховою компанією, позивачу було відшкодовано 1889,16 грн моральної шкоди, то позивач просить стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром моральної шкоди і страховою виплатою в розмірі 48110,84 грн. Заперечуючи позов, відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що факту події ДТП та наявності його вини не доведено. З ухвали про закриття кримінального провадження слідує лише короткий виклад обвинувачення та посилання на подію ДТП від 19.01.2020р., учасниками якої були позивач і відповідач, а тому доводи позивача, що [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення не можуть бути підтверджені ухвалою про закриття провадження. Також, відповідач заперечує посилання позивача на практику суду першої інстанції та практику ВС, оскільки аналогії в справах не прослідковується. А також, відповідач заперечує розмір моральної шкоди, вказує на його необгрунтованість і повну відсутність своєї вини в спричиненні позивачу шкоди. В судовому засіданні відповідач припустив, що позивач підслизнулася і сама впала, а потім, користуючись нагодою, вирішила заробити гроші. ІІ. Процесуальні дії та рішення у справі. 24.03.2023 року ухвалою судді було залишено позовну заяву [PERSON] без руху (а.с.28-29). 06.04.2023р. позивачем подано заяву на усунення недоліків (а.с.31). 06.04.2023 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження (а.с.34). 20.06.2023 року позивач направила заяву про виклик свідка (а.с.53). 20.06.2023 року відповідач подав відзив на позовну заяву . В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов, просили задовольнити позовні вимоги. Відповідач позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши позицію учасників судового процесу, покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог. ІІІ. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що 19.01.2020 року близько 11 год. 40 хв. водій [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем марки «TOYOTA RAV 4» д.н.з. [NUMBER] , рухаючись по зеленій зоні через тротуар з подальшим виїздом на бульвар Князя Володимира в м.Біла Церква, порушив вимоги п. 1.5, 2.3 (б),10.1, 10.2, 10.9 ПДР України, тобто водій [PERSON] проявив бездіяльність та неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, не відреагував на її зміну перед початком руху не переконався, що це буде безпечним, не надав перевагу в русі пішоходу, який перебував на тротуарі, під час руху заднім ходом не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, в результаті чого здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , яка рухалась по тротуару та мала перевагу в русі. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.03.2023 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 статті 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та закрито кримінальне провадження, внесене до ЄДРДР за № 12020110030000221 від 19.01.2020 року, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України. Цивільний позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок злочину - залишено без розгляду, роз`яснено [PERSON] , що закриття кримінального провадження, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, є нереабілітуючою підставою, а тому така особа не звільняється від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду а порядку цивільного судочинства. (а.с. 7-10) Зі змісту позовних вимог, вбачається, що внаслідок вказаної ДТП пішохід [PERSON] отримала тілесні ушкодження, у вигляді закритого перелому правої променевої кістки. Згідно висновку експерта № 26/д вбачається, що вказане ушкодження позивача заподіяне тупим предметом можливо в строк та за обставин вказаних у постанові, дане ушкодження відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості так, як для повного зрощення перелому необхідно тривалий строк - більш ніж три тижні (а.с.19-21) Згідно виписки 01К27173 із медичної картки амбулаторного хворого, виданої КНП БМР Білоцерківська міська лікарня № 1, [PERSON] перебувала на лікуванні з 24.01.2020 року по 10.08.2020 року з діагнозом: закритий перелом ДЕМ правої променевої кістки зі зміщенням уламків від 19.01.2020 року (ДТП), стан після закритої репозиції. [PERSON] рекомендовано уникати перенавантажень та переохолоджень (а.с. 22). Встановлено, що на момент скоєння ДТП цивільно-правова-відповідальність власника ТЗ «TOYOTA RAV 4» д.н.з. [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «Українська страхова компанія Княжа Вієнна Іншуранс Груп», що підтверджується Полісом № АО/3960131 (а.с. 11). В судовому засіданні встановлено, що позивач звернулась до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування та їй було здійснено страхове відшкодування за шкоду, що пов`язана з лікуванням потерпілого - 18 891,6 грн., відшкодування втрат внаслідок тимчасової втрати працездатності - 18891,6 грн, розмір моральної шкоди складає 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, а саме 1889,16 грн. Загальний розмір страхового відшкодування складає 39 672,36 грн. (а.с. 23). ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. За ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна /немайнова/ шкода, заподіяна громадянину, також підлягає відшкодуванню. При цьому розмір моральної шкоди визначається судом з врахуванням характеру та ступеню діяння, особи, яка заподіяла шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. У відповідності до положень ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, та відповідно до п.4 Постанови Пленуму ВС України від 31.03.1995р. за №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи _розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 ''Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди '' розмір відшкодування моральної /немайнової/ шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Згідно п. 4 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 р. за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Цивільний позов [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок злочину, у кримінальному провадженні було залишено без розгляду. Відповідно до положень ч.7 ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Стосовно доведеності факту події дорожньо-транспортної пригоди та наявності вини відповідача, позивач, окрім іншого, посилається на ухвалу про закриття кримінального провадження. Згідно ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В ухвалі від 06.03.2023 року про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності судом було роз`яснено, що закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України) є нереабілітуючою підставою, а тому така особа не звільняється від обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду в порядку цивільного судочинства. Згідно даної ухвали в кримінальному провадженні зазначено, що сукупність допущених водієм [PERSON] порушень вимог пп.1.5, 2.3 (б),10.1, 10.2, 10.9 ПДР України знаходяться в прямому причинному зв`язку із вказаною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками. Зазначена ухвала Білоцерківського міськрайонного суду від 06.03.2023 року у справі № 357/4710/21 набрала законної сили. [PERSON] надав згоду на закриття кримінального провадження, не оскаржував дану ухвалу. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показав, що він з позивачем 19.01.2020р. разом поверталися із церкви, на тротуарі в зеленій зоні, знаходилося багато припаркованих автомобілів, оскільки в той день було свято. Відповідач перебував за кермом автомобіля, мав намір виїхати на дорогу, здавав заднім ходом та збив [PERSON] . Спочатку позивач та свідок не зрозуміли всієї тяжкості наслідків від того зіткнення. Відповідач запропонував доставити позивача в лікарню, але коли виїхав на дорогу, то раптово рушив і зник. Відповідач відразу, на місці, після ДТП визнавав свою вину, але втік. Позивач разом із свідком викликали швидку допомогу та поліцію, склали необхідні документи. Позивач довго перебувала на лікарняному. З огляду наведеного, даючи оцінку встановленим обставинам та наданим доказам, суд вважає, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача коштів в рахунок відшкодування моральної шкоди підлягає до задоволення. Позивачем та її представником обґрунтовано підстави та частково розмір цієї шкоди. Виходячи із засад справедливості та пропорційності, суд вважає, що в даному випадку розмір моральної шкоди становить 40 000 грн., що за мінусом відшкодування частини моральної шкоди страховиком, в кінцевому розрахунку становить 38110,84 грн. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує, що в кримінальному провадженні було встановлено, що дії [PERSON] знаходяться в прямому причинному зв`язку із вказаною ДТП та її наслідками. При цьому, суд звертає увагу на зухвалу поведінку [PERSON] як під час ДТП /залишив місце події/, так і в судовому засіданні під час розгляду даної цивільної справи де стверджував, що його вина не встановлена, не доведена, слідство працювало незадовільно і при цьому, жодних скарг, заяв до прокуратури чи суду [PERSON] не подавав, натомість подав суду клопотання про закриття кримінального провадження. Відповідач стверджує, що невинний в ДТП, припускає, що позивач сама впала, та всі факти і обставини по ДТП є надуманими з метою вимагання в нього грошей. На думку суду, навіть таку позицію відповідача можливо окремо розцінювати, як спричинення моральної шкоди. Відповідач висловлює свої бачення стражданням позивача, вказує на їх незначущість, однак, матеріали справи містять докази, зокрема, копії медичної документації в підтвердження довготривалого лікування [PERSON] після зазначеної ДТП. При цьому, визначаючи розмір моральної шкоди, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Враховуючи глибину фізичних та душевних страждань позивача внаслідок вчинення відповідачем дорожньої-транспортної пригоди, через що позивач була позбавлена звичного способу життя, можливості працювати, необхідність звернення до суду за відновленням порушеного права, а також ступінь вини відповідача, та із застосуванням принципів розумності і справедливості суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на відшкодування моральної шкоди 38110,84 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial