Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-10 00:00:00

Представник позивача - адвокат Найда Катерина Володимирівна в інтересах [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулася до Старовижівського районного суду Волинської області з уточненим позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи. Позов обґрунтовує тим, що 12.02.2020 року на автодорозі М-19 поблизу с. Вужиськ Ратнівського району Волинської області автомобіль "Вольксваген Пассат" д.н.з. [NUMBER] скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] , який внаслідок отриманих травм помер. Оскільки, [PERSON] - матір по відношенні до загиблого, у зв`язку із його смертю позивачці [PERSON] спричинена значна та непоправна шкода, яка проявилася. Оскільки, [PERSON] - колишня дружина по відношенні до загиблого, у зв`язку із його смертю [PERSON] спричинена значна та непоправна шкода, яка проявилася. Оскільки, [PERSON] - дочка по відношенні до загиблого, у зв`язку із його смертю [PERSON] спричинена значна та непоправна шкода, яка проявилася. Станом на дату настання ДТП, відповідальність водія за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії, який діяв на момент настання ДТП. За фактом настання даної ДТП було внесено відомості про таку подію до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020030000000062 з кваліфікацією по статті 286 КК України та розпочато досудове розслідування. Постановою слідчого СУ ГУНП у Волинській області старшого лейтенанта поліції Авдимирець М.О., кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №10020030000000062 від 13 лютого 2020 року, закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія [PERSON] ознак кримінального правопорушення. Вищевказані обставини підтверджуються постановою про закриття кримінально провадження від 31.07.2020 року. 20.03.2020 року представник позивачів повідомив відповідача про настання страхового випадку та звернувся, в порядку визначеному Законом №1961-IV, із заявою на виплату страхового відшкодування. Серед заявлених позивачем [PERSON] до відшкодування вимог, містились: - 18 14500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, встановленої 27.3. ст. 27 Закону №1961-IV; 10145,00 грн. в рахунок відшкодування витрат на поховання потерпілого; 15.12.2020 року відповідач оплатив 9446,00 грн. моральної шкоди та 4448,00 грн. витрат на поховання. Отже, з врахуванням виплат, сума моральної шкоди, яка підлягає стягненню становить 8699,00 грн. та витрати на поховання в сумі 5697,00грн. Серед заявлених позивачем [PERSON] до відшкодування вимог, містились: 18 145,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, встановленої п 27.3. ст.27 Закону №1961 (1/3 частки, що належить дочці загиблого) 170 028,00 грн. в рахунок відшкодування шкоди заподіяної внаслідок втрати годувальника, (що належить неповнолітній дочці загиблого) 15.12.2020 року відповідач оплатив 9446,00 грн. моральної шкоди. Отже, з врахуванням виплат, сума моральної шкоди, яка підлягає стягненню становить 8699,00 грн. та 170 028,00 грн. в рахунок відшкодування шкоди заподіяної внаслідок втрати годувальника. Серед заявлених позивачем [PERSON] до відшкодування вимог, містились: 18 145,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, встановленої п 27.3. ст.27 Закону№1961-Щ (1/3 частки, що належить дочці загиблого) 15.12.2020 року відповідач оплатив 9446,00 грн. моральної шкоди. Отже, з врахуванням виплат, сума моральної шкоди, яка підлягає стягненню становить 8699,00 грн. Особами, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю [PERSON] є: [PERSON] ; [PERSON] в інтересах [PERSON] ; [PERSON] . На день настання страхового випадку, статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" встановлено у 2020 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 4723 гривні. З урахуванням викладеного загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 54 435,00 грн., виплачується рівними частинами між особами, які мають право на отримання страхового відшкодування. Отже, частка, яка припадає на кожну особу, що має право на отримання страхового відшкодування, в порядку пункту 27.3. Закону, дорівнює 18 145,00 грн.. Позивач [PERSON] понесла витрати на поховання потерпілого у розмірі 10 145,00 грн., що підтверджує товарний чек від 13.02.2020 р. на суму 5187,00 грн., товарний чек від 13.02.2020 р. на суму 3868,00 грн., квитанція №2 на 1100,00 грн. Отже, загальний розмір відшкодування витрат позивача на поховання становить 10 145,00 грн., що не перевищує 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, для неповнолітньої дочки. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», установлено у 2020 році мінімальну заробітну плату у розмірі 4723,00 грн. на місяць В такому випадку частка, яка припадає на одного утриманця становить 4723,00 грн. Як вже було зазначено вище, шкода пов`язана із втратою годувальника відшкодовується дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років або до закінчення навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років. На дату смерті годувальника його неповнолітній дочці [PERSON] було 16 років. Отже, загальна кількість місяців від дати смерті годувальника до досягнення [PERSON] 18-ти років, становить 2 роки. Згідно п. 27.2 ст. 27 Закону №1961-IV, загальний розмір страхового відшкодування утриманцям одного померлого не може бути меншим. ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Тобто при покладенні обов`язку по відшкодуванню шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілого, на страховика, діюче законодавство передбачає певні межі такої відповідальності. Зокрема, загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (п.27.2. ст. 27 Закону № 1961-IV) Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є спеціальним соціально-правовим механізмом, який запроваджено державою для захисту майнових інтересів як власників транспортних засобів, так і осіб, права яких можуть бути порушені під час використання джерела підвищеної небезпеки. Саме баланс таких інтересів у визначених законом межах забезпечується страховиком. Отже, мінімально гарантований загальний розмір страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника, обрахований відповідно до п.27.2 ст. 27 Закону №1961-IV, становить 170028,00 грн., який обрахований за формулою: 36 х 4723,00 (мінімальну заробітну плату у 2020 році). Отже, мінімально гарантований розмір страхового відшкодування пов`язаного із втратою [PERSON] в інтересах неповнолітньої годувальника становить 170 028,00 грн. Посилаючись на вищенаведене, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] 5697,00 грн. страхового відшкодування, як грошову компенсацію за понесені витрати на поховання загиблого, 8699,00 грн. страхового відшкодування, як грошову компенсацію за спричинену моральну шкоду; на користь [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] 8699,00 грн. страхового відшкодування, як грошову компенсацію за спричинену моральну шкоду; 170028,00 грн. в рахунок відшкодування шкоди заподіяної внаслідок втрати годувальника; на користь [PERSON] 8699,00 грн. страхового відшкодування, як грошову компенсацію за спричинену моральну шкоду. Ухвалою Старовижівського районного суду Волинської області від 07.03.2023 року позовну заяву залишено без руху. 14.03.2023 року ухвалою суду відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. 05.04.2023 року ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та цивільну справу призначено до судового розгляду. Представник позивача - адвокат Найда Катерина Володимирівна в інтересах [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представником відповідача Левченко Я.В. 25.03.2023 року подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого, остання просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивачів, посилаючись на наступне: з метою врегулювання даного страхового випадку та здійснення виплати відшкодування, спеціалістами ПрАТ „СК „Перша" було складено Страховий акт та розрахунки сум належного страхового відшкодування. Зважаючи на вищенаведене, 15.12.2020 року ПрАТ „СК „Перша" було виплачено на представника позивача грошові кошти загальним розміром 32 786, 00 грн. Відповідно до тексту Постанови про закриття кримінального провадження зазначено наступне: «в ході досудового слідства було встановлено, що пішоходи [PERSON] та [PERSON] грубо порушили вимоги п.п. 4.1,4.4,4.11,4.14.А),г)д) ПДР України. В ході досудового розслідування встановлено, що в діях пішоходів [PERSON] та [PERSON] виявлено ознаки адміністративних правопорушень передбачених ст. 124 та ч. 3 ст. 127 КУпАП, так як пішоходи [PERSON] та [PERSON] перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (а саме в ході експертизи у [PERSON] виявлено етиловий спирт в кількості 3,68 проміле) вийшли на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, рухались, затримались і зупинились на проїзній частині, у ситуація яка не пов`язана з забезпеченням безпеки дорожнього руху, рухались по дорозі для автомобілів, не по пішохідній доріжці, місці стоянки і відпочинку не виділивши себе, не маючи на зовнішньому одязі світлоповертальні елементи та намагались зупинити транспортний засіб, перебуваючи на проїзній частині поза межами населеного пункту у темну пору доби. Кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, оскільки він згідно висновку експерта №128 від 21.04.2020 року у ДТП з технічної точки зору не мав технічної можливості уникнути наїзду на лежачих [PERSON] та [PERSON] . На підставі вищезазначеного, можна дійти висновку, що саме з вини пішоходів сталася дана дорожньо-транспортна пригода, та вбачається, що в даному випадку мала місце груба необережність та грубе нехтування правилами дорожнього руху пішоходами [PERSON] та [PERSON] . Згідно із ч. 2 ст. 1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або, збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її винні розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Відтак, в п.7 Постанови №4 від 01 березня 2013 року, Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ встановив наступне: «При завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов`язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК). Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено (але не може бути повністю відмовлено у відшкодуванні шкоди). Отже, як слідує із правової позиції Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ, ПрАТ «СК «Перша» абсолютно правомірно,

Outcome: partial