Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-05 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач має малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дитини внесені відповідно до ч. 1 ст.135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері). Також [PERSON] має троє малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відносно яких за рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області її позбавлено батьківських прав. З 2010 року по теперішній час сім`я [PERSON] перебуває під наглядом соціальних служб у зв`язку з неналежним виконанням матір`ю батьківських обов`язків по відношенню до своїх дітей. Мати зловживає алкогольними напоями, веде асоціальний спосіб життя, за місцем проживання малолітньої дитини [PERSON] відсутні належні умови для утримання та виховання дитини. Рішенням виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області за заявою матері [PERSON] дитину [PERSON] влаштовано на виховання до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] . Спеціалістами служби у справах дітей з матір`ю постійно проводилася профілактична робота щодо належного виконання своїх батьківських обов`язків, лікування дитини, створення належних умов для поживання дитини, підвищення виховного потенціалу, подолання алкогольної залежності, ведення здорового способу життя. Однак, робота проведена з [PERSON] позитивного результату не дала. [PERSON] неодноразово було офіційно попереджено щодо відповідальності по дотриманню прав дітей згідно із законодавством України, але вона продовжує безвідповідально ставитись до виховання своєї дитини. На підставі викладеного представник просить позбавити [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , батьківських прав по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1136,00 грн, щомісячно з урахуванням індексації відповідно до закону для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття на особистий рахунок дитини; передати малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , виконавчому комітету Лозівської міської ради Харківської області для подальшого її влаштування; направити до Лозівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції копію рішення суду про позбавлення батьківський прав відповідача для внесення відомостей до актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] . Представник позивача виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області, як органу опіки та піклування в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення. Пояснила, що на час проживання дитини з нею немала можливості належним чином виховувати дитину так як вживала алкогольні напої. Дитина дійсно не набирала вагу, як їй повідомив лікар, це залежить від того, що донька має вади серця. Вказала, що мала дитячу суміш для годування дитини, підгузки. Коли дитину передали патронатному вихователю вона декілька разів бачилася з нею, але зараз вихователь не дає бачитися з дитиною. Також зазначила, що пройшла курс лікування від алкогольної залежності, та запевнила суд, що буде належним чином доглядати за дитиною. Представник третьої особи служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Вказала, що дитина перебуваючи у патронатній сім`ї отримує належний догляд та харчування, при наявності вади серця за півроку набрала 600 гр у вазі. За місцем проживання матері відсутні умови для проживання малолітньої дитини, у приміщенні відсутнє світло, вибиті шибки. Перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 18 березня 2022 року (а.с.13). Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00036790356 від 9 вересня 2022 року відомості про батька [PERSON] , [INFO] , внесені відповідно до ст.135 Сімейного кодексу України (а.с. 18-20). Згідно акту обстеження умов проживання дитини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , складеним 29.03.2022 року завідувачем сектору служби у справах дітей Лозівської міської ради, директором ЛМЦСССДМ та медичною сімейною сестрою, за вказаною адресою проживають: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (співмешканець матері). Умови проживання задовільні, в кімнатах не придбано, обігріваються тепловентилятором, відсутня вода « [PERSON] » для приготування дитячої суміші. В наявності краватка, дитяча коляска, ванночка, одяг, суміші для годування, підгузки, засоби гігієни. З матір`ю проведена бесіда щодо відмови від тютюнопаління та профілактики вживання алкогольних напоїв (а.с.21). Згідно акту обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , складеним 25.08.2022 року головними спеціалістами сектору служби у справах дітей Лозівської міської ради та фахівцем із соціальної роботи ЛМЦСССДМ, за вказаною адресою умови проживання незадовільні, квартира потребує ремонту. Дитячі речі в наявності, підгузки, деякі ліки, відсутня дитяча краватка. Візуально матір мала ознаки вживання алкогольних напоїв. З матір`ю проведено бесіду щодо відмови вживання алкогольних напоїв, офіційно попереджено (а.с.22). Із актів обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] , складених 28.10.2022 року головними спеціалістами сектору служби у справах дітей Лозівської міської ради та фахівцем із соціальної роботи ЛМЦСССДМ, вбачається, що на час обстеження [PERSON] за місцем проживання не перебувала, двері не відчинили. Для [PERSON] залишено запрошення до ССД. Зі слів сусідки остання за вказаною адресою останнім часом не з`являється (а.с.23, 24). Із актів обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , складених 18.04.2023 року та 05.01.2023 року головними спеціалістами сектору служби у справах дітей Лозівської міської ради та фахівцем із соціальної роботи ЛМЦСССДМ, вбачається, що умови проживання в квартирі незадовільні. Умови для проживання та виховання дитини [PERSON] не створені. На час обстеження дитина перебуває в сім`ї патронатного вихователя. Матір та співмешканець отримують лікування від алкогольної залежності (а.с.25, 26). Із листа Комунального некомерційного підприємства «Лозівське територіальне медичне об`єднання» від 22.08.2022 року до служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області, вбачається, що медичний заклад просить вивчити питання виконання батьківських обов`язків стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , сім`я якої мешкає: [ADDRESS] . Дитина знаходиться на штучному вигодовуванні, вагу не набирає. Неодноразово, при проведенні патронажу було виявлено, що суміш для вигодовування дитини відсутня. При спробі щоденного патронажу для контролю наявності суміші, мати дитини медичним працівникам двері не відчиняє, на телефонні дзвінки не відповідає (а.с.27). Із довідки ФОП [PERSON] від 16.09.2022 року, дитина [PERSON] , [INFO] прийнята під нагляд лікаря-педіатра [PERSON] з 30.08.2022 року. З цього часу дитина на прийомі була 3 рази, з цієї дати набір ваги склав 180 грам. З мамою проведена бесіда з вигодовування дитини (а.с.28). Згідно наказу служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області від 16 вересня 2022 року № 62-СЖО малолітню [PERSON] , [INFO] взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у зв`язку з неналежним виконанням матір`ю батьківських обов`язків (а.с.30). Службою у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області 26.09.2022 року та 31.10.2022 року були направлені подання до Лозівського районного відділу поліції ГУНІІ в Харківській області щодо притягнення [PERSON] до відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків (а.с.31,32). Із повідомлення Лозівського РВП ГУНП України в Харківській області від 28.11.2022 року, вбачається, що відносно [PERSON] за невиконання батьківських обов`язків складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 184 КУпАП (а.с. 22). На підставі рішення виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області від 13.12.2022 року №886, малолітню дитину [PERSON] , [INFO] влаштовано на виховання та тимчасове проживання до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , терміном на 3 місяці (а.с. 35). Згідно повідомлення Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області від 08.11.2022 року, [PERSON] перебуває на обліку в управлінні як отримувач соціальних допомог. З 01.03.2022 року по 31.03.2025 року отримує допомогу при народженні на дитину [PERSON] , [INFO] в розмірі 860 грн; з 01.08.2022 року по 31.01.2023 року отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім`ї в розмірі 2084,46 грн; з 01.08.2022 року по 31.01.2023 року отримує допомогу одиноким матерям в розмірі 1227,58 грн (а.с.36). Рішенням виконавчого комітету Лозівської міської ради від 07.03.2023 року №221 продовжено термін перебування дитини [PERSON] , [INFO] , у сім`ї патронатного вихователя [PERSON] , строком на 3 місяці (а.с.39). За результатами спостереження за дитиною [PERSON] в період перебування в сім`ї патронатного вихователя [PERSON] при передачі дитини в сім`ю патронатного вихователя [PERSON] була з недостатньою вагою, затримкою в розвитку, дівчинка була не спокійною, весь час плакала, совала ніжками, відмовлялася їсти, майже не спала. 3 телефонної розмови з матір`ю [PERSON] стало відомо, що дитину весь час поїли солодкою водою. [PERSON] звикла сама себе бавити, самостійно засинати, легко знаходити пляшечку у ліжку. За перші два тижні перебування дитини в родині патронатного вихователя, [PERSON] набрала у вазі 400 грам, стала більш спокійнішою, харчування дитини було налагоджено з урахуванням рекомендацій лікарів (а.с.40). Із інформації наданої Комунальним некомерційним підприємством «Лозівське територіальне медичне об`єднання» від 02.05.2023 року, вбачається, що дитина [PERSON] , [INFO] наглядається педіатром КНП «Лозівське ТМО» [PERSON] . В теперішній час дитина перебуває в сім`ї патронатного вихователя [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . У дитини діагностовано: Гіпотрофія ІІ ст., Вроджена вада серця (ВОВ), Синдром тонусних порушень. Збіжна косоокість обох очей. За 2 місяці дитина прибавила 600 гр ваги. Дитина постійно і безперервно отримує терапію щодо виявленої патології. Патронатний вихователь ретельно виконує всі рекомендації медичних працівників, що знайшло відображення у покращенні психо-моторного розвитку дитини. Мати дитини [PERSON] , за період із лютого по травень 2023 року, ніяким доступним чином здоров`ям дитини не цікавиться (а.с.42). [PERSON] неодноразово виносились офіційні попередження щодо відповідальності по дотриманню прав дітей згідно із законодавством України (а.с.43,44). Із висновку виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області, як органу опіки та піклування, про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області від 23 травня 2023 року №420, вбачається, що діючи в інтересах дитини виконавчий комітет Лозівської міської ради Харківської області, як орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.10-12). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 СК України). Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п.п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року та ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Відповідно до пункту 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до пункту 49 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідно до пункту 50 рішення Європейського Суду у справі "Хант проти України" втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно здійснене "згідно із законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є "необхідним у демократичному суспільстві" для забезпечення цих цілей. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини [PERSON] , остання за власною ініціативою самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої дитини, нехтує своїми батьківськими обов`язками і не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не піклується про стан її здоров`я, хоча мала б це робити, тобто по своїй вині ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідач не надала доказів, щодо належного виконання батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої дитини, а також, що після передачі дитини на тимчасове проживання до сім`ї патронатного вихователя переглянула свою поведінку, змінила та покращила умови проживання, бажає брати участь у вихованні дитини. На підставі викладеного, зважаючи на те, що у вищезазначених нормах Конвенції про права дитини, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також враховуючи те, що ч.1 ст. 20 цієї ж Конвенції, передбачено, що дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою, для фізичного, духовного, інтелектуального розвитку дитини, в її же інтересах, враховуючи висновок органу опіки та піклування, дослідженні докази в судовому засіданні, враховуючи що відповідачка вже позбавлена батьківських прав щодо своїх трьох малолітніх дітей, суд приходить до висновку, за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої доньки, що на думку суду, відповідатиме інтересам дитини та сприятиме її належному вихованню і розвитку. Разом з тим, суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. В такому разі, судом буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини (ч.4 ст. 169 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч. 6 ст. 164 Сімейного кодексу України, рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили направляється судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно з ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка, заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВП № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно ч. 1 ст. 179 СК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів»), аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Враховуючи, що відповідачем доказів неможливості утримувати доньку через стан здоров`я, наявності інших осіб на утриманні або інших обставин, які мають істотне значення для вирішення справи, не надано, а також враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дитини,суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини та стягує з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1136,00 грн., щомісячно, з урахуванням індексації відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття. З урахуванням обставин справи суд вважає, що присуджена сума буде достатньою для нормального виховання і забезпечення дитини. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 26.05.2023 року. Суд вважає за необхідне на підставі ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Приймаючи до уваги вимоги ч.6 ст.141 ЦПК України, та враховуючи те, що позивачем заявлені вимоги немайнового (позбавлення батьківських прав) та майнового (стягнення аліментів) характеру, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 5368,00 гривень.

Outcome: approved