Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-27 00:00:00

В травні 2020 року позивач звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості по сплаті внесків на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 25 194 грн. 41коп., за правничу допомогу адвоката - 10 000 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що вищезазначеного багатоквартирного будинку створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вишиваночка» та зареєстровано 30.06.2016р., про що внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців номер: 1 198102000000979701 та визначено порядок управління багатоквартирним будинком. Відповідач є власником нежитлового приміщення площею 206,3 кв.м за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна № 206517517 від 09.04.2020р. Статутом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вишиваночка» передбачено обов`язок співвласника виконувати обов`язки, передбачені статутом, а саме - своєчасно та в повному обсязі сплачувати належні платежі та внески. З метою забезпечення функціонування та утримання будинку за вказаною адресою об`єднанням співвласників укладено ряд договорів. Однак відповідач внески у відповідності до положень Статуту не сплачує, у зв`язку з чим виникла заборгованість. За вказаних обставин, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, згідно заяви про збільшення позовних вимог від 25.05.2023р. по сплаті внесків за період з 01.02.2018 року по 01.05.2023 року в сумі 79 970 грн, 63 коп., та за правничу допомогу адвоката - 15 000 грн. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.09.2020 року цивільну справу за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ВИШИВАНОЧКА" до [PERSON] про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території направлено за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва. Ухвалою Волинського апеляційного суду від 27.10.2020 року ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.09.2020 року залишено без змін. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 01.05.2023 року справу прийнято до свого провадження, справу призначено до розгляду за правилами позовного спрощеного провадження. Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] просив відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні зазначив, що він є власником окремої нежитлового приміщення, яке знаходиться на першому поверсі багатоквартирного будинку за адресою [ADDRESS] . Вважає, що оскільки вказане приміщення має окремий вхід та немає спільних площ загального користування будинку, крім того, приміщення відєднало від центральної мережі газопостачання та опалення, він не зобов`язаний сплачувати кошти на утримання будинку та прибудинкової території, утримував нежитлове приміщення самостійно, з вимогою для відшкодування про понесенні витрати не звертався. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником нежитлового приміщення площею 206,3 кв.м за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна № 206517517 від 09.04.2020р. 30.06.2016 року проведено державну реєстрацію Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вишиваночка», що вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Об`єднання має право , відповідно до законодавства та статут, п.2.3 підпункту (з) здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків та платежів, п. 2.3 підпункту (л) вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати встановлених законом та Статутом внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів. За змістом Статуту, порядок сплати, перелік внесків і платежів співвласників, у тому числі розміри відрахувань до резервного, ремонтного фондів, встановлюються загальними зборами об`єднання відповідно до законодавства та Статуту. Відповідно до розділу V Статуту, співвласник зобов`язаний, зокрема, своєчасно і в повному обсязі сплачувати внески і платежі. Відповідно до Протоколу № 3 від 13.12.2016р., загальних зборів члені ОСББ «Вишиваночка» будинку [ADDRESS] , встановлено розмір внесків на рівні 3,35 грн. за 1 кв.м приміщень. За частиною 1 статті 11 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" в редакції, що діяла на момент створення позивача, об`єднання після набуття статусу юридичної особи може прийняти на власний баланс весь житловий комплекс. Законом України від 14.05.2015 №417-VIII статтю 11 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" виключено. У зв`язку з тим, що стаття 11 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", яка передбачала утримання багатоквартирного будинку на балансі ОСББ станом на теперішній час виключено із Закону, та з урахуванням того, що Закон України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" та чинна редакція Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" не передбачає необхідності прийняття багатоквартирного будинку на баланс ОСББ, відповідно до статті 9 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" прийняття співвласниками багатоквартирного будинку рішення щодо передання управителю усіх або частини функцій з управління багатоквартирним будинком або всіх функцій - ОСББ є достатньою підставою для здійснення ОСББ функцій управителя будинку. Отже, закон усуває необхідність передачі житлового комплексу на баланс ОСББ для виконання останнім функцій з управління багатоквартирним будинком. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Господарче забезпечення діяльності об`єднання може здійснюватися власними силами об`єднання (шляхом самозабезпечення) абошляхом залучення на договірних засадах суб`єктів господарювання. Статтею 13 вказаного Закону передбачено, що у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду. Відповідно до ст. 16 Закону об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання, зокрема приймати рішення про надходження та витрати коштів об`єднання; укладати договори; встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; здійснювати для виконання статутних завдань господарче забезпечення діяльності об`єднання в порядку, визначеному законом; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів. Статтею 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначені права об`єднання щодо забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків, до яких включено право вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднаннявнесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів. Статтею 20 вказаного Закону встановлено, що частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право: задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення; визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори; виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг. Самостійне забезпечення об`єднанням утримання і експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у багатоквартирному будинку може здійснюватися безпосередньо співвласниками, а також шляхом залучення об`єднанням фізичних та юридичних осіб на підставі укладених договорів. Відповідно до положень ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників відноситься до виключної компетенції загальних зборів співвласників. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Відповідно до ст. 15 цього Закону співвласник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Частиною 4 статті 319 ЦК України визначено, що власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України). Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Проаналізувавши вказані норми законодавства, положення статуту позивача, а також надавши оцінку рішенням загальних зборів ОСББ, рахункам на оплату внесків за утримання будинку та прибудинкової території, суд дійшов висновку про наявність обов`язку відповідача як власника нежитлового приміщення сплачувати платежі (внески), встановлені рішеннями загальних зборів ОСББ, на утримання будинку та прибудинкової території, а також інші платежі. Обов`язок утримання зазначеного майна виникає у співвласника багатоквартирного будинку безпосередньо з актів цивільного законодавства. При цьому, витрати на утримання спільного майна у багатоквартирному будинку розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, незалежно від факту використання ними належного їм нежитлового приміщення та спільного майна, а також членства в об`єднанні співвласників багатоквартирного будинку. При цьому з матеріалів справи не встановлено даних про оскарження та визнання недійсними рішень позивача про встановлення розміру внесків, оформлених вищевказаними протоколами. Кошти, які позивач просить стягнути з відповідача - це платежі по внесках за період з 01.02.2018 року по 01.05.2023 року на утримання будинку, прибудинкової території, розмір яких затверджено рішенням загальних зборів ОСББ. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем на момент розгляду справи не надано доказів про виконання свого обов`язку щодо сплати за надані послуги позивачем. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якої надано Конституційним Судом України у рішеннях № 13-рп/2000 від 16.11.2000 р., № 23-рп/2009 від 30.09.2009 р., зокрема, у рішенні № 23-рп/2009 від 30.09.2009 р. зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно статті першої Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Згідно статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно частин першої, третьої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Відповідно до частин першої-п`ятої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Отже при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Так, представництво інтересів позивача ОСББ «Вишиваночка» здійснювалося адвокатом Булат Ю.В. відповідно до договору про надання правничої допомоги від 30.03.2020 р. На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу Булат Ю.В. позивачем до матеріалів справи долучено додатки до договору №. 1, № 2 від 30.03.2020р, 16.05.2023р. з виконаних робіт, платіжне доручення № 14 від 01.04.2020р., платіжна інструкція № 223 від 16.05.2023р. у договорі про надання правничої допомоги сторони визначили фіксований розмір вартості послуг (гонорару): підготовка та написання позовної заяви, підготовка та написання заяви про забезпечення позову. Згідно частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При вирішенні питання про розмір означених судових витрат, суд вважає, що всі дії, вчинені представником позивача в межах розгляду цивільної справи № 161, 7904/20-ц, є правничою допомогою в розумінні вимог закону в межах саме даної цивільної справи, а тому витрати на професійну правничу допомогу адвоката Булат Ю.В. у розмірі 15 000,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ст. ст. 141, 142 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2102 гривень.

Outcome: approved