Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-09 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] , звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, просить стягнути в його користь 20 000 гривень моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 13 червня 2022 року інспектором СПП ВППП капралом поліції Лук`яновичем Д.О. була винесена постанова серії ГАБІ № 737081 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, згідно якої [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 178 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 85 гривень. Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач, через свого адвоката, призначеного йому центром з надання безоплатної правової допомоги, звернувся в суд для захисту своїх порушених прав та законних інтересів. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 жовтня 2022 року, яке залишено в без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2023 року, скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ГАБІ № 737081 від 13 червня 2022 року і закрито справу про адміністративне правопорушення. Вказує, що внаслідок протиправних дій працівників поліції позивач був незаконно притягнутий до адміністративної відповідальності, що завдало йому сильних душевних страждань та вплинуло на його авторитет в суспільстві, а також відбулися суттєві зміни у його житті, а саме: відкрите виконавче провадження, яке на даний час не закрите, постійне відвідування судових установ під час карантинних заходів, що в свою чергу спричинило незаплановані витрати та душевні хвилювання. Обставини, які безумовно вплинули на заподіяння позивачу моральної шкоди, яка полягає у моральних (душевних) стражданнях, є, зокрема: доведення своєї невинуватості, відчуття несправедливості, викликане винесенням незаконної постанови про притягнення до відповідальності, витрати зусиль, спрямованих на захист своїх прав і свобод. Також вищевказаними протиправними діями працівників поліції йому спричинені душевні страждання, пов`язані з приниженням його честі та гідності Окрім того, зазначає, що позивач хворіє на дегенеративне захворювання головного мозку, є інвалідом 3 групи загального захворювання, та перебуваючи у вкрай незадовільному фізичному стані, змушений був звертатися по безоплатну правову допомогу та відвідувати судові засідання з метою доведення своєї невинуватості. З цих підстав просить позов задовольнити та стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 20 000 грн. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 червня 2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду на 10 липня 2023 року. 29 червня 2023 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, згідно якого Головне управління Національної поліції в Тернопільській області не погоджується з позовними вимогами [PERSON] та просить відмовити у їх задоволенні з огляду на те, що позивачем не доведено та не додано розрахунку заподіяння йому моральних або фізичних страждань чи втрат немайнового характеру, не надано будь-яких доказів скільки судових засідань відвідав позивач [PERSON] та які саме незаплановані витрати зазнав. Позивачем не надано жодних належних доказів щодо спричинення йому незаконними діями працівників поліції моральної шкоди саме в сумі 20 000 гривень. Окрім того, судом під час розгляду адміністративної справи не встановлено жодного факту протиправної чи незаконної дії чи бездіяльності зі сторони поліцейського у відношенні до особи позивача. Вказують, що всупереч вимогам ст.ст. 12, 81 ЦПК україни, позивачем не надано переконливих доказів, які б свідчили про причинно-наслідковий зв`язок між діями працівників патрульної поліції в Тернопільській області та завданою йому шкодою. Сам факт наявності рішення суду, якою скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення, не є доказом заподіяння позивачу моральної шкоди та беззаперечною підставою для її відшкодування. Відповідач вважає, що позивач не надав доказів того, що йому завдано моральної шкоди працівниками поліції, а також доказів того, що їх діяння були протиправними внаслідок неналежного виконання покладених на них трудових чи службових обов`язків. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, просив суд їх задоволити. Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Тернопільській області - Куриляк М.Г. в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, викладених у відзиві на позов, просила відмовити у його задоволенні. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини справи. 13 червня 2022 року стосовно [PERSON] складено постанову серії ГАБІ № 737081 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 178 КУпАП, згідно якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено на нього адміністративне стягнення у виді 85 гривень. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду тернопільської області від 19 жовтня 2022 року у справі № 607/8141/22 скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ГАБІ № 737081 від 13 червня 2022 року, винесену інспектором СПП ВППП капралом поліції Лукьяновим Д.О., якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 178 КУпАП, і закрито справу про адміністративне правопорушення. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2023 року у справі № 607/8141/22 рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 жовтня 2022 року у справі № 607/8141/22 залишено без змін. 27 вересня 2022 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Семенчук К.І. на виконання постанови серії ГАБІ № 737081 від 13 червня 2022 року відкрито виконавче провадження № 69934686 про стягнення з [PERSON] в користь держави коштів в сумі 170 грн. Згідно пенсійного посвідчення серії [NUMBER] , виданого 17 червня 2020 року, [PERSON] є інвалідом 3 групи, загальне захворювання. Як вбачається з Витягу із медичної карти стаціонарного хворого № 15060, [PERSON] хворіє на дегенеративне захворювання головного мозку із наявністю гіперкінетичного синдрому в руках, лівобічної пірамідно-рефлекторної недостатності, органічним емоційно-лібільним розладом, гіперметропія 1 ст. обох очей. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, з огляду на наступне. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним. Відповідно до статті 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом. Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені частиною першою статті 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Шкода, завдана фізичні особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України. Частинами першою та другою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. У пункті 3 постанови Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Положеннями частини третьої статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 1, 5, 6, 7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 жовтня 2022 року у справі № 607/8141/22, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 178 КУпАП відносно [PERSON] закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Підставою для відшкодування шкоди у цій справі є встановлення чинним рішенням суду порушення законного порядку притягнення позивача до адміністративної відповідальності, внаслідок чого йому були завдані душевні страждання, у цьому випадку застосовуються визначені статтею 1174 ЦК України загальні підстави цивільно-правової відповідальності за шкоду, завдану посадовою або службовою особою органу державної влади, та положення статті 1167 ЦК України. Здійснення провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказані провадження. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення накладеного штрафу. Також, відповідно до висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі №569/1799/16-ц (провадження №61-19000сво18), здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яке в подальшому закрито судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження. Тому не заслуговують на увагу доводи відповідача про відсутність будь-яких доказів протиправності діянь працівників поліції. Крім того у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц (провадження № 61-19000сво18) зазначено, що: «статтями 2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення. На підставі пункту 2 частини першої статті 1 цього Закону в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу. Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яке в подальшому закрито судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше)». Такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи були понесені особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Аналогічний висновок викладено у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 10 січня 2019 року в справі № 532/1243/16-ц (провадження № 61-34251св18), від 26 лютого 2020 року в справі № 142/143/17 (провадження № 61-5739св19), від 01 липня 2020 в справі № 347/1977/17 (провадження № 61-10582св18). Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Для визначення розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, взявши до уваги засади розумності, виваженості й справедливості, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача у розмірі 2 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, які підлягають стягнення з держави Україна через Державну казначейську службу України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з Єдиного казначейського рахунку на користь позивача. У задоволенні інших позовних вимог необхідно відмовити. За таких обставин, позов [PERSON] до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про відшкодування моральної шкоди підлягає до часткового задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: partial