Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

09 листопада 2022 року [PERSON] через свого представника адвоката Білецького О.П. звернулася до Корабельного районного суду м. Миколаєва з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди в сумі 7 268,14грн. та моральної шкоди в сумі 100 000,00грн. У обґрунтування позову представник зазначив, що вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 22 липня 2022 року по справі 488/1077/22 відповідача визнано винною у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.1 25 КК Україн та останній призначено покарання у вигляді штрафу у сумі 510,00 грн. Вказав, що відповідачка 0 5 .07.2022року приблизно о 14:55, знаходячись на вулиці біля будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , в ході раптово виниклого конфлікту із позивачкою, маючи умисел на спричинення останній тілесних ушкоджень, нанесла позивачці близько 18 ударів в область обличчя та голови, тим самим заподіявши тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя, крововиливів у м`які тканини голови, обличчя, правої кисті, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Даний вирок набрав законної сили. В результаті вказаного кримінального правопорушення у позивачки погіршився стан здоров я, що змусило з її сторони втрачати кошти на лікування. З метою лікування позивач понесла витрати на ліки, медичні обстеження та консультації лікарів на загальну суму 7268,14 грн. Позивачу також завдано моральну шкоду в сумі 100 000,00 гривень, які вона також просила стягнути з відповідача. Визначаю чи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, позивач виходить з того, що вона була позбавлена можливості нормального громадського життя, нормальних життєвих зв`язків, стосунків з оточуючими її людьми, вона погано себе почувала, що перешкоджало її спілкуватися зі своїми знайомими, вона не могла ефективно вирішувати побутові проблеми, рідко виходила з дому, під час лікування і на даний час вона погано спить ночами, у неї стала занижена самооцінка її, як особистості, вона втратила віру у справедливість, постійно хвилюється. Також зазначив, що моральні страждання позивача полягають в тому, що вона вимушена була проходити безліч медичних обстежень, що змінило її нормальний, звичний ритм та порядок життя. Також , вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, позивач просила суд прийняти до уваги те, що вона є літньою жінкою, пенсіонеркою, а в результаті завдання їй тілесних ушкоджень, вона почуває себе до теперішнього часу приниженою особою, гідність якої знижені саме через протиправні дії відповідача. Відповідачем у добровільному порядку витрати не відшкодовані. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 14.11.2022 року відкрито провадження у справі, відповідачу запропоновано подати відзив в строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження та позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. Відповідач в судове засідання не з`явилася, у своєму відзиві на позовну заяву з позовом не погодилася, просила відмовити у його задоволенні через те, що під час розгляду кримінального провадження свою провину вона визначала, виплатила штраф за вироком суду та пояснила, що оскільки позивач під час конфлікту, що виник між ними, мала при собі сокиру, відповідач мусила захищатися від дій позивача та була на той час у стресовому стані. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача адвоката Білецького О.П. надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача фактично підтримав доводи, викладені у позовній заяві. Позивач надала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, вимоги позовної заяви підтримала та просила їх задовольнити. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 22.07.2022 року, ухваленим у кримінальній справі № 488/1077/22, [PERSON] було визнано винною у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначене покарання у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 510,00 грн. Вирок набрав законної сили 20.09.2022 р. Вказаним вироком суду встановлено, що [PERSON] 05.07.2022 приблизно о 14 годині 55 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не видалось можливим, знаходячись на вулиці біля будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , в ході раптово виниклого конфлікту із [PERSON] , маючи умисел на спричинення останній тілесних ушкоджень, нанесла [PERSON] близько 18 ударів в область обличчя та голови, тим самим заподіявши тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя, крововиливів у м`які тканини голови, обличчя, правої кисті, садна правої кисті, що відносяться до категорії легких. \~ \~ \~ \~ Під час розгляду кримінального провадження цивільний позов не заявлявся. Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №14від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом згідно з положеннями статті 212 ЦПК України. На підтвердження висновку суду щодо розміру відшкодування збитків у рішенні, крім посилання на вирок у кримінальній справі чи постанову у справі про адміністративне правопорушення, необхідно також зазначати докази, подані сторонами при розгляді цивільної справи (наприклад, врахування матеріального становища відповідача або вини потерпілого). Оскільки обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ лише в тому разі, коли в них беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, чи їх правонаступники (частина третя статті 61 ЦПК України), то в інших випадках - ці обставини встановлюються на загальних підставах. Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Таким чином, суд вважає доведеним та таким, що не підлягає доказуванню факт вини відповідача у вчиненні кримінального проступку, яке мало місце 05.07.2022 року, під час якого було були спричинені тілесні ушкодження позивачу. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Відповідальність, що настає в разі завдання будь-кому протиправної шкоди, коли заподіювач не перебуває в договірних відносинах із потерпілим, є деліктною (позадоговірною) відповідальністю. За деліктним зобов`язанням правопорушник зобов`язаний у повному обсязі відшкодувати завдану шкоду, а інша сторона має право вимагати від заподіювача виконання цього зобов`язання. Деліктна відповідальність є наслідком порушення загального правила - не завдавати шкоди іншому, тобто абсолютного права особи, а наслідком реалізації деліктної відповідальності є відновлення первинного стану потерпілого. Такі зобов`язання мають абсолютний характер і спрямовані на забезпечення найбільш повного відновлення цих прав за рахунок заподіювача шкоди. Позивачем у зв`язку з лікуванням внаслідок спричинених відповідачем легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я [PERSON] , понесені матеріальні витрати на суму 7 268,14 грн, які підтверджені наявними квитанціями, тому суд вважає в цій частині позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі. Задовольняючи позовні вимоги в цій частині суд також приймає до уваги те, що у спростування зазначених позивачем доводів стосовно стягнення компенсації матеріальної шкоди, відповідачем будь яких доказів не надано. Згідно з ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. За загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.06.2020 року в справі №455/1076/16-ц (провадження №61/48155св18). Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Мотивуючи свої висновки щодо розміру відшкодування завданої моральної шкоди, суд бере до уваги, що відшкодування шкоди в цивільному законодавстві - це інститут, який забезпечує реакцію суспільства на порушення норм права та виконує відновлювальну функцію, спрямовану на приведення морально-психологічного стану потерпілої до стану, що існував до правопорушення. Вимогу про стягнення моральної шкоди, позивач обґрунтовує тим, що така шкода завдана їй внаслідок вчинення кримінального правопорушення, полягає у моральних стражданнях, негативними душевними переживаннями, необхідністю проходження медичних обстежень, що змінило її нормальний, звичний ритм та порядок життя. Відповідно роз`яснень, що містяться у п. 9, 10 Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 р. розмір відшкодування, моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних психічних ( тощо) яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Враховуючи нематеріальність моральних страждань, відсутність чітких критеріїв майнового виразу душевного болю, з урахуванням принципів розумності та справедливості, суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи, характеру та обсягу спричинених моральних страждань, принципів справедливості, добросовісності та розумності, можливо частково задовольнити позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди на користь [PERSON] . Враховуючи вимоги розумності, справедливості, ступінь моральних та фізичних страждань позивача, суд вважає за можливе стягнути на користь [PERSON] з відповідача [PERSON] 3 000,00 грн, що є справедливим і достатнім для компенсації понесених позивачем страждань та переживань. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України Про судовий збір судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб . Оскільки позивач, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір звільнений від сплати судового збору при подачі позову про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи, то на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що 1% від ціни позову та від задоволених позовних вимог становить менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2022 року, то з відповідача [PERSON] на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі викладеного,

Outcome: partial