Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-26 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовною заявою до Ямпільської міської ради Вінницької області про визначення додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини за заповітом, в якій просила визначити їй додатковий строк два місяці після вступу рішення у законну силу, для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, що відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] в селі Северинівка Могилів-Подільського району Вінницької області. Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] у віці 89 років в селі Северинівка Могилів-Подільського району Вінницької області померла її бабка по лінії батька [PERSON] . Зазначила, що за життя [PERSON] перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, усвідомлюючи значення своїх дій, діючи добровільно на випадок своєї смерті, зробила розпорядження щодо належного їй на праві особистої власності, а саме на земельну ділянку площею 2,0131 га. у межах згідно з планом яка розташована на території Северинівського старостинського округу Могилів-Подільського району Вінницької області, кадастровий номер земельної ділянки:0525684600:03:002:0076, заповіла їй. Вказаний заповіт посвідчений старостою Северинівського старостинського округу Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області та зареєстрований в реєстрі за №15-2. На даний час вказаний заповіт не змінний та не відмінений. Про наявність заповіту вона дізналася лише 01.02.2023, коли перебувала у пологовому та родильному стані. Вказала, що при зверненні до нотаріуса їй було відмовлено, у зв`язку із пропуском встановленого строку для прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду, тому вона вимушена звернутися до суду із даною позовною заявою. Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву за вхід.№3908 від 26.06.2023, в якій просила розгляд справи провести в її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області у підготовче засідання не з`явився. Подав до суду письмову заяву за вхід.№3904 від 26.06.2023 з клопотанням справу розглянути у відсутність представника міської ради. Проти позовних вимог не заперечують. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Заяви, клопотання: заяви сторін про розгляд справи в їх відсутність та заява представника відповідача про визнання позовних вимог. Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі та призначення підготовчого засідання на 27 червня 2023 року на 09 годину 00 хвилин, про що постановлено ухвалу окремим процесуальним документом. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі копії паспорта громадянина України (а.с.3-4) судом встановлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO] у селі Северинівка Ямпільського району Вінницької області, зареєстрована у [ADDRESS] . Із копій заповіту складеного 09 лютого 2022 року у селі Северинівка Могилів-Подільського району Вінницької області (а.с.5) судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зробила таке розпорядження: земельну ділянку кадастровий номер:0525684600:03:002:0076, розміром 2,0131 га. в межах згідно з планом, яка розташована на території Северинівського старостинського округу Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва заповіла [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~Із копії Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 01.07.2022 (а.с.6) судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] у селі Северинівка Могилів-Подільського району Вінницької області. З копії Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВН №079804 (а.с.8) судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 2.0131 га на території Северинівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області. Із Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №72762879 від 08.06.2023 судом встановлено, що будь-яка інформація щодо заведення Спадкової справи до майна померлої [PERSON] у Спадковому реєстрі відсутня. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, приходить до наступних висновків: Відповідно до ст.55 Конституції України, ст.15 ЦК України позивач має право на захист судом невизнаних прав щодо спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] у порядку спадкування за заповітом. Відповідно до ст.124 ч.2 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Відповідно до ст.ст.1222, 1223, 1235 ЦК України позивач є спадкоємцем за заповітом, і має право на успадкування майна [PERSON] . Із доводів позивача, які не заперечуються відповідачем, встановлено, що вона пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, оскільки протягом встановленого ст.1270 ЦК України строку їй не було відомо про наявність на її ім`я заповіту, про який вона дізналася лише в лютому 2023 року, саме коли перебувала у пологовому та родильному стані, відповідно тому і не подала у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини. Крім того, відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України суд враховує норми європейського законодавства по правам людини, в якому зазначено, що згідно зі стандартом, розробленим у практиці ЄСПЛ на підставі висновків у його рішеннях, для встановлення відповідності певного заходу принципу правомірності позбавлення володіння слід проаналізувати три критерії: 1) чи є такий захід правомірним (передбачається національним законодавством); 2) чи має позбавлення власності суспільний (громадський) інтерес; 3) чи є такий захід пропорційним поставленій меті (забезпечує справедливу рівновагу між інтересами суспільства та необхідністю додержання фундаментальних прав окремої людини). Якщо хоча б одного із зазначених критеріїв не буде дотримано, то ЄСПЛ констатує порушення державою ст.1 Першого протоколу до Конвенції. Відповідно до третього критерію, уніфікований підхід ЄСПЛ до оцінки вимог, закріплених у ст.1 Першого протоколу до Конвенції, ґрунтується також на критерії «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право власності, та інтересами особи, яка так чи інше страждає від такого втручання (рішення від 23.09.1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції»). Зазначений критерій передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між поставленою метою та засобами, які використовуються для її досягнення. ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (рішення у справі «Трегубенко проти України»). Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним. Суд враховує, що наслідки пропущення позивачем строку для прийняття спадщини будуть не пропорційними, оскільки вона втратить право на успадкування майна, яке залишилося після смерті спадкодавця. І спочатку смерть бабусі, а потім і втрата спадкового майна буде для неї занадто надмірним тягарем нерозмірним з його діями, і при цьому буде порушено «баланс» між інтересами держави та фізичною особою. Оцінюючи усі докази, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу поважності причини пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася внаслідок смерті [PERSON] . Суд вважає встановленим, і ця обставина підтверджена доводами позивача, на які вона посилається у позові, та не заперечується відповідачем, що дійсно протягом встановленого строку після смерті [PERSON] позивач не подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, оскільки про наявність на її ім`я заповіту дізналася тільки у лютому 2023 року, будучи в пологовому та родильному стані, а тому суд визнає цю обставину поважною причиною, з якої позивач пропустила строк, необхідний для подання заяви про прийняття спадщини, передбачений ст.1270 ЦК України. Вказані обставини визнані учасниками справи і суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.82 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню, а тому суд визнає причину пропуску позивачем строку, передбаченого ст.1270 ЦК України, поважною. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, а також з урахуванням норм європейського законодавства по правам людини, а також постанов ВС від 25.03.2020 справа №296/12396/18 та справа №478/1804/17-ц від 07.10.2020, суд має підстави відповідно до ст.1272 ЦК України для визначення позивачеві додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, що є підставою для задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved