Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до фізичної особи - підприємця [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 13625 грн., моральну шкоду у розмірі 30000 грн., та збитків по оплаті юридичних послуг у розмірі 10200 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у його власності знаходиться 2/3 частини будинку, який він бажає залишити своїй дочці за умови укладання з нею договору довічного утримання. Крім того, є необхідність юридичного оформлення 1/3 частини цього будинку, що була залишена йому та його братові після смерті матері. Свою частину спадщини він має на меті залишити братові також за умови укладання з ним договору довічного утримання. Оскільки у позивача немає правової освіти, та він не розуміється у цій сфері, то він звернувся до адвоката Рябініна Сергія Володимировича, який надав юридичні консультації шодо необхідності вирішення вищевикладених [PERSON] питань у судовому порядку, у зв`язку з чим 02.07.2021 р. між позивачем та [PERSON] було укладено договір про надання правової допомоги адвокатом. Під час перебування позивача в офісі адвоката з`явилась інша особа, яка представилась фізичною особою-підприємцем [PERSON] , який повідомив, що для отримання юридичних послуг позивач мусить також укласти з ним договір. В зв`язку з цим, 02.07.2021 р. між позивачем та відповідачем також було укладено договір про надання правової допомоги. Умовами цього договору встановлено, що оплата послуг [PERSON] за цим договором складає 13625 грн., які були відразу сплачені позивачем у повному обсязі. При цьому позивач зауважує, що жодного найменування переліку послуг, які йому мали надаватися та за які він сплатив, обидва вищезазначені договори не містять. За спливом декількох тижнів позивачу зателефонував відповідач з повідомленням, що вирішення його питання можливе без звернення до суду, але за участю нотаріуса. Для цього позивач мусить додатково сплати 16 000 грн. У зв`язку з наведеним, у позивача постало логічне питання, за які послуги ним було сплачено 13625 грн., та він запросив отримання звіту від відповідача про виконання договору, що прямо передбачено його умовами. У відповідь позивач отримав відмову. Таким чином, за незалежних від позивача обставин він залишився без юридичних послуг та без сплачених за них грошових коштів у сумі 13625 грн. Також зазначає, що внаслідок порушення його прав змінився його звичайний спосіб життя, тепер позивач замість того, щоб займатися своїми справами, вимушений витрачати свій час та сили на вирішення даної ситуації, а тому йому завдана моральна шкода, яку він оцінює у 30000грн. Крім того, за вини відповідача [PERSON] не вирішив свої юридичні питання, витративши грошові кошти у значному для нього розмірі, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Крім того, просить стягнути з ФОП [PERSON] на його користь збитки у вигляді витрат по оплаті юридичних послуг у розмірі 10200грн. 13.12.2021 року від відповідача ФОП [PERSON] на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти задоволення позову в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень вказує на те, що адвокат Рябінін С.В. є найманим працівником ФОП [PERSON] , та через те, що право на представлення інтересів в суді має лише адвокат, то було укладено договір про надання правової допомоги з адвокатом. Також вказує, що перемови та надання консультацій позивачу почали проводитись в телефонному режимі ще з 21.05.2021 року, в яких позивач неодноразово заявляв, що на той час не має стійких та добрих стосунків із братом та не може гарантувати, що брат не стане чинити опір у реєстрації прав на будинок. Саме з цього приводу вирішення питання позивача мало вирішуватися через звернення до суду. 02.07.2021 року позивач разом з донькою приїхали до офісу відповідача, де їм надавав консультацію адвокат Рябінін С.В. Пізніше прийшов відповідач та підключився до консультацій свого найманого працівника. Під час консультацій позивач зателефонував своєму брату та передав телефон працівнику відповідача, який роз`яснив останньому, що як саме буде вирішено питання їх спільної власності на будинок. За наслідками розмови брат позивача повідомив, що йому треба все обміркувати. Обговоривши всі нюанси та деталі, позивач та відповідач дійшли згоди та уклали договір про надання правової допомоги. Сума визначена у договорі є гонораром виконавця за надані послуги. Через декілька днів позивач зателефонував та повідомив, що його брат дає згоду на співпрацю та не буде чинити опір у вирішенні питання оформлення прав на будинок. Оскільки від брата позивача було надано усну згоду на співпрацю, то необхідність звернення до суду втратила актуальність. В зв`язку з чим, були проведені перемовини з нотаріусом та надано йому документи для вивчення. Після вивчення документів нотаріус повідомив, що вирішення питання позивача можливе без звернення до суду. Крім того, нотаріус навів орієнтований розрахунок витрат, які понесе позивач в зв`язку з нотаріальним оформленням прав на будинок, що складає 16000грн., до складу яких входить оплата праці нотаріуса та орієнтований розрахунок податків. Розповівши вищевказане позивачу з детальним описом усіх процесуальних дій, які треба вчинити для вирішення питання, йому було поставлено запитання, на яку дату призначити візит до нотаріуса для складення усіх необхідних заяв. Однак ніякої відповіді від позивача не надходило. Щодо посилань позивача про те, що він не отримав звіт про виконану роботу, то останній жодного разу не вимагав звіту про виконану роботу. Щодо посилань позивача про отримання ним моральної шкоди, то відповідач вказує на те, що у позові, окрім посилань на практику Європейського суду з прав людини та норми закону, немає жодного доказу та факту заподіяння позивачу моральної шкоди. Щодо посилань позивача на отримання компенсації витрат на правничу допомогу, то відповідач зазначає, що [PERSON] у своєму позові вказує на те, що попередній розрахунок судових витрат не складався, оскільки жодних витрат позивач не поніс та не очікує їх понести в зв`язку із розглядом справи. 18.05.2023 року від [PERSON] надійшли пояснення по справі, в яких він зазначає, що даний позов є безпідставним та таким що не підлягає задоволенню в повному обсязі. В обґрунтування своїх пояснень зазначає, що на час звернення позивача до відповідача за наданням юридичних послуг адвокат Рябінін С.В. був найманим працівником ФОП [PERSON] . Оскільки виключне право представлення інтересів в суді має тільки адвокат, саме за для цього було укладено договір про надання правової допомоги з адвокатом. До того ж у п.п. 4.2.3. Договору з ФОП [PERSON] зазначено, що Виконавець має право залучати до роботи своїх найманих працівників. На теперішній час склалася ситуація, де позивачеві надано детально описаний перелік кроків, виконавши які позивач зможе вирішити свої питання щодо спільного з братом домоволодіння без звернення до суду за дуже короткий проміжок часу. Однак, отримавши всю детальну інформацію, позивач вирішив, що тепер сам зможе виконати все без допомоги юристів. Позивач перекручує усі обставини справи та наводить не підтверджені факти, чим вводить суд в оману. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28.10.2021 року (суддя Зелінська І.В.) позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі. На виконання розпорядження голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» справу передано до Ленінського районного суду м. Полтави. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 20.12.2022 року вказану цивільну справу передано до Комінтернівського районного суду м. Харкова за підсудністю. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.03.2023 року вказану цивільну справу прийнято до провадження судді Комінтернівського районного суду м. Харкова Ященко С.О. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив позовну заяву задовольнити та проводити розгляд справи без його участі. Відповідач фізична особа-підприємець [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки до суду не повідомив. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив відмовити в задоволенні позову та проводити розгляд справи без його участі. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини. [PERSON] та ФОП [PERSON] 02.07.2021 року уклали договір про надання правової допомоги, згідно умов якого виконавець зобов`язується за зверненням клієнта надавати юридичні послуги, а клієнт зобов`язаний прийняти та оплатити ці послуги. Звернення може мати як письмову, так і усну форму. Виконавець надає правову допомогу у всіх галузях права та у рамках усіх форм судочинства, у наступному вигляді: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; представництво інтересів в усіх органах державної влади. Договір укладено на строк три роки. Оплата послуг виконавця за цим договором складає 13625 грн. Крім того, [PERSON] та Адвокат Рябінін Сергій Володимирович 02.07.2021 року уклали договір про надання правової допомоги адвокатом, згідно умов якого адвокат зобов`язується за заявкою клієнта надавати юридичні послуги, а клієнт зобов`язаний прийняти та оплатити ці послуги. Строк дії договору 12 місяців. Договір вважається продовженим, якщо жодна із сторін не заявила про його припинення. З копії квитанції до прибуткового касового ордера № Б/Н від 02.07.2021 року встановлено, що ФОП [PERSON] прийнято від [PERSON] грошові кошти у розмірі 13625 грн. на підставі договору про надання правової допомоги від 02.07.2021 року. [PERSON] на адресу ФОП [PERSON] було направлено претензію, в якій він зазначає, що він 02.07.2021 року звернувся до відповідача за юридичною допомогою, уклав договори про надання юридичної допомоги з ФОП [PERSON] та адвокатом Рябініним С.В., належним чином виконав покладені на нього обов`язки з оплати юридичних послуг у розмірі 13625 грн. При цьому, жодного найменування переліку послуг, які йому мали надаватись та за які він сплатив кошти, договори не містять. Через декілька тижнів позивачу зателефонував відповідач з повідомленням, що вирішення його питання можливе без звернення до суду, але за участю нотаріуса. Для цього позивач має додатково сплатити 16000 грн. В зв`язку з чим позивач зажадав отримання звіту від відповідача про виконання договору про надання юридичної допомоги. У відповідь отримав відмову. Таким чином, позивач належним чином виконав покладені на нього обов`язки з оплати юридичних послуг, які не отримав. В зв`язку з порушенням прав позивача, відсутністю у останнього спеціальних знань в області права, він був змушений звернутися за професійною юридичною допомогою в юридичну компанію, в касу якої ним сплачено суму у розмірі 10200 грн., які є його збитками, понесеними з вини [PERSON] . В зв`язку з чим вимагає повернути йому грошові кошти у розмірі 13625 грн., сплачені ним за договором про надання правової допомоги від 02.07.2021 року, та виплатити на його користь збитки у вигляді витрат по оплаті юридичних послуг у розмірі 10200 грн. З копії договору про надання юридичних послуг № М-1082 від 27.07.2021 року встановлено, що між [PERSON] та ТОВ "Харківський центр правової допомоги населенню" укладено договір про надання юридичних послуг, згідно умов якого, виконавець зобов`язується, за дорученням замовника, надати юридичні послуги у вигляді складання проекту претензії, проекту двох скарг в Національну асоціацію адвокатів України, проекту заяви до поліції, проекту заяви до ГУНП, проекту заяви до суду, проекту клопотання про виклик свідків, та надання консультації, для чого зобов`язується вчинити юридичні та інші пов`язані з ними дії в обсязі, обумовленому в цьому Договорі, а замовник зобов`язується вчасно надати виконавцю наявні достовірні відомості та документи, необхідні для надання юридичних послуг, сприяти виконавцю у виконанні зобов`язань за цим договором; оплатити послуги, надані виконавцем у порядку та строки, установлені Договором. Відповідно до копій фіскальних чеків 27.07.2021 року сплачено готівкою ТОВ "Харківський центр правової допомоги населенню" за юридичні послуги 3000грн. та 31.07.2021 року - 7200грн. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є донькою [PERSON] . Також пояснила, що [PERSON] має на праві власності 2/3 частини будинку за адресою: [ADDRESS] , які йому подарувала ще при житті його мати. 1/3 вказаного будинку залишилась брату позивача, однак останній не зареєстрував право власності на вказану частину будинку. Тож право власності на 1/3 вказаного будинку не зареєстровано. За життя [PERSON] , позивач хотів, щоб його донька [PERSON] уклала договір довічного утримання з братом позивача, за умовами якого останній відмовився на користь [PERSON] від 1/3 частини вказаного будинку. В зв`язку з тим, що позивач та його донька не мають юридичної освіти та не знають як укласти вказаний договір, то [PERSON] звернувся за допомогою до юристів. В подальшому [PERSON] зі своєю донькою прийшли до офісу юристів. Після консультації юристи сказали, що для вирішення їх питання потрібно звернутися до суду. Тож [PERSON] уклав договір про надання правової допомоги з ФОП [PERSON] та договір про надання правової допомоги адвокатом з [PERSON] . Також вказує, що вона особисто відвозила грошові кошти юристам за юридичні послуги. Приблизно через місяць позивач зателефонував до юристів, з якими уклав договір з питанням про наступний порядок дій. Після цього ФОП [PERSON] зателефонував [PERSON] , та запросив її до офісу, де повідомив їй про те, що для вирішення їх питання потрібно звернутись до нотаріуса. Також повідомив, що орієнтований розрахунок послуг нотаріуса складатиме 16000 грн. В подальшому [PERSON] зателефонував ФОП [PERSON] з вимогою про повернення коштів, оскільки ніякої юридичної допомоги, окрім пропозиції звернутися до нотаріуса, не отримав. В зв`язку з чим [PERSON] уклав договір про надання юридичних послуг з іншими юристом, який склав йому позовну заяву про захист прав споживачів та інші необхідні заяви, за що [PERSON] сплатив йому 10200 грн. Крім того, ніяких актів про виконані роботи чи надані послуги ФОП [PERSON] чи адвокатом Рябініним С.В. позивач не отримував. Також зазначила, що на теперішній час брат позивача помер. У судове засідання за заявою відповідача неодноразово викликались свідки [PERSON] , [PERSON] , однак у судове засідання вони не з`явились з незалежних від суду причин. Таким чином, між сторонами склались правовідносини щодо виконання договору про надання правової допомоги від 02.07.2021 року, спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України, Закону\~\~України «Про\~адвокатуру\~\~та адвокатську\~діяльність» тощо. Однією з підстав виникнення зобов`язання є договір (пункт 1 частини другої\~статті 11 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 598 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до\~ст.\~615\~ЦК України\~у разі\~порушення зобов`язання\~однією стороною\~друга сторона\~має право\~частково або\~в повному\~обсязі відмовитися\~від зобов`язання,\~якщо це\~встановлено договором\~або законом.\~ Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється. Положеннями ст.ст.\~ 626,\~627\~ЦК України\~визначено,\~що договором\~є домовленість\~двох або\~більше сторін,\~спрямована на\~встановлення,\~зміну або\~припинення цивільних\~прав та\~обов`язків.\~ Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. Відповідно до\~статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У\~статті 629 ЦК України\~закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (частина друга\~статті 651 ЦК України). Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» №1401-VІІІ від 02.06.2016\~Конституцію України\~доповнено статтею 131-2, якою передбачено, що виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.\~1\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до ч. 3 ст.\~4\~цього Закону адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності). Відповідно до ч. 1 ст. 26 цього Закону\~\~адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Відповідно\~\~до ч.3-5\~ст. 653 ЦК\~\~України\~у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Відповідно до частини 1\~статті 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення їх прав. Частина 2 вказаної статті передбачає, що моральна шкода, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно ч. 1\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Пунктом 3\~постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У пункті 5\~постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно з пунктом 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин справи. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України \~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 78\~ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ч. 2 ст.\~79\~ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Приписами ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи в сукупності надані сторонами докази, суд зазначає, що 02.07.2021 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги, термін дії якого визначено сторонами у три роки. Таким чином, на дату розгляду справи судом договір є чинним, не припинив свою дію. Обґрунтовуючи позовні вимоги, серед іншого, нормами ст. 629 ЦК України, [PERSON] у позові не ставить питання про розірвання договору про надання правової допомоги, укладеного між ним та ФОП [PERSON] 02.07.2021 року. Суд звертає увагу, що сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Договором про надання правової допомоги, укладеним між [PERSON] та ФОП [PERSON] 02.07.2021 року, сторонами не визначена можливість повернення виконаного за договором, в тому числі повернення сплачених коштів. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що вимоги про стягнення коштів у сумі 13625 грн., сплачених [PERSON] на користь ФОП [PERSON] на підставі договору від 02.07.2021 року, заявлені позивачем передчасно, оскільки позивач не ставить перед судом питання про розірвання цього договору. Враховуючи диспозитивність цивільного судочинства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] 13625грн., сплачених останнім по договору про надання правової допомоги від 02.07.2021 року. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди суд зазначає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Факт заподіяння моральної шкоди підлягає доведенню поряд з іншими обставинами, які підлягають з`ясуванню під час розгляду справи. Однак позивачем\~не надано\~належних та\~допустимих доказів\~заподіяння йому\~з боку\~ФОП [PERSON] \~моральної шкоди,\~у позовній\~заяві не\~обґрунтовано її\~розмір,\~а тому\~суд дійшов\~висновку про\~відсутність підстав\~для стягнення\~з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] 30000грн. моральної шкоди. В п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»). З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відносно стягнення з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] збитків по оплаті юридичних послуг у розмірі 10200 грн., суд зазначає, що відповідно до частин першої, другої статті 22\~ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). При цьому суд зауважує, що понесені стороною цивільного процесу пов`язані з розглядом справи у суді витрати на правову допомогу є судовими витратами, а не збитками у розумінні ст. 22 ЦК України, і такі судові витрати підлягають розподілу за наслідками розгляду справи в порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України. Так, відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частинами 1 та 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Відповідно до ч. 1 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (за наявності заперечень учасника справи, якими є відповідні заперечення представника відповідача), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: dismissed