Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-02 00:00:00

06.05.2022 року до Солом`янського районного суду м. Києва з ухвалою Київського апеляційного суду від 17.02.2022 року для продовження розгляду надійшли матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] до ТОВ «Росвен Інвест України», треті особи: ДП «Національні інформаційні системи», регіональний центр ГСЦ МВС в Київській області, про усунення перешкод у розпорядженні майном та зобов`язання вчинити дії, які були передані головуючому судді 08.06.2022 року протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 07.06.2022 року. Позов обґрунтовується тим, що 08.09.2010 року [PERSON] придбав автобус пасажирський, марки MERCEDES-BENZ 313 СDІ, 2003 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , д.р.н. [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 08.09.2010 року. Право власності на вказаний транспортний засіб було зареєстровано за позивачем 08.09.2010 Броварським РЕВ ДАІ при УДАІ ГУМВС України в Київській області на підставі довідки-рахунку КІВ339060 від 08.09.2010 року. Станом на день здійснення купівлі-продажу та перереєстрації вказаного транспортного засобу будь-які обтяження на нього були відсутні. 04.08.2021 року, звернувшись до Регіонального сервісного центру ЕСЦ МВС в Київській області з метою зняття транспортного засобу з реєстрації, позивач отримав усну відмову та дізнався, що у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна міститься запис про заставу та заборону відчужувати, який унеможливлює зняття транспортного засобу з реєстрації. Жодних правочинів (договорів) з відповідачем він не укладав, транспортний засіб у заставу за будь-якими зобов`язаннями будь-яких третіх осіб не передавав. 10.08.2021 року адвокатом був направлений ТОВ «Росвен Інвест України» адвокатський запит № 01-10/1, в якому він просив усунути позивачу перешкоди в користуванні належним йому майном - вищевказаним пасажирським автобусом шляхом подання реєстратору заяви про зняття застави рухомого майна та виключення запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису. Однак адвокатський запит відповідач не отримав. Адвокат отримав Витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 75031180 від 17.09.2021 року, з якого вбачається, що 11.11.2019 року о 12:18:38 год. зареєстроване обтяження № 27199242 реєстратором Біленькою Євгенією Володимирівною, Регіональної філії м. Києва та Київської області Державного підприємства «Національні інформаційні системи», документ-підстава: Договір відступлення № 1035-Ф, виданий 16.03.2018 року, видавник: ТОВ «Росвен Інвест Україна», автомобіль легковий MERCEDES-BENZ 313 СDІ 2003, номер об`єкта: [NUMBER], боржник [PERSON] , код [NUMBER] , [ADDRESS] , Обтяжувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», код: 37616221, 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд.6, розмір основного зобов`язання 621018,66 грн., строк виконання зобов`язання: 11.11.2024 року. Як вбачається з вказаного Витягу, обтяження було зареєстровано ТОВ « Росвен Інвест Україна» в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 11.11.2019 року, тобто через 9 років після того, як позивач набув право власності на вищезазначений транспортний засіб. Транспортний засіб не перебував у заставі, оскільки, враховуючи вимоги Порядку № 830 та Порядку № 1388, здійснення Броварським РЕВ ДАІ при УДАІ ГУМВС України в Київській області державної реєстрації за позивачем права власності на транспортний засіб за умови перебування цього транспортного засобу у заставі (або придбання на умовах розстрочки) станом на 08.09.2010 року було б неможливим, тому що відповідно до п. 41 Порядку №1388 забороняється зняття з обліку транспортних засобів, що придбані у розстрочку, без надання відповідних документів про остаточний розрахунок, про що також свідчить відсутність відповідної позначки на свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , яке було видано 08.09.2010 року, оскільки обов`язкова наявність такої позначки на свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу у випадку придбання транспортного засобу у розстрочку (або в кредит з передаванням автомобіля у заставу) передбачена п. 25 Порядку № 1388. Відповідно до вимог чинного законодавства України застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави. У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Станом на сьогоднішній день позивач є добросовісним набувачем транспортного засобу, а накладення відповідачем приватного обтяження від 11.11.2019 року за № 27199242 порушує його право власності і перешкоджає вільному здійсненню права володіння, користування і розпорядження цим майном. Суб`єктом звернення з заявою про припинення обтяження і виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису від 11.11.2019 року за № 27199242 є виключно обтяжувач (відповідач), який зобов`язаний звернутись до реєстратора Державного реєстру обтяжень рухомого майна у разі припинення такого обтяження добровільно або на виконання рішення суду. Враховуючи викладене, позивач просить: 1. зобов`язати відповідача усунути йому перешкоди у розпорядженні належним майном, а саме вищевказаним автобусом пасажирським, шляхом виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису від 11.11.2019 року за № 27199242; 2. зобов`язати відповідача у п`ятиденний строк подати до Державного підприємства «Національні інформаційні системи» заяву про внесення змін (припинення і виключення з реєстру приватного обтяження) до запису № 27199242 від 11.11.2019 року в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна в частині виключення запису щодо об`єкта обтяження - автомобіля марки MERCEDES-BENZ 313 СDІ 2003, номер об`єкта: [NUMBER] . Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 10.06.2022 року позовну заяву було залишено без руху. 28.06.2022 року до суду надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 05.07.2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та визначено учасника справи строк на подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень. 29.07.2022 року до суду надійшли пояснення третьої особи-2 з проханням розглядати справи за наявними документами у відсутність представника. Уповноваженою особою сторони відповідача копії ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з додатками отримані 08.08.2022 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, відзив у встановлений судом строк не подано. Положеннями ч. 8 ст. 178 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Третя особа-1 пояснення щодо позову в порядку, передбаченому ст. 181 ЦПК України, не подавала. Так як розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, сторони у судове засідання не викликалися. Суд вважає за можливе розглянути справу за матеріалами, наявними у справі. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля марки «MERCEDES-BENZ», моделі «313СDІ», д.н.з. [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 08.09.2010 року (а.с. 109-110). Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 75031180 від 17.09.2021 року, 11.11.2019 року реєстратором Регіональної філії м. Києва та Київської області ДП «Національні інформаційні системи» Біленькою Є.В. на підставі договору відступлення від 16.03.2018 року (серія та номер 1035-Ф, видавник ТОВ «Росвен Інвест України») відносно боржника [PERSON] , обтяжувач ТОВ «Росвен Інвест України», зареєстроване обтяження у виді заборони відчуження на об`єкт обтяження: автомобіль легковий, MERCEDES-BENZ 313 СDІ 2003., номер об`єкта: [NUMBER], вид обтяження: приватне обтяження; тип обтяження: застава рухомого майна; розмір основного зобов`язання: 621 018,66 доларів США; строк виконання зобов`язання: 11.11.2024 року; термін дії: 11.11.2024 року. Сторона позивача вважає, що позивач є добросовісним набувачем транспортного засобу, а накладення відповідачем приватного обтяження порушує його право власності і перешкоджає вільному здійсненню права володіння, користування і розпорядження цим майном. За ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Право власності має фундаментальним характер, захищається згідно з нормами національного законодавства з урахування принципів ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Держави-учасниці Конвенції зобов`язані поважати право кожного на мирне володіння своїм майном та гарантувати його захист передусім на національному рівні. Зазначене положення закріплено на конституційному рівні принципом непорушності права власності (ст. 41 Конституції України). Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а також має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України закріплено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна (ст. 1). Так, згідно ч. 3 ст. 9 цього Закону, якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. У відповідності до ч. 1, 3 ст. 10 Закону у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі ст. 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Обтяжувач, права якого порушені внаслідок дій боржника, визначених цією статтею, вправі вимагати від боржника відшкодування завданих збитків. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом (ст. 12). Системний аналіз ч. 3 ст. 9, ч. 1 ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» дозволяє дійти висновку про те, що у разі відчуження предмета обтяження боржником без згоди обтяжувача, обтяження рухомого майна, що є предметом обтяження, зберігає свою силу для нового власника (покупця) в разі, якщо воно зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Позивач може бути добросовісним набувачем лише за умови, якщо на момент укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу був відсутній відповідний запис в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Відчуження майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, а тому вона зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи. Тобто, у разі відчуження спірного автомобіля боржником за відсутності реєстрації обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна на підставі кредитного договору, зазначене обтяження не зберігає свою силу для нового власника (покупця), а реєстрацію такого обтяження після припинення застави рухомого майна у зв`язку з переходом права власності на предмет застави до іншої особи - добросовісного набувача слід вважати безпідставною. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 30.09.2020 року (справа № 661/3344/17), від 02.12.2020 року (справа № 681/909/19), де вирішував питання про зобов`язання ПАТ «КБ «Надра» подати реєстратору Державного реєстру обтяжень рухомого майна заяву про припинення і виключення з реєстру приватного обтяження у подібних правовідносинах. Вбачається, що позивач набув право власності на транспортного засобу 08.09.2010 року. При цьому, оспорене обтяження на автомобіль зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна як заставу лише 11.11.2019 року. Відомості про наявність в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна будь-яких обтяжень станом на момент відчуження спірного автомобіля боржником, яким є [PERSON] , відсутні. Згідно з ч. 5 ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження. Після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків (ч. 3 ст. 44 Закону). Разом з тим, з огляду на наявність між сторонами спору, обтяжувач держателю або реєстратору Державного реєстру обтяжень рухомого майна заяву про припинення обтяження не подав, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовною заявою про усунення перешкод у розпорядженні майном та зобов`язання вчинити дії. За положеннями ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. У відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 року у справі № 905/2260/17 (провадження № 12-173гс18) вказано, що як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18) також зазначено, що належний спосіб або способи захисту обумовлюються змістом порушеного права та характером його порушення. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11.09.2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Аналіз ч. 2 ст. 14 ЦК України свідчить, що критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта. Верховний Суд в постанові від 10.10.2019 року у справі № 320/8618/15-ц (провадження № 61-4393сво18) звернув увагу, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Тому, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, у разі невизнання кредитором права боржника на припинення зобов`язання повністю або частково таке право підлягає захисту судом за позовом боржника шляхом припинення правовідношення повністю або частково на підставі п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України. Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта. Записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами в реалізації власником права розпорядження відповідним майном. Ефективним способом захисту порушених прав позивача було пред`явлення, зокрема, позову про зняття заборони відчуження нерухомого майна та виключення відповідних записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек. Підстави для зобов`язання вчиняти певні дії відсутні. Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 18.09.2019 року (справа № 695/3790/15-ц, провадження № 61-7769св18). В даній справі, позивачем не заявлено вимоги щодо припинення обтяження (застави), а позовні вимоги про зобов`язання відповідача усунути перешкоди у розпорядженні належним позивачу майном, шляхом виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису, а також про зобов`язання відповідача у п`ятиденний строк подати до ДП «Національні інформаційні системи» заяву про внесення змін (припинення і виключення з реєстру приватного обтяження) до запису в частині виключення запису щодо об`єкта обтяження, є неефективним способом захисту, а тому в її задоволенні слід відмовити. Аналогічного висновок міститься в постанові Верховного Суду від 20.01.2021 року (справа № 761/42510/17, провадження № 61-14651св19). З огляду на наведене, позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed