Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 12 228,05 грн, яка складається з 11 812,38 грн заборгованості за спожитий природний газ, 295,57 грн інфляційних втрат та 120,10 грн 3% річних; стягнути з відповідача судові витрати. Позов обґрунтовано тим, що на ім`я відповідача відкрито особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . Відповідач, використовуючи природний газ для власних потреб, у період з 01.06.2019 по 01.11.2022 здійснювала оплату за постачання природного газу несвоєчасно та не у повному обсязі, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у сумі 11 812,38 грн. Позивач зазначає, що відповідач про свою відмову укласти договір постачання природного газу побутовим споживачам чи про незгоду з умовами публічного договору до позивача у письмовому вигляді не направила, отже вважається такою, що прийняла пропозицію ТОВ «Житомиргаз Збут» щодо укладання договору постачання природного газу побутовим споживачам. Крім того, відсутні відомості щодо того, що відповідач не користується послугами ТОВ «Житомиргаз збут» з постачання природного газу, або уклала договір з іншим постачальником, а тому відповідач вважається такою що прийняла оферту, тому зобов`язана сплачувати вартість послуг, пов`язаних із постачанням природного газу, які надає позивач. Посилаючись на вищевикладене, а також на ст. 625 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за спожитий природний газ, а також інфляційні втрати та 3% річних, які нараховані по 23.02.2022. Ухвалою суду від 17.05.2023 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Копію ухвали від 17.05.2023 відповідач отримала 01.06.2023, що підтверджується змістом рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Заяв по суті справи до суду не надійшло. Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Згідно з ч. 5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно з довідкою ТОВ «Житомиргаз збут», станом на 30.04.2022 товариство надавало послуги з постачання природного газу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою на ім`я відповідача відкритий особовий рахунок № [NUMBER] . Згідно з розрахунком заборгованості за період з 01.06.2019 по 01.11.2022, у зв`язку з несвоєчасною оплатою послуг, утворилася заборгованість в сумі 11 812,38 грн. Також, у зв`язку з простроченням виконання зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, за період з 01.06.2019 по 23.02.2022 позивачем нараховано інфляційні втрати у сумі 295,57 грн та 3% річних у сумі 120,10 грн. Відповідно до статті 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Згідно зі статтею 162 Житлового кодексу України власники (споживачі) повинні щомісячно здійснювати оплату за отримані комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Відповідно до Закону України «Прожитлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Як вбачається зі змісту статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком та комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до положень статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву споживача кореспондує обов`язок, серед інших, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно із ч.1 ст.9 вказаного Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. У відповідності до пункту 6 частини 1 статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги має право звертатися до суду в разі порушення споживачами умов договору. Відповідно до п. 2 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року №2496, договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням ст. ст. 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. За умовами Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам підтвердженням приєднання до умов договору є підписана та повернута заява-приєднання, та/або сплачений споживачем рахунок постачальника за поставлений природний газ, та/або фактичне споживання природного газу. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору, що передбачено ч. 1 ст. 634 ЦК України. За змістом статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, у разі несвоєчасного виконання боржником зобов`язання, його борг складатиме: основну суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. Суд зауважує, що постановою Кабінету міністрів України «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» №206 від 05.03.2022, до припинення чи скасування воєнного стану в Україні заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24.02.2022. Разом з тим, інфляційні нарахування та 3 проценти річних нараховані позивачем по 23.02.2022, отже такі дії не суперечать приписами вищевказаної постанови КМУ. Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оскільки знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідач [PERSON] не виконала зобов`язання щодо своєчасної оплати за надані послуги, суд вважає за можливе стягнути з неї суму заборгованості за спожитий природний газ в розмірі 11 812,38 грн, з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 01.06.2019 по 23.02.2022 та в межах заявлених позовних вимог, що відповідає ст.13 ЦПК України, та становить 295,57 грн, та трьох процентів річних від простроченої суми заборгованості за вказаний період, що становить 120,10 грн, а в загальному сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 12 228,05 грн. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Закріпивши принцип змагальності сторін, гарантує сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, рівні процесуальні можливості з метою захисту їхніх порушених, оспорюваних чи невизнаних прав та законних інтересів, зокрема й щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до цієї норми кожна сторона та інша особа, яка бере участь у справі, повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а у випадку неможливості стороною подати докази з поважних причин, суд сприяє особі в їх витребуванні, тим самим сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи (ч.1 ст.84 ЦПК України). Відповідач не скористалась своїми процесуальними правами, передбаченими статтями 12, 13, 76, 83, 84, 191 ЦПК України, та не надала до суду заперечення щодо вимог позивача та доказів на їх спростування. На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки судом задоволено позов, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати з оплати судового збору.

Outcome: approved