Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-04 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом до відповідачів мотивуючи вимоги тим, що 01.04.2010 року [PERSON] було прийнято на роботу на посаду директора КП «Водоканал» та укладено з ним контракт, строк дії якого неодноразовими розпорядженнями Лебединського міського голови продовжувався до 16.07.2020 року, коли позивача розпорядженням міського голови 90-ОД з 17.07.2020 року у зв`язку з закінченням строку дії контракту було звільнено з займаної посади. Рішенням Лебединського райсуду від 12.12.2022 року у справі № 950/1464/20 зазначене розпорядження було скасовано, стягнуто з КП «Водоканал» виконкому Лебединської міськради на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 135\~804 грн. 60 коп. та зобов`язано виконавчий комітет міськради поновити його на посаді директора КП «Водоканал» з 18.07.2020 року, допустивши негайне виконання рішення суду в цих частинах. 14.12.2022 року позивача було поновлено на роботі на посаді директора КП «Водоканал» та 15.12.2022 року між ним та органом управління майном в особі виконуючого обов`язки міського голови [PERSON] було укладено контракт строком дії з 15.12.2022 року по 14.12.2023 року. Проте, розпорядженням Лебединського міського голови «Про [PERSON] » від 31.03.2023 року № 49-ОД позивача було звільнено з посади директора КП «Водоканал», а контракт в односторонньому порядку визнано таким, що припинений з 31.03.2023 року. Позивач вважає таке звільнення незаконним та 11.04.2023 року і 25.04.2023 року звернувся до відповідача з вимогами скасувати вказане розпорядження та поновити його на посаді директора КП «Водоканал», які були залишені без задоволення. Тому представник позивача звернувся до суду і просив визнати незаконним та скасувати розпорядження міського голови Лебединської міської ради Сумської області «Про [PERSON] » від 31.03.2023 року № 49-ОД, поновити [PERSON] на роботі на посаді директора КП «Водоканал», допустивши негайне виконання рішення суду в цій частині та в частині виплати заробітної плати за один місяць, стягнути з Виконавчого комітету Лебединської міської ради та КП «Водоканал» виконавчого комітету Лебединської міської ради на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.04.2023 по день винесення судового рішення у справі. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили стягнути з відповідачів середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 51 680 грн. (в тому числі за квітень 2023 року 15 200 грн.). При цьому представник позивача звернув увагу суду на те, що між [PERSON] та виконкомом Лебединської міськради в особі в.о. міського голови Горошко С.О. протягом тривалого проміжку часу з 12.12.2022 року по 31.03.2023 року існували трудові відносини; 15.12.2022 року на строк до 14.12.2023 року було укладено із керівником комунального підприємства Литовченком М.І. контракт, п. 2 розділу V якого передбачено обставини, які можуть бути підставами для його припинення, а п. 3 розділу V підставами для його розірвання з ініціативи керівника органу управління майном до закінчення терміну його дії. Проте, станом на 31.03.2023 року зазначені обставини не наступили і про їх настання не зазначено в розпорядженні міського голови «Про [PERSON] » від 31.03.2023 року № 49-ОД. Положень, щодо розірвання внаслідок скасування судового рішення про поновлення працівника на роботі контракт не містить, хоча відповідачі мали можливість внести до контракту відповідні норми. В той же час, згідно п. 5 розділу V контракту у разі дострокового припинення контракту з незалежних від керівника причин, встановлюються гарантії та компенсації, визначені чинним законодавством України, які не були застосовані роботодавцем при звільненні [PERSON] . Представник відповідача виконкому Лебединської міськради у наданому суду відзиві та в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила, мотивуючи це там, що підставами видання розпоряджень міського голови № 182-ОД від 14.12.2022 року та № 49-ОД від 31.03.2023 року були рішення Лебединського райсуду від 14.12.2022 року та постанова Сумського апеляційного суду від 28.03.2023 року відповідно, а також на ту обставину, що чинним законодавством України не врегулювано порядку звільнення працівника, поновленого в зв`язку з негайним виконанням судового рішення у випадку скасування такого рішення в результаті апеляційного перегляду справи, а відповідно до п. 26 Постанови Верховного суду від 13.02.2019 року у справі № 818/ 1678/16 (провадження № К/9901/ 21300/18) формами реалізацїї судового рішення, яким скасовано рішення про поновлення на посаді у відносинах публічної служби, можуть бути як наказ (розпорядження, тощо; далі-наказ) про звільнення працівника з посади публічної служби, так і наказ про визнання нечинним наказу про поновлення працівника на роботі, виданого на підставі скасованого судового рішення. Представник відповідача КП «Водоканал» у наданих суду письмових запереченнях та в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог теж заперечив, мотивуючи це там, що оспорюваним розпорядженням міського голови № 49-ОД від 31.03.2023 року позивача не було звільнено з посади директора КП «Водоканал», так як дане звільнення відповідно до постанови Сумського апеляційного суду від 28.03.2023 року мало місце 30.07.2022 року. Укладений 15.12.2022 року контракт визнано припиненим внаслідок зникнення станом на 31.03.2023 року підстави для його укладення скасування рішення Лебединського райсуду від 14.12 2022 року. Третя особа в судовому засіданні підтримала заперечення представників відповідачів проти задоволення позовних вимог і пояснила, що виконує обов`язки міського голови м. Лебедина і видавала розпорядження про поновлення [PERSON] на роботі та про припинення укладеного з ним контракту на підставі судових рішень від 14.12.2022 року та від 28.03.2023 року. З паспорта, довідки (а.с. 6-7), досліджених в судовому засіданні вбачається, що позивачем є [PERSON] , [INFO] , зареєстрований по [ADDRESS] , і/н [NUMBER] . З розпоряджень, контрактів, звіту (а.с. 8-27), досліджених в судовому засіданні вбачається, що 01.04.2010 року розпорядженням міського голови м. Лебедина Сумської області № 54-р від 31.03.2010 року [PERSON] було прийнято на роботу на посаду директора КП «Водоканал» та укладено з ним контракт, строк дії якого розпорядженнями Лебединського міського голови № 66-р від 30.03.2011 року, № 45-ОД від 23.03.2012 року, № 46-ОД від 28.03.2013 року, № 45-ОД від 28.03.2014 року, № 45-ОД від 30.03.2015 року, № 67-ОД від 31.03.2016 року, № 153-ОД від 30.08.2016 року, № 201-ОД від 29.11.2016 року, № 180-ОД від 29.11.2017 року, № 47-ОД від 28.03.2018 року, № 65-ОД від 28.03.2019 року, № 78-ОД від 17.06.2020 року, продовжувався до 16.07.2020 року. З розпорядження (а.с. 28), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що 16.07.2020 року розпорядженням міського голови м. Лебедина «Про звільнення [PERSON] » № 90-ОД позивача звільнено з роботи з 17.07.2020 року у зв`язку з закінченням строку дії контракту. З рішення (а.с. 29-32, 69-72), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що рішенням Лебединського райсуду від 12.12.2022 року визнано незаконним та скасовано розпорядження міського голови Лебединської міської ради Сумської області «Про звільнення [PERSON] » від 16.07.2020р. № 90-ОД про звільнення [PERSON] з посади директора комунального підприємства «Водоканал» виконавчого комітету Лебединської міської ради; зобов`язано виконавчий комітет Лебединської міської ради поновити [PERSON] на роботі на посаді директора комунального підприємства «Водоканал» виконавчого комітету Лебединської міської ради з 18.07.2020 року, допустивши негайне виконання рішення суду в цій частині; стягнуто з комунального підприємства «Водоканал» виконавчого комітету Лебединської міської ради на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу внаслідок звільнення його з посади директора комунального підприємства «Водоканал» виконавчого комітету Лебединської міської ради без законної підстави у розмірі 135804,60 грн., допустивши негайне виконання рішення суду в цій частині, але не більше ніж за один місяць; вирішено питання розподілу судових витрат. З контракту (а.с. 33-35, 73-75), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що 15.12.2022 року між [PERSON] та органом управління майном в особі виконуючого обов`язки міського голови [PERSON] було укладено контракт строком дії з 15.12.2022 року по 14.12.2023 року. Згідно п. 2 розділу V Контракту дія Контракту припиняється: 1)\~після закінчення\~терміну дії\~контракту; 2) за згодою сторін; 3) з інших підстав, передбачених законодавством та цим Контрактом. Згідно п. 3 розділу V Контракту Керівник може бути звільнений з посади, а цей Контракт розірваний з ініціативи керівника Органу управління майном до закінчення терміну його дії у разі: 1)систематичного невиконання Керівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього цим Контрактом та / або Статутом підприємства; 2)одноразового грубого порушення Керівником законодавства чи обов`язків, передбачених Контрактом, в результаті чого для підприємства настали значні негативні наслідки (понесені збитки, виплачені штрафи і т.п.); 3)невиконання підприємством зобов`язань перед бюджетом та Пенсійним фондом щодо сплати податків, зборів та обов`язкових платежів, страхових внесків, а також невиконання підприємством зобов`язань щодо виплати заробітної плати працівникам чи недотримання графіка погашення заборгованості із заробітної плати; 4)неподання на затвердження керівнику Органу управління майном річного фінансового плану підприємства; 5)несплати реструктуризованої податкової заборгованості протягом трьох місяців при наявності вини Керівника; 6)подання службовими особами органів державного нагляду за охороною праці у разі систематичних порушень вимог чинного законодавства з питань охорони праці; 7)порушення порядку здійснення розрахунків в іноземній валюті; 8)допущення зростання обсягів простроченої кредиторської заборгованості; 9)коли у трьох звітних кварталах протягом календарного року спостерігається зростання обсягів дебіторської заборгованості підприємства, яке за загальним підсумком зазначених кварталів не супроводжується відповідним зростанням обсягів реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) підприємства; 10)у разі неподання керівнику Органу управління майном квартальної та річної фінансової звітності; 11)у випадках виявлених (встановлених) органами Державної аудиторської служби України порушення вимог чинного законодавства; 12)у разі порушення законодавства під час використання фінансових, ресурсів підприємства, у тому числі при здійсненні закупівель товарів, робіт' та послуг; 13)з інших підстав. Згідно п. 5 розділу V Контракту у разі дострокового припинення Контракту з незалежних від Керівника причин, встановлюються гарантії та компенсації визначені чинним законодавством України. З розпорядження (а.с. 36), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що розпорядженням Лебединського міського голови «Про [PERSON] » від 31.03.2023 року № 49-ОД змінено розпорядження міського голови № 90-ОД від 16.07.2022 року в частині дати звільнення [PERSON] з 17.07.2022 року на 30.07.2022 року; скасовано п. 3 розпорядження міського голови № 182-ОД від 14.12.2022 року щодо поновлення позивача на роботі та припинено з 31.03.2023 року контракт з керівником КП «Водоканал» [PERSON] , укладений на строк з 15.12.2022 року по 14.12.2023 року. З вимог, опису, трекінгу (а.с. 37-40), досліджених в судовому засіданні вбачається, що [PERSON] 11.04.2023 року та 25.04.2023 року звертався до Виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області з вимогами скасувати розпорядження Лебединського міського голови № 49-ОД від 31.03.2023 року та поновити його на посаді директора КП «Водоканал» на строк дії контракту до 14.12.2023 року. З розпорядження (а.с. 76), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що п.3 розпорядження міського голови «Про звільнення [PERSON] та поновлення на посаді [PERSON] » № 182-ОД від 14.12.2022 року позивача було поновлено на роботі на посаді директора КП «Водоканал» виконавчого комітету Лебединської міської ради. З постанови (а.с. 77-80), дослідженої в судовому засіданні вбачається, що постановою Сумського апеляційного суду від 28.03.2023 року рішення Лебединського Лебединського райсуду від 12.12.2022 року у справі № 950/1464/20 скасовано, змінено дату звільнення [PERSON] з посади директора КП «Водоканал» з 17.07.2022 року на 30.07.2022 року. Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява обґрунтована, позовні вимоги витікають із трудових правовідносин і підлягають до задоволення частково, так як в судовому засіданні було встановлено, що 01.04.2010 року [PERSON] було прийнято на роботу на посаду директора КП «Водоканал» та укладено з ним контракт, строк дії якого неодноразовими розпорядженнями Лебединського міського голови продовжувався до 16.07.2020 року. Цього дня розпорядженням міського голови «Про звільнення [PERSON] » № 90-ОД позивача звільнено з роботи з 17.07.2020 року у зв`язку з закінченням строку дії контракту і він звернувся до суду за захистом своїх прав. Рішенням Лебединського райсуду від 12.12.2022 року у справі № 950/1464/20 зазначене розпорядження було скасовано, стягнуто з КП «Водоканал» виконавчого комітету Лебединської міської ради на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 135\~804 грн. 60 коп. та зобов`язано Виконавчий комітет Лебединської міської ради поновити його на посаді директора КП «Водоканал» з 18.07.2020 року, допустивши негайне виконання рішення суду в цих частинах. Зазначене рішення було оскаржене в апеляційному порядку, а пунктом 3 розпорядження міського голови «Про звільнення [PERSON] та поновлення на посаді [PERSON] » № 182-ОД від 14.12.2022 року позивача було поновлено на роботі на посаді директора КП «Водоканал» виконавчого комітету Лебединської міської ради та 15.12.2022 року між ним та органом управління майном в особі виконуючого обов`язки міського голови [PERSON] було укладено контракт строком дії з 15.12.2022 року по 14.12.2023 року. Постановою Сумського апеляційного суду від 28.03.2923 року рішення Лебединського райсуду від 12.12.2022 року у справі № 950/1464/20 скасовано, змінено дату звільнення [PERSON] з посади директора КП «Водоканал» з 17.07.2022 року на 30.07.2022 року. Розпорядженням Лебединського міського голови «Про [PERSON] » від 31.03.2023 року № 49-ОД змінено розпорядження міського голови № 90-ОД від 16.07.2022 року в частині дати звільнення [PERSON] з 17.07.2022 року на 30.07.2022 року; скасовано п. 3 розпорядження міського голови № 182-ОД від 14.12.2022 року щодо поновлення позивача на роботі та припинено з 31.03.2023 року контракт з керівником КП «Водоканал» [PERSON] , укладений на строк з 15.12.2022 року по 14.12.2023 року. Позивач вважає своє звільнення незаконним та 11.04.2023 року та 25.04.2023 року звернувся до відповідача з вимогами скасувати вказане розпорядження та поновити його на посаді директора КП «Водоканал», які були залишені без задоволення. Тому представник позивача звернувся до суду і просив визнати незаконним та скасувати розпорядження міського голови Лебединської міської ради Сумської області «Про [PERSON] » від 31.03.2023 року № 49-ОД, поновити [PERSON] на роботі на посаді директора КП «Водоканал», допустивши негайне виконання рішення суду в цій частині та в частині виплати заробітної плати за один місяць, стягнути з Виконавчого комітету Лебединської міської ради та КП «Водоканал» виконавчого комітету Лебединської міської ради на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.04.2023 по день винесення судового рішення у справі. Вказані обставини встановлені з пояснень сторін і матеріалів справи, досліджених в судовому засіданні. Згідно ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Згідно ст. 2 КЗпП України громадяни України мають право на працю - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи. Держава створює умови для ефективної зайнятості населення, сприяє працевлаштуванню, підготовці і підвищенню трудової кваліфікації, а при необхідності забезпечує перепідготовку осіб, вивільнюваних у результаті переходу на ринкову економіку. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Працівники мають право на відпочинок відповідно до законів про обмеження робочого дня та робочого тижня і про щорічні оплачувані відпустки, право на здорові і безпечні умови праці, на гідне ставлення з боку роботодавця, інших працівників, на об`єднання в професійні спілки та на вирішення колективних трудових конфліктів (спорів) у встановленому законом порядку, на участь в управлінні підприємством, установою, організацією, на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування в старості, а також у разі хвороби або реабілітації, повної або часткової втрати працездатності, на матеріальну допомогу в разі безробіття, на право звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади, крім випадків, передбачених законодавством, та інші права, встановлені законодавством. Згідно ч. 1 ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Згідно ст. 4 КЗпП України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Згідно ст. 5-1 КЗпП України\~держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України зокрема \~правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Згідно ч. 3 ст. 21\~КЗпП\~України особливою формою трудового договору між працівником і роботодавцем є контракт, у якому строк його дії, права, обов`язки та відповідальність сторін (у т.ч. матеріальна), умови матеріального забезпечення й організації праці працівника, умови розірвання договору, у т.ч. дострокового, можуть установлюватись угодою сторін. Згідно ч. 1 ст. 492 КЗпП\~України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 235\~КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Згідно з п. п. 2, 4 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. Згідно п.\~4\~Постанови Кабінету\~Міністрів України\~«Про впорядкування\~застосування контрактної\~форми трудового\~договору» від\~19\~березня 1994р.\~№170\~ контракт як особлива форма трудового договору спрямований на забезпечення умов для проявлення ініціативи та самостійності працівника, ураховуючи його індивідуальні здібності та професійні навики, на підвищення взаємної відповідальності сторін, правову й соціальну захищеність працівника. Згідно п. 22 Постанови Кабінету Міністрів України «Про впорядкування застосування контрактної форми трудового договору» від 19 березня 1994р. №170 у разі невиконання або неналежного виконання сторонами зобов`язань, передбачених у контракті, його може бути достроково розірвано з попередженням відповідної сторони за два тижні. Суд \~бере до\~уваги,\~що згідно\~вимог ст.\~12\~ЦПК України цивільне\~судочинство \~здійснюються на\~засадах змагальності\~сторін і\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог чи\~заперечень та\~вважає,\~що в\~судовому засіданні\~позивачем та\~його представником\~було доведено,\~що01.04.2010 року [PERSON] було прийнято на роботу на посаду директора КП «Водоканал» виконкому Лебединської міської ради та укладено з ним контракт, строк дії якого неодноразовими розпорядженнями Лебединського міського голови продовжувався до 16.07.2020 року. Цього дня розпорядженням міського голови «Про звільнення [PERSON] » № 90-ОД позивача звільнено з роботи з 17.07.2020 року у зв`язку з закінченням строку дії контракту і він звернувся до суду за захистом своїх прав. На виконання рішення Лебединського районного суду від 14.12.2022 року п. 3 розпорядження міського голови № 182-ОД від 14.12.2022 року позивача було поновлено на роботі на посаді директора КП «Водоканал» та 15.12.2022 року між ним та органом управління майном в особі виконуючого обов`язки міського голови [PERSON] було укладено контракт строком дії з 15.12.2022 року по 14.12.2023 року. Зазначене рішення було оскаржене в апеляційному порядку. Після ухвалення постанови Сумського апеляційного суду від 28.03.2923 року, якою рішення Лебединського райсуду від 12.12.2022 року у справі № 950/1464/20 скасовано та змінено дату звільнення [PERSON] з посади директора КП «Водоканал» з 17.07.2022 року на 30.07.2022 року, розпорядженням Лебединського міського голови від 31.03.2023 року № 49-ОД змінено розпорядження міського голови № 90-ОД від 16.07.2022 року в частині дати звільнення [PERSON] з 17.07.2022 року на 30.07.2022 року; скасовано п. 3 розпорядження міського голови № 182-ОД від 14.12.2022 року щодо поновлення позивача на роботі та припинено з 31.03.2023 року контракт з керівником КП «Водоканал» [PERSON] , укладений 15.12.2022 року. Вказані обставини стверджуються поясненнями позивача і його представника, матеріалами справи (а.с. 6-40, 69-72, 77-80) і не були оспорені представниками відповідачів та третьою особою. В той же час, представниками відповідачів та третьою особою, на думку суду, не було доведено в судовому засіданні, що припиняючи 31.03.2023 року контракт з керівником КП «Водоканал» Литовченком М.І., укладений 15.12.2022 року роботодавець діяв згідно з вимогами чинного законодавства, зокрема, відповідно ч. 1 ст. 492 КЗпП\~України та п. 22 Постанови Кабінету Міністрів України «Про впорядкування застосування контрактної форми трудового договору» від 19 березня 1994р. № 170, та п.п. 2, 3, 5 розділу V Контракту від 12.12.2022 року які покладають на роботодавця певні обов`язки для забезпечення зайнятості вивільнюваних працівників. При цьому суд не може взяти до уваги посилання представників відповідачів на відсутність врегулювання чинним законодавством України порядку звільнення працівника, поновленого в зв`язку з негайним виконанням судового рішення у випадку скасування такого рішення в результаті апеляційного перегляду справи та на відповідність їх дій вимогам, викладеним в Постанові Верховного суду від 13.02.2019 року у справі № 818/ 1678/16 (провадження № К/9901/ 21300/18), так як всупереч п. 26 цього судового рішення розпорядженням Лебединського міського голови від 31.03.2023 року № 49-ОД не звільнено [PERSON] з посади публічної служби та не визнано нечинним розпорядження міського голови № 182-ОД від 14.12.2022 року в частині поновлення позивача на роботі, а вчинено інші дії - скасовано п. 3 зазначеного розпорядження та без забезпечення зайнятості вивільнюваного працівника припинено з 31.03.2023 року контракт з керівником КП «Водоканал» [PERSON] , що не передбачено ні Постановою ВС № 818/ 1678/16, ні ст. 492 КЗпП\~України, ні п. 22 Постанови Кабінету Міністрів України «Про впорядкування застосування контрактної форми трудового договору» від 19 березня 1994р. № 170, ні контрактом, укладеним 15.12.2022 року. Тому суд\~вважає необхідним\~позовні вимоги\~задовольнити в\~повному обсязі,\~та враховує,\~що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» від 08.11.2011 № 3674-VI).

Outcome: approved