Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

І. СУТЬ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ 10.04.2023 [PERSON] звернулась до Черняхівського районного суду Житомирської області із позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частки земельної ділянки, кадастровий номер: 1825655100:05:01:0192, площею 0,088 га., цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В обгрунтування позову [PERSON] вказала, що [INFO] в м. Київ помер її рідний брат [PERSON] . Після смерті брата відкрилась спадщина. Позивач та відповідачі [PERSON] , [PERSON] уклали договір про поділ спадщини після смерті [PERSON] , за умовами якого позивач приймає у спадок 1/2 частку житлового будинку та частку в праві сумісної власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,088га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . На підставі договору про поділ спадщини, позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку, що в [ADDRESS] , а у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, їй відмовлено постановою нотаріуса з тих підстав, що не визначений розмір частки померлого у спільному майні, що увійшло до складу спадщини, а також з тих підстав, що неможливо виділити склад спадкового майна. Позивач вважає, що її права як спадкоємця порушені, а тому звернулася до суду за захистом своїх прав. ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.04.2023 справа №293/496/23 передана на розгляд судді Збаражському О.М. (а.с.22). На виконання вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України, судом отримано відомості з Єдиного державного демографічного реєстру про зареєстроване місце проживання відповідачів (а.с.24-25, 26-27). 18.04.2023 ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду у порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 15.05.2023 (а.с. 96-97). Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання у порядку ч.5 ст.259 ЦПК України від 15.05.2023 суд постановив відкласти підготовче засідання на 13.06.2023 (а.с.42). 08.06.2023 до суду надійшла копія спадкової справи № 13/2020 заведена до майно [PERSON] (а.с.48). 13.06.2023 ухвалою суду підготовче провадження закрито. Судовий розгляд справи по суті призначено на 13.07.2023. 13.07.2023 сторони в судове засідання не з`явились, згідно поданої заяви від 11.05.2023 позивач та її представник [PERSON] просили розгляд справи проводити у їх відсутність, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити (а.с. 34). Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, згідно поданої заяви від 12.05.2023, просила розглядати справу у її відсутності, позов визнала в повному обсязі (а.с.35-40). Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, згідно поданої заяви від 17.05.2023, просила розглядати справу у її відсутності, позов визнала в повному обсязі (а.с.44). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В ході розгляду справи, суд у відповідності до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України, створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України. У судовому засіданні від 13.07.2023, відповідно до ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ 18.06.2020 в м.Київ помер [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про право власності за № [NUMBER] від 21.04.2015 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] , на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки: 1825655100:05:014:0192, право спільної сумісної власності на земельну ділянку за [PERSON] та [PERSON] зареєстроване в реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер запису про право власності: 9433529, що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності сформованого за №36548806 від 21.04.2015 (а.с.15,16). [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці за законом, прийняли спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON] , що підтверджується матеріалами спадкової справи №13/2020 заведеної до майна померлого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Краснокутською Г.О. (а.с.49, 67, 80). 21.08.2021 [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] уклали договір про зміну черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування, відповідно до якого, [PERSON] , яка входила до другої черги права на спадкування за законом, отримала право на спадкування майна [PERSON] разом із спадкоємцями першої черги, тобто [PERSON] та [PERSON] . Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 21.08.2021 та зареєстрований в реєстрі за №1325 (а.с.75). 21.08.2021 [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] уклали договір про поділ спадщини, за умовами якого [PERSON] переходить в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] наступне майно: 1/2 частки житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , в цілому, загальною площею 65 кв.м., житловою площею 48,6 кв.м. та частка у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, кадастровий номер:1825655100:05:014:0192, площею 0,088га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 21.08.2021 та зареєстрований в реєстрі за №1326 (а.с. 83-84). 21.08.2021 [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , що складається із 1/2 частки житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 28.11.1991 державним нотаріусом Черняхівської державної нотаріальної контори Евертом В.І. за реєстровим номером №2078 (а.с.13,14). Відповідно до постанови приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу від 21.08.2021 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,088 га, кадастровий номер: 1825655100:05:014:0192, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з тих підстав, що не визначений розмір частки померлого у спільному майні з [PERSON] , а також неможливістю виділити склад спадкового майна (а.с.17). IV. ЦИВІЛЬНЕ ЗАКОНОДАВТВО УКРАЇНИ Згідно зі ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині (стаття 1259 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до норм статті 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Положеннями статті 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Стаття 328 ЦК України встановлює, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно) (ст. 355 ЦК України). Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом ( стаття 369 ЦК України). Відповідно до норм статті 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ Судом встановлено, що [INFO] в м.Київ помер рідний брат позивачки [PERSON] . Ступінь родинних відносин померлого з [PERSON] підтверджується матеріалами справи. [PERSON] та [PERSON] володіли на праві спільної сумісної власності земельною ділянкою площею 0,088 га, кадастровий номер: 1825655100:05:014:0192, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності за № [NUMBER] від 21.04.2015. Право спільної сумісної власності зареєстроване в реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Таким чином, за життя, [PERSON] та [PERSON] правомірно набули права власності на земельну ділянку, оскільки незаконність набуття права власності на земельну ділянку прямо не випливає із закону та судом не встановлена. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Краснокутською Г.О. до майна померлого [PERSON] заведена спадкова справа №13/2020, згідно якої сестра померлого [PERSON] та його діти: [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці за законом прийняли спадщину, уклали між собою угоду про зміну черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування та угоду про поділ спадщини, які посвідчив приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Краснокутська Г.О. 21.08.2021. За умовами вказаних угод, [PERSON] отримала право на спадкування майна [PERSON] разом із спадкоємцями першої черги, та прийняла у спадок 1/2 частки житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , та частку у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, кадастровий номер:1825655100:05:014:0192, площею 0,088га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Однак, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку з тих підстав, що розмір частки померлого у праві спільної сумісної власності на спірну земельну ділянку не визначений. Нормами статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Враховуючи положення статті 372 ЦК України, [PERSON] та [PERSON] є співвласниками земельної ділянки, кадастровий номер:1825655100:05:014:0192, площею 0,088га, частки яких у праві спільної сумісної власності є рівними. Таким чином, після смерті [PERSON] його частка у розмірі 1/2 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку увійшла до складу його спадщини, спадщину після якого прийняла в установленому законом порядку [PERSON] , як спадкоємець згідно договору про зміну черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову. VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ МІЖ СТОРОНАМИ Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України. Враховуючи, що спір виник не з протиправних дій відповідачів, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: approved