Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-29 00:00:00

04.04.2023 року позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на дитину, у якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь половину додаткових витрат понесених позивачкою на дитину в розмірі 20629,79 грн. та покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 10.09.2011 року сторони у справі зареєстрували шлюб і від цього шлюбу мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 09.06.2020 року у справі №753/2632/20 шлюб між подружжям розірваний. З часу розірвання шлюбу дитина проживає з позивачкою, а батько самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків знаючи про стан здоров`я дитини та не бажаючи покривати витрати на її лікування в жодній частині. Дитина з народження має тяжке неврологічне захворювання: дитячий церебральний параліч, спастичну диплегію, псевдобульбарну дисфункцію в зв`язку з чим потребує постійного лікування та реабілітації. Зокрема, дитині необхідно два рази на рік проходити курси реабілітації. Позивач вказує, що витрати на реабілітацію у жовтні 2021 року склали: 8520,00 грн. - проживання та харчування на курсі реабілітації в Міжнародній реабілітаційній клініці Козявкіна в м. Трускавець з 04.10.2021 по 15.10.2021. Витрати на реабілітацію у червні 2022 року склали: 9276,00 грн. - проживання та харчування на курсі реабілітації в Міжнародній реабілітаційній клініці Козявкіна в м. Трускавець з 27.06.2022 по 08.07.2022; 2770,38 грн. - залізничні квитки на проїзд потягом Київ Пасажирський-Трускавець на 26.06.2022 та Трускавець-Київ Пасажирський на 08.07.2022; 1935,00 грн. - медичні послуги на курсі реабілітації в Міжнародній реабілітаційній клініці Козявкіна в м. Трускавець з 03.10.2022 по 14.10.2022. Витрати на реабілітацію у жовтні 2022 року склали: 9456,00 грн. - проживання та харчування на курсі реабілітації в Міжнародній реабілітаційній клініці Козявкіна в м. Трускавець з 03.10.2022 по 14.10.2022; 1527,08 грн. - залізничні квитки на проїзд потягом Київ Пасажирський-Трускавець на 02.10.2022 та Трускавець-Київ Пасажирський на 14.10.2022; 6372,00 грн. - медичні послуги на курсі реабілітації в Міжнародній реабілітаційній клініці Козявкіна в м. Трускавець з 03.10.2022 по 14.10.2022. Загальна сума витрат становить 41259,58 грн. і відповідач повинен компенсувати позивачці половину понесених витрат у сумі 20629,79 грн. Позивачка вказує, що хвороба дитини є особливою обставиною, яка зумовлює необхідність участі батька у додаткових витратах на дитину, і така участь є не правом, а є обов`язком відповідача та закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються судом лише при визначенні розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Позивачка зазначає, що відповідач має достатній матеріальний дохід та має змогу сплатити додаткові витрати на сина, що підтверджується виписками із банківських рахунків. Із рахунків вбачається, що відповідач закривши ФОП (одразу після подання позову про стягнення аліментів), продовжує господарську діяльність. Відповідач сплачує за попереднім рішення Дніпровського районного суду м. Києва стягнуті додаткові витрати на дитину в примусовому порядку, що також вказує на його спроможність компенсувати частину витрат позивачки. Крім того, відповідач працює на посаді водія у ФОП [PERSON] , яка співпрацює з ТОВ «Нова пошта». Ухвалою суду від 06.04.2023 року відкрите провадження у справі, призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання, а також задоволене клопотання сторони позивача про витребування доказів. 10.05.2023 року до суду надійшов відзив сторони відповідача на позовну заяву зі змісту якого вбачається, що відповідач не визнає заявлених до нього позовних вимог та просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що згідно ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахування обставин, що мають істотне значення. Положення ст. 185 СК України не розкривають, які саме обставини мають істотне значення, а які - ні. Разом з тим, за приписами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. Як вбачається з отриманих на запит суду відомостей про доходи та долученої до позову довідки з місця роботи, відповідач отримує заробітну плату в сумі 6900,00 грн., а на руки отримує 5554,50 грн. Крім того, відповідач здійснює сплату аліментів за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26.04.2021 року у справі №755/11178/20 в розмірі 1/3 частини від усіх доходів. За таких обставин відповідач вважає, що заявлені позовні вимоги про стягнення додаткових витрат не враховують матеріальне становище платника аліментів та є обтяжливими. Стосовно витрат на правничу допомогу відповідач вказує, що в порушення ч. 4 ст. 137 ЦПК України до позову не долучені відомості та документи, передбачені вказаною нормою. Відповідач просить зменшити розмір витрат на правову допомогу до нуля і не стягувати їх з відповідача. 31.05.2023 року до суду надійшла відповідь на відзив зі змісту якої вбачається, що позивачка підтримує раніше заявлені позовні вимоги і додатково зазначає, що на виконання положень ст. 182 СК України суд в обов`язковому порядку враховує стан здоров`я і матеріальне становище дитини. Дитина з народження має тяжке захворювання, а її матеріальний стан залежить від матеріального стану позивачки, оскільки дитина проживає із нею. У зв`язку з хворобою дитини, яка потребує постійного догляду, позивачка не має можливості працювати у звичайному режимі повний день, що значно впливає на розмір її доходу. Коштів, які позивачка отримує не вистачає на забезпечення всіх обов`язкових потреб дитини, не беручі інші витрати на дитину. Відповідач не має проблем зі здоров`ям, він працює та має достатній матеріальний дохід. Відповідач дійсно сплачує аліменти на утримання дитини, але такі виплати здійснюються останнім у примусовому порядку, а добровільно відповідач відмовився допомагати дитині, не дивлячись на те, що має таку можливість. На відповідача покладено прямий обов`язок брати участь у додаткових витратах на дитину, незважаючи на сплату ним аліментів. Стосовно витрат на правову допомогу сторона позивача вказує, що насправді розмір витрат на оплату послуг адвоката є значно більшим ніж зазначено у позовній заяві, що підтверджується описом робіт доданим до відповіді. Представник позивача вказує, що розмір витрат на правову допомогу зменшений утричі, оскільки представником, як адвокатом, прийнято рішення про надання послуг в справах стосовно дітей, які мають інвалідність по зменшеній вартості. У зв`язку із цим представник вважає, що витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. є максимально зменшеними та підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 10.09.2011 року сторони у справі зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 17). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 18). Дитина проживає разом із позивачкою, що підтверджується копією довідки про реєстрацію місця проживання хлопчика (а.с. 19). [PERSON] є дитиною - інвалідом до 18 років, що підтверджується копією посвідчення виданого матері хлопчика УПСЗН Голосіївською РДА м. Києва (а.с. 19а). Згідно наявної в матеріалах справи копії медичного висновку №47 від 21.10.2019 року, хлопчик має наступний діагноз: дитячий церебральний параліч, спастична диплегія, псевдобульбарна дисфункція (а.с. 20). За змістом форми індивідуальної програми реабілітації інвалідів, що видається ЛКК лікувально-профілактичних закладів від 15.10.2019 року, хлопчику рекомендовані реабілітаційні заходи 4 рази на рік (20а-23). Згідно довідки №729/3-321 від 15.10.2021 року, вона видана [PERSON] , в тому, що він пройшов курс інтенсивної нейрофізіологічної реабілітації в ТОВ «Міжнародна реабілітаційна клініка Козявкіна» з 04.10.2021 р. по 15.10.2021 р. (а.с. 24). Вбачається, що на проїзд потягом до м. Трускавець для реабілітації і в зворотному направку позивачем витрачено 1403,12 грн., що підтверджується копіями залізничних квитків (а.с. 25-26). У період реабілітації з 04.10.2021 р. по 15.10.2021 р. вартість послуг з тимчасового розміщення хлопчика та його матері коштувала 8520,00 грн. (а.с. 27-28). Згідно довідки №274/3-76 від 08.07.2022 року, вона видана [PERSON] , в тому, що він пройшов курс інтенсивної нейрофізіологічної реабілітації в ТОВ «Міжнародна реабілітаційна клініка Козявкіна» з 27.06.2022 р. по 08.07.2022 р. (а.с. 29). Вбачається, що на проїзд потягом до м. Трускавець для реабілітації і в зворотному направку позивачем витрачено 2770,38 грн., що підтверджується копіями залізничних квитків (а.с. 30-31). У період реабілітації з 27.06.2022 р. по 08.07.2022 р. вартість послуг з тимчасового розміщення хлопчика та його матері коштувала 9276,00 грн., а медичні послуги у клініці - 1935,00 грн. (а.с. 32-34). Згідно довідки №401/3-129 від 14.10.2022 року, вона видана [PERSON] , в тому, що він пройшов курс інтенсивної нейрофізіологічної реабілітації в ТОВ «Міжнародна реабілітаційна клініка Козявкіна» з 03.10.2022 р. по 14.10.2022 р. (а.с. 35). Вбачається, що на проїзд потягом до м. Трускавець для реабілітації і в зворотному направку позивачем витрачено 1527,08 грн., що підтверджується копіями залізничних квитків (а.с. 36-37). У період реабілітації з 03.10.2022 р. по 14.10.2022 р. вартість послуг з тимчасового розміщення хлопчика та його матері коштувала 9456,00 грн., а медичні послуги у клініці - 6372,00 грн. (а.с. 38-40). Всього на проведення та забезпечення проведення реабілітаційних заходів витрачено 41259,58 грн. Згідно наявної в матеріалах справи копії виконавчого листа, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22.10.2021 року з відповідача на користь позивачки стягнуто додаткові витрати на дитину в розмірі 5073,77 грн. (а.с. 45-46). Згідно наявної в матеріалах справи копії виконавчого листа, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26.04.2021 року з відповідача на користь позивачки стягнуто додаткові витрати на дитину в розмірі 649,02 грн. Також вказаним рішення стягнуто з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (а.с. 47-48, 123-130). За змістом довідки №3 від 28.02.2023 року, з серпня 2022 року по січень 2023 року нарахована відповідачу заробітна плата склала 41000,00 грн. (а.с. 49). Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, за період 01 квартал 2021 року по 04 квартал 2022 року відповідачу нарахований дохід у загальному розмірі 105586,21 грн. (а.с. 110-111). Згідно банківської виписки АТ КБ «Приватбанк» по рахунках відповідача, за період з 29.06.2021 року по 22.03.2022 року сукупний розмір надходжень на його банківський рахунок склав 443133,04 грн. (а.с. 142-149). За змістом ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією Організації Об`єднаних Націй про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі статтею 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтями 18, 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини (далі - Конвенція), яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Одним із різновидів аліментних зобов`язань між батьками і дітьми є зобов`язання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину. Згідно із вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Наявність фактично понесених або передбачуваних додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 127/16614/15-ц. У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі №6-1489цс17 вказано, що положення ч. 1 ст. 185 СК України стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Отже, у розумінні положень ч. 1 ст. 185 СК України, до таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставин підлягає доведенню. Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 749/106/17 (провадження № 6-1489цс17) та постанові Верховного Суду від 17 травня 2018 року у справі № 643/11742/16-ц (провадження № 61-26879св18), в постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року в справі № 201/15248/16-ц, від 25 березня 2020 року в справі № 165/2594/17 (провадження № 61-44526св18). Системне тлумачення частини другої статті 185 СК України і статті 182 СК України дозволяє констатувати, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Так, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Аналіз положень ст. 185 СК України дає підстави для висновку про те, що при вирішенні вимог про участь одного з батьків у додаткових витратах на дитину, суд має встановити реальне існування особливих обставин, які викликають необхідність таких витрат, а також розмір останніх. Лише при наявності цих умов і їх встановленні можливе ухвалення рішення про стягнення таких витрат в конкретній сумі. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За положеннями статей 81, 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Дослідивши та оцінивши надані суду докази, встановивши обставини справи щодо наявності тяжкої хвороби у сина сторін, суд дійшов висновку, що у даному випадку проведення реабілітаційних заходів є медично показаними та нагальною потребою дитини, які викликані особливим захворюванням хлопчика, і тому відповідні витрати слід віднести до додаткових витрат на дитину. Розмір фактично понесених позивачем додаткових витрат на дитину в повній мірі підтверджується описаними вище письмовими доказами, а саме: довідками про проходження реабілітації, копіями квитків на потяг та банківськими квитанціями про фактичну оплату послуг клініки з реабілітації дитини. Сторона відповідача заперечуючи можливість нести додаткові витрати на дитину посилається на незадовільний матеріальний стан платника аліментів, натомість суд, вивчивши матеріали справи вбачає, що відповідач має можливість нести додаткові витрати на дитину у розмірі 50% від фактично сплачених позивачем сум (ураховуючи рівність обов`язків батьків до своєї дитини), адже лише грошові надходження на його банківський рахунок за період 29.06.2021 року по 22.03.2022 року склали суму у розмірі 443133,04 грн. і відповідачем не доведено відсутності фінансової можливості приймати участь у додаткових витратах на дитину, тож стягненню з відповідача на користь позивача підлягає половина понесених позивачем додаткових витрат на дитину у загальній сумі 20629,79 грн. Також відповідачем не доведено наявності у нього будь-яких проблем зі здоров`ям, а з матеріалів справи вбачається, що відповідач є особою працездатного віку, тож має можливість працювати та надавати матеріальну допомогу своєму хворому синові. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає розмір судового збору у сумі 1073,60 грн., поскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при поданні до суду відповідної позовної заяви. Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат пов`язаних з отриманням професійної правничої допомоги у сумі 5000,00 грн., суд дійшов висновку, що такі витрати мають бути стягнуті з відповідача, ураховуючи наступне. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Як вбачається з позовної заяви, у ній містяться посилання на те, що попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу становить 5000,00 грн. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У матеріалах справи наявний ордер на надання правничої правової допомоги [PERSON] адвокатом Залозною Д.П., копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 96, 97), копія договору про надання правової допомоги від 06.02.2020 року, копія додаткової угоди №2 до вказаного договору (у якому сторони погодили, що вартість послуг адвоката становить 5000,00 грн.) та копія банківської квитанції про фактичне здійснення оплати витрат на правничу допомогу на суму 5000,00 грн. (а.с. 52-57). Заперечуючи проти стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу сторона відповідача посилається на положення ч. 4 ст. 137 ЦПК України, однак у порушення ч. 6 ст. 137 ЦПК України щодо обов`язку доведення неспівмірності витрат, відповідачем жодним чином неспівмірності таких витрат не доведено, у чому конкретно полягає така неспівмірність не вказано, а тому суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки заявлених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved