Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-27 00:00:00

Стислий виклад позиції. 24 травня 2023 АТ КБ «Приват Банк» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, яка виникла за заявою-договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту. Вимоги вмотивовані тим, що відповідно до заяви-договору від 16 липня 2010 [PERSON] отримала в ПАТ КБ «ПриватБанк», який змінив назву на АТ КБ «ПриватБанк», кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому був збільшений до 27 000 грн. Відповідач свої зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту належним чином не виконує, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість у сумі 34517,33 грн., яка складається з наступного: 27900,10 грн. заборгованість за кредитом, 6617,23 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом. У зв`язку з тим, що [PERSON] у добровільному порядку не вчиняє дій, спрямованих на повернення кредитних коштів, АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з останньої вказану суму боргу та судові витрати. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 30 травня 2023 відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву у 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження (а. с. 76). Заяви, клопотання. Представник позивача АТ КБ «Приват Банк» надіслав заяву про розгляд справи за їх відсутності, підтримання позову та ухвалення заочного рішення (а. с. 72). Відповідач [PERSON] у судове\~засідання не\~з`явилась повторно,\~будучи належним\~чином сповіщеною\~про розгляд\~справи за\~місцем реєстрації\~(а.\~с.\~81). В установлений ч. 7 ст.\~178\~ЦПК України строк до суду не надано відзиву на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст.178 ЦПК України. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін про розгляд справи. Статтею 280 ЦПК України передбачено, що в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом. З матеріалів\~справи вбачається,\~що з\~метою отримання\~банківських послуг [PERSON] звернулась до Банку і 16.07.2010 підписала Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (далі по тексту Умови та Правила). Відповідно до\~змісту вказаної\~вище заяви, [PERSON] ознайомилась та погодилась з Умовами надання споживчого кредиту фізичній особі, які були надані їй у письмовій формі, підтвердила факт надання повної інформації про умови кредитування в ПриватБанку, погодилася та засвідчила своїм підписом, що дана заява разом із запропонованими ПриватБанком Умовами надання споживчого кредиту фізичній особі, Тарифами складають між нею та банком кредитно-заставний договір (а. с. 33). Таким чином, судом встановлено, що між сторонами в справі був укладений кредитний договір приєднання, згідно з яким позичальник приймає і погоджується з запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок (що підтверджується Випискою по рахунку) та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці Довідкою про зміну умов кредитування та, обслуговування картрахунку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 27000.00 грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримала кредитну картку (а. с. 20-31). Пунктом 2.1.1.2.1 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що для надання послуг банк видає клієнту карту, її вид зазначений у Пам`ятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання карти, зазначена в заяві. Згідно з п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь - який час змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання цього Договору є прямою і безумовною згодою Клієнта щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого банком. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами у справі був укладений кредитний договір приєднання, згідно з яким позичальник приймає і погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Відповідно до п. п. 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов та Правил клієнт зобов`язаний: погашати заборгованість за кредитом, процентам за його використання, по перевищенню платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених діючим договором. У випадку невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), сплати винагороди банку. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та Правил визначено, що при порушенні клієнтом строків платежів за будь яким із грошових зобов`язань, передбачених діючим договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф відповідно до встановлених тарифів з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. Відповідно до п.п. 2.1.1.12.11, Договору, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором. Таким чином, Банк виконав свої зобов`язання, надавши позичальнику кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами Кредитного договору. У зв`язку\~з зазначеними\~порушеннями зобов`язань\~за кредитним\~договором та\~з урахуванням\~внесених коштів\~на погашення\~заборгованості відповідач [PERSON] станом на 13.03.2023 має заборгованість у сумі 34517,33 грн., яка складається з наступного: 27900,10 грн. заборгованість за кредитом, 6617,23 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом (а. с. 4-7). Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджується кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»). У ч. 3 ст. 12, ст. ст. 76 - 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові і електроні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідач [PERSON] не використала можливість і право реалізувати свої процесуальні права, заперечувати проти позову, надати докази у підтвердження своїх заперечень, на виклик суду не з`явилась. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини позики, зокрема кредиту, які регулюються нормами ЦК України. Встановленим судом фактам відповідають цивільно-правові відносини щодо виконання зобов`язань, зокрема, за договором позики. Так, у статті 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, у відповідності з яким сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу вимог статей 1048, 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом положень ч. 1 ст. 526, ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В силу статей 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Висновки суду. Аналізуючи вище наведені норми матеріального права та надані позивачем докази, суд дійшов до висновку, що між сторонами у справі було укладено договір у встановленій законом формі, з визначенням усіх істотних умов такого договору. АТ КБ\~«ПриватБанк»» виконав\~свої зобов`язання\~за кредитним\~договором,\~надавши [PERSON] кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. Натомість, відповідач свої зобов`язання за вказаним договором порушила, кредитні кошти не повернула. Враховуючи вищенаведене\~та виходячи\~з закріпленого\~у ст.\~13\~ЦПК України\~принципу диспозитивності,\~відповідно до\~якого суд\~розглядає справи\~не інакше\~як за\~зверненням особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~ЦПК випадках,\~суд дійшов\~до висновку\~про наявність\~підстав для\~стягнення з\~ [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 34 517,33 грн. Таким чином, наявність очевидних ознак неспроможності Позичальника належним чином обслуговувати кредитне зобов`язання та/або порушення умов Договору має наслідком виникнення у Банку права достроково вимагати повернення суми кредитних коштів. При цьому, до вказаного висновку суд дійшов, виходячи не тільки з вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні в справі «Ушаков та Ушакова проти України» від 18 червня 2015 (остаточне 18 вересня 2015), в пункті 78 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою…». Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі задоволення позову на відповідача. Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у сумі 2\~684,00 грн., оскільки позовні вимоги задоволені повністю (а. с. 69). На підставі викладеного,

Outcome: approved