Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

У березні 2023 року акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» (далі - позивач, оператор ГРМ, АТ «ОГС «ВОЛИНЬГАЗ»)звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги розподілу природного газу за період з липня 2021 по лютий 2023 року в розмірі 8768,92 гривень. Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що [PERSON] є побутовим споживачем послуг із розподілу природного газу, які надаються АТ «ОГС «ВОЛИНЬГАЗ» до оселі відповідача за адресою: [ADDRESS] і обліковуються по особовому рахунку № [NUMBER] . Позивач забезпечив відповідачу можливість користуватись природнім газом в межах річної замовленої потужності з урахуванням вимог Кодексу ГРМ, проте відповідач не виконав обов`язку щодо сплати цієї послуги, в результаті чого станом на 23.02.2023 за період з липня 2021 по лютий 2023 утворилась заявлена до стягнення заборгованість. У відзиві на позовну заяву (а.с.38) [PERSON] не погодився із розміром заборгованості, вважає, що надані позивачем розрахункові документи про фінансовий стан і довідка по рахунку невірно відображають кількісні показники реально спожитого газу, з якого відповідно розраховується вартість послуги з розподілу природного газу. Зазначив про порушення позивачем вимог законодавства про заборону на приведення об`ємів газу до стандартних умов. Через відсутність підписаного сторонами письмового договору заперечив факт існування договірних відносин. Просив суд врахувати ту обставину, що в процесі газифікації помешкання саме за його кошти була придбана і прокладена газопровідна труба довжиною 251 м від розподільчої мережі до оселі. Надалі позивач без жодного погодження приєднав до труби ще кількох споживачів. Між сторонами до цього часу не підписаний акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, що є невід`ємною частиною договору, а відтак обсяг наданої послуги є завищеним. Також просив застосувати наслідки спливу строку позовної давності й відмовити у позові. У відповіді на відзив (а.с.59) АТ «ОГС «ВОЛИНЬГАЗ» наголосило на тому, що договір на постачання природного газу з відповідачем є укладеним в силу положень пункту 4 частини другої розділу 3 глави VI Кодексу ГРМ та розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 30 вересня 2015 року № 2498, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827. За змістом цих положень укладення Договору розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем не потребує двостороннього підписання письмової форми. Договір укладається на умовах типового договору шляхом заявочного приєднання до умов договору, що розміщений на офіційному веб-сайті НКРЕКП. Фактом згоди споживача про приєднання до умов договору є підписання заяви-приєднання, сплата за послуги та документальне підтвердження споживання газу, а саме помісячні показання лічильника газу. Доводи відповідача про сплив позовної давності щодо заявлених вимог позивач вважає помилковими, оскільки до стягнення заявлена заборгованість, яка виникла починаючи з липня 2021 року. Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судовому засіданні представник позивача Каліщук В.П. позов підтримав, звернув увагу суду на допущену технічну помилку в довідці по особовому рахунку № [NUMBER] у графі об`єми газу для РЗП за 2021-2022 газовий рік слід вважати вірним період «10.2021» замість «10.2020» та відповідно замість «01.2021» - «01.2022». Також надав пояснення з приводу коефіцієнтів приведення і вказав, що не зважаючи на відображення в Довідці коефіцієнта більше одиниці реально він не застосований, що прослідковується із спожитого об`єму газу і показника газу для оплати (наприклад за березень 2021: об`єм газу 482,00 - коефіцієнт 1,02 - проте до розрахунку на оплату теж обсяг газу 482,00). Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що відповідач щомісяця передає реальні показники спожитого газу, які є меншими ніж використовує для розрахунку послуги позивач. Так за газовий рік 2020-2021 він використав 2809 куб м, замість 3077,67 куб.м., за газовий рік 2021-2022 використав 2642 куб.м., замість 2644 ку.м., тому вартість послуги за розподіл газу мала становити для нього у 2022 році - 441,01 грн замість 483,19 грн та у 2023 році - 414,79 грн замість 415,12 грн. На думку відповідача збільшення вартості послуги зумовлена протиправними діями позивача. Відповідач [PERSON] просив відмовити у позові у зв`язку із незаконним нарахування плати за використання труби, яка на праві власності належить відповідачу і не передана на баланс позивачу. Заслухавши доводи сторін, дослідивши докази у справі суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Судом встановлено, що АТ «ОГС «ВОЛИНЬГАЗ» є оператором газорозподільної системи, який здійснює розподіл природного газу. [PERSON] є споживачем послуг з постачання природного газу за адресою : [ADDRESS] , об`єкт площею 142 кв.м., природний газ використовується комплексно, у тому числі для опалення (котел- колонка, газова плита). На підставі особисто поданої [PERSON] 15.08.2018 заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу, побутовому споживачу відкрито особистий рахунок обліку споживання газу №0200133814. Із долученого до позовної заяви розрахунку (фінансовий стан по особовому рахунку) вбачається, що станом на червень 2021 року заборгованість відсутня. Борг в розмірі 8768,92 грн утворився за період з липня 2021 року по лютий 2023 року включно. Правовідносини з приводу надання послуг з розподілу природного газу та їх оплати регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затв. постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 30.09.2015 №2494, Правилами постачання природного газу, затв. постановою НКРЕКП №2496 від 30.09.2015 (далі Правила). Відповідно до частини першої статті 714 Цивільного кодексу України (далі ЦК) за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується сплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. За нормами статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуги з постачання та розподілу природного газу належать до сфери регулювання цього Закону. Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (частина друга статі 7 Закону). Відповідно до статті 40 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Договір розподілу природного газу є публічним. Відповідно до вимог статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Статтею 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Відповідно до підпункту 3 п. 1 Загальних положень «Правил постачання природного газу», затверджених постановою НКРЕКП №2496 від 30.09.2015 постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил. Відповідно до глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ. Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається. За однією поштовою адресою укладається один договір розподілу природного газу з побутовим споживачем. У випадку наявності у побутового споживача декількох об`єктів за різними поштовими адресами укладаються окремі договори розподілу природного газу по цих об`єктах. Договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням за формою Типового договору розподілу природного газу. Відповідно до умов Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП №2498 від 30.09.2015 оператор ГРМ зобов`язаний на головній сторінці свого вебсайту, а також в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, та власних центрах обслуговування споживачів розмістити редакцію договору розподілу природного газу та роз`яснення щодо укладення та приєднання споживача до договору розподілу природного газу. Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному вебсайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу. Відповідач [PERSON] не заперечує факт споживання природного газу, подання заяви приєднання до умов договору розподілу природного газу та проведення оплати послуг за розподіл газу за попередні періоди, тому його доводи про не укладення договору на отримання відповідної житлово-комунальної послуги не відповідає фактичним обставинам справи. З урахуванням наведених судом правових норм також є помилковими твердження відповідача про відсутність у нього обов`язку сплачувати послуги за розподіл природного газу по трубі, яка прокладена виключно за його кошти. За приписом статей 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до розділу VI Типового договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для Сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення. Оплата вартості послуги з розподілу природного газу здійснюється споживачем, що є побутовим, до 20 числа місяця, в якому надається послуга з розподілу газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ. Місячна вартість послуги визначається як добуток 1/12 річної зумовленості на тариф. У розділі VI Кодексу ГРМ передбачено, що розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року. Річна замовлена потужність об`єкта споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року. Газовий рік - це період з 01.10 по 30.09 наступного року. Постановою НКРЕКП №2766 від 30.12.2020 для АТ «Волиньгаз» встановлений тариф на послугу з розподілу газу з 01.01.2021 - 1,57 грн. З урахування ПДВ вартість послуги становить 1,884 грн. Заявлений до стягнення борг утворився за період з липня 2021 року по лютий 2023 року, тому суд перевіряє правильність визначення річної замовленої потужності за газовий рік: з 01.10.2019 по 30.09.2020 для нарахувань протягом календарного 2021 року, з 01.10.2020 по 30.09.2021 для календарного 2022 року, з 01.10.2021 по 30.09.2022 для календарного 2023 року. Обсяги фактично спожитого відповідачем природного газу відображені у довідці по особовому рахунку № [NUMBER] (а.с.12). За даними цієї довідки показники лічильна зафіксовані на підставі контрольних повірок, повідомлень споживача, а також на рівні планового місячного об`єму споживання відповідно до п.4 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРМ. Згідно з п.5.5. Типового договору розподілу природного газу №2498 споживач, що є побутовим, який за умовами цього Договору розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти календарних днів (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ в один із таких способів: 1) через особистий кабінет на сайті Оператора ГРМ; 2) за телефоном; 3) шляхом зазначення показань у сплаченому рахунку (квитанції абонентської книжки) Оператора ГРМ; 4) на електронну адресу. У разі неотримання до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по Споживачу за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання Споживача та його середньорічного об`єму споживання природного газу за останні 12 календарних місяців. Якщо за підсумками наступного місяця Споживач своєчасно надасть показання лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань. Оператор ГРМ має право здійснювати контрольні зняття показань лічильника природного газу Споживача. Якщо споживач не погоджується з рахунком постачальника, то п.4.11 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам №2500 передбачено, що споживач сплачує рахунок у тій частині, що ним не оспорюється. При цьому Споживач у зручний для нього спосіб (за телефоном, визначеним на сайті Постачальника, через особистий кабінет або письмово) має звернутися до Постачальника за відповідними роз`ясненнями. У разі отримання такого звернення Постачальник зобов`язується невідкладно та у термін, достатній для його аналізу (не перевищуючи терміни, встановлені законодавством), надати відповідне роз`яснення чи здійснити перерахунок Споживачу. До вирішення спору по суті величина нарахування встановлюється відповідно до даних Постачальника. Відповідно до п.4 частини третьої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Згідно зі статтею 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторони. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (частина друга статті 78 КПК України) Відповідач не надав суду належних і допустимих доказів на спростування визначених позивачем у довідці по особовому рахунку обсягів спожитого газу. Долучений до відзиву на позов розрахунок і копії квитанцій про сплату за газ із рукописними написами показників не підтверджують дотримання відповідачем умов договору про надання показників спожитого газу. Відповідач також не надав суду доказів звернень до постачальника із претензією щодо неправильності розрахунку спожитого газу. З урахуванням наведеного суд оцінює надану позивачем довідку про фінансовий стан і довідку по особовому рахунку споживача як достовірний доказ обсягів спожитого відповідачем природного газу. Водночас суд звертає увагу на застосування позивачем у жовтні, листопаді, грудні 2019, січні, лютому, березні 2020, жовтні 2020, лютому 2021 року коефіцієнтів приведення і збільшення у такий спосіб загальної кількості кубів газу для оплати. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові від 23.11.2021 у справі № 161/11800/19 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що з огляду на положення законодавства, яке регулювало питання обчислення об`ємів спожитого природного газу побутовими споживачами до 07.11.2020 застосування коефіцієнтів приведення допускалось, проте з прийняттям 06 листопада 2020 року НКРЕКП постанови № 2033 «Про затвердження Методики визначення розмірів нормативних та виробничо-технологічних втрат/витрат природного газу при здійсненні розподілу природного газу та змін до деяких постанов НКРЕКП» (далі - постанова НКРЕКП № 2033), яка набрала чинності 07.11.2020 прямо зазначено, що приведення об`єму природного газу в точках комерційного обліку до стандартних умов поширюється виключно на випадки обліку природного газу, використаного споживачем, що не є побутовим. Таким чином у лютому 2021 року позивач неправомірно збільшив обсяг спожитого газу з 2107,69 до 2120,24 (12,55 куб.м) застосувавши коефіцієнт приведення 1,02. Таке збільшення вплинуло на визначення обсягу спожитого газу за газовий рік з 01.10.2020 по 30.09.2021. Правильний розмір становить 3077,67 - 12,55=3065,12. Відповідно змінюється запропонований позивачем розмір щомісячної плати на календарний 2022 рік - з 483,19 грн на 481,22 грн (3065,12 :12х1,884 =481,22). Остаточна сума заборгованості, яка утворилась з липня 2021 по лютий 2023 року становить 8745,88 грн (на 23,64 грн менше ніж заявлено). Приймаючи до уваги період за який фактично утворилась заборгованість суд

Outcome: partial