Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із згаданим позовом до відповідачів, в якому просить визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений 15 грудня 1997 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в Комсомольській універсальній товарній біржі за реєстраційним номером 168, дійсним. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 15 грудня 1997 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . На підставі ст.15 Закону України «Про товарну біржу» Комсомольською Універсальною Товарною Біржою було укладено відповідний договір купівлі-продажу та зареєстровано в журналі реєстрації договорів під реєстраційним № 168 від 15 грудня 1997 року, зареєстрованого у Кременчуцькому МБТІ в реєстраційній книзі № 3 під реєстраційним № 280 від 18.12.1997, про що зроблено відповідний запис на договорі купівлі-продажу, що підтверджує його право власності на спірну квартиру. На підставі цього договору [PERSON] передав відповідачам кошти за придбання вказаної квартири у повному обсязі, а відповідачі передали [PERSON] у володіння квартиру. Право власності на зазначену квартиру не оформлено нотаріально, тому просить суд постановити рішення, яким визнати дійсним вищевказаний договір купівлі продажу квартири. Ухвалою суду від 22.05.2023 позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.20-21). У судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Від позивача до суду надійшла заява в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить розглядати справу за його відсутності, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день час і місце слухання справи повідомлені у встановленому законом порядку. Зі згоди позивача, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу від 10.07.2023 про заочний розгляд справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі письмових доказів, дійшов наступних висновків. 15.12.1997 між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] , що був зареєстрований в універсальній товарній біржі 15.12.1997 під реєстраційним номером 168, також зазначена вище квартира зареєстрована на праві власності покупця в Кременчуцькому МБТІ 17.03.1997 за реєстром №280 в книзі №3 (а.с.8-9). Відповідно до договору купівлі-продажу продавці [PERSON] ,\~ [PERSON] продали, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] . Обидві сторони виконали умови угоди, проте не посвідчили її нотаріально. До матеріалів справи долучено технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] , виданий на ім`я [PERSON] відповідно до договору купівлі продажу від 15.12.1997 № 168. Право власності на вищезазначену квартиру виникло у [PERSON] з моменту укладення договору купівлі-продажу від 15.12.1997 і зареєстрованого у Кременчуцькому МБТІ за реєстром № 280. З моменту придбання нерухомого майна позивач відкрито володіє та користується квартирою. Згідно з ч. 2 ст.47\~ЦК УРСР в редакції 1963 року, що діяла на момент укладення договору, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Тобто, чинні на час укладення договору купівлі-продажу між позивачем та відповідачами норми Закону передбачали, що в разі, якщо сторона повністю або частково виконала угоду, то суд має право визнати таку угоду дійсною. Ці ж вимоги викладені в ст. 220 ЦК України, чинного на момент розгляду справи. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією зі сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Згідно з ст.ст. 1, 2, 15 Закону України «Про товарну біржу» №1956-ХІІ від 10.12.1991, чинних на момент укладення вказаного договору, - товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу та комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних із ним торгівельних операцій. Оскільки при укладенні договору всі вимоги, передбачені ст. 15 Закону України "Про товарні біржі", між сторонами виконано належним чином, про що свідчить сам договір, однак договір не відповідає вимогам чинного законодавства, що позбавляє можливості в подальшому проводити відчуження нерухомого майна, суд вважає за необхідне визнати укладений між сторонами договір дійсним та визнати за позивачем право власності на придбане нерухоме майно. Відповідно до ч.3 ст.334\~ЦК України право власності на майно по договору, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно ст.\~655\~ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Проаналізувавши фактичні обставини справи, суд вважає, що даний договір відповідає вимогам для дійсності правочину, що передбачені ст.203 ЦК України, оскільки складений у письмовій формі та зареєстрований Комсомольською універсальною товарною біржою, виконання договору спричинило реальне настання правових наслідків, у зв`язку з чим вважає за можливе задовольнити позовну заяву [PERSON] та тим самим здійснити судовий захист його майнових прав.

Outcome: approved