Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-03 00:00:00

[PERSON] у позові просила позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.03.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування вимог позивачка посилалася на те, що з листопада 2017 року між нею та відповідачем припинені шлюбно-сімейні відносини. [PERSON] проживає окремо, більш того з грудня 2017 року останній перебуває у державному розшуку. З дитиною не спілкується та не цікавиться її життям і розвитком, усі питання, пов`язані з виховання та утримання дитини в повній мірі лежать виключно на ній. Представник позивача подала заяву з проханням проводити розгляд справи за її відсутність, позов підтримала в повному обсязі. Департамент служб у справах дітей ХМР подав до суду висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та просили розглядати справу за відсутності їх представника. Відповідач правом подання відзиву не скористався, заяв, клопотань, суду не подавав, про розгляд справи повідомлявся своєчасно та належним чином, що підтверджується направленням на адресу відповідача судових викликів. За таких обставин, зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи за наявними доказами. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, судом встановлено, що між сторонами 12.12.2015 був укладений шлюб. У шлюбі, [INFO] , позивачка народила дитину - [PERSON] . Рішенням суду від 13.03.2019 шлюб між сторонами було розірвано, а дитина залишена проживати разом з матір`ю. З 21.12.2017 року відповідач перебуває у державному розшуку, як особа, яка переховується від органів досудового розслідування. Згідно ч.ч. 1-4 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. За приписами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно із ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, так і для дитини. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З наданої суду копії листа з КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 280 від 25.01.2023 вбачається, що малолітній [PERSON] відвідує даний заклад з 10.01.2022. Приводить дитину до дитячого садочку та забирає його мати - [PERSON] . Вона ж приймає участь в усіх організаційних питаннях пов`язаних із відвідуванням дитиною садочка. Батько дитини, [PERSON] , за період перебування дитини у садочку, не з`являвся. З листа директора КНП «Міська дитяча поліклініка № 16» ХМР від 27.01.2023 вбачається, що на амбулаторний прийом дитина [PERSON] з`являвся лише в супроводі матері. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідач не надав суду доказів на спростування аргументів позивачки. Аналізуючи доводи позивачки та наявні у матеріалах справи докази, діючи виключно з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини, а також приймаючи до уваги висновок Департаменту служб у справах дітей про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього [PERSON] , суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] в цій частині у зв`язку з доведеністю ухилення відповідача від виконання свого батьківського обов`язку з виховання, забезпечення належного розвитку та утримання дитини. Крім того, відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Відповідно до вимог ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В даному випадку, із позовом про стягнення аліментів звернулась позивачка, саме з нею проживає малолітня дитина, а тому вона має право обирати спосіб стягнення аліментів. Позивачка визначила необхідність стягнення аліментів саме у частці від доходу відповідача. Відповідно до вимог ст.182 СК України визначено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. При цьому, цей розмір має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зі змісту ст.183 СК України випливає, що за загальним правилом аліменти визначаються судом у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальний стан сторін, стан здоров`я дітей, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та інших непрацездатних членів сім`ї. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України). Даних про наявність на утриманні відповідача інших дітей та непрацездатних членів сім`ї з його боку суду не надано. З врахуванням наведеного, суд вважає необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини визначений позивачкою розмір аліментів, а тому стягує з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, відповідно до вимог ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а саме з 03 березня 2023 року. Крім того, у відповідність до положень ч.1 п.1) ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати вирішуються судом у відповідності до ст. ст. 141 ЦПК України. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 073 грн 60 коп. за позовну вимогу про стягнення аліментів на користь Державного бюджету України, оскільки позивач при поданні позовної заяви була звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів На підставі викладеного та

Outcome: approved