Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-10 00:00:00

21 березня 2023 року [PERSON] звернулася до Подільського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання, вказавши, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них [INFO] народився син [PERSON] , а [INFO] - син [PERSON] . Однак сторони фактично припинили шлюбні відносини, разом не проживають та не ведуть спільного господарства. Діти проживають разом із позивачкою, яка не працює у зв`язку тим, що перебуває у відпустці по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку, та перебувають на повному її утриманні, оскільки відповідач матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Враховуючи наведене, посилаючись на ч.2 ст. 84 Сімейного кодексу України, позивачка, навівши доводи щодо спроможності відповідача виплачувати аліменти, просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання, як дружини, в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення молодшим сином трирічного віку. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 березня 2023 року головуючим суддею у справі визначено Ковбасюк О.О. Ухвалою судді від 27 березня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив. У встановлений судом строк відповідач без поважних причин відзив на позов не надав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч.8 ст. 178 ЦПК України. В судове засідання позивач не з`явилася, від її представника надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності, в якому представник підтримав позовні вимоги, не заперечуючи щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач на повторні виклики в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Про причини неявки він суд не повідомив. З огляду на наведене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі, із наступних підстав. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Так, відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Як встановлено судом, сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 06 жовтня 2021 року Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що складено актовий запис №1901, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , копія якого наявна в матеріалах справи. Від шлюбу у сторін є двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Діти перебувають на утриманні матері [PERSON] , проживаючи разом із нею за адресою [ADDRESS] , що підтверджується висновком оцінки потреб сім`ї від 15 березня 2023 року. Крім того, як встановлено судом, позивач на даний час не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку. З огляду на наведене, суд вважає обґрунтованими твердження позивача про наявність підстав для стягнення з відповідача, як батька дітей, аліментів на її утримання до досягнення молодшим сином [PERSON] , [INFO] , трьох років. В обґрунтування позову позивач також вказала, що відповідач має можливість надавати їй матеріальну допомогу, оскільки є працездатним та може працювати. Судом приймаються до уваги такі її доводи, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів на їх спростування відповідачем не подано, а із матеріалів справи не вбачається даних про поганий стан здоров`я відповідача, його скрутне матеріальне становище, наявність у нього інших утриманців чи інших обставин, які б вказували на неможливість відповідача утримувати його дружину. Згідно із ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Аналізуючи вищезазначене, оцінивши належність, допустимість та достовірність наявних у справі доказів, суд вважає доведеним твердження позивача про спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання позивача як дружини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення молодшим сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved