Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-05 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача надміру перераховані кошти державної допомоги та надбавки на дітей з інвалідністю в розмірі 23281, 00 грн та судові витрати в розмірі 2684, 00 грн. В обґрунтування вимог вказано, що 21.03.2018 року відповідач звернулася до позивача із заявою про призначення державної допомоги на дитину з інвалідністю та надбавки на догляд за дитиною з інвалідністю, у зв`язку з чим рішенням позивача відповідачу було призначено таку державну соціальну допомогу на період з 16.03.2018 року по 19.02.2020 року. На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.2020 року №264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» на період карантину строк звернення за призначенням державної соціальної допомоги особам з інвалідністю продовжується, а тому позивачем з березня 2020 року по січень 2021 року було призначено та виплачено відповідачу державну соціальну допомогу на дитину з інвалідністю - [PERSON] та надбавку на догляд в розмірі 2255, 60 грн щомісяця. Загальна сума виплати становить 23281, 00 грн. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням надати виписку з акта огляду медико-соціальної експертної комісії з продовженням інвалідності з 21.02.2020 року, але необхідну виписку відповідач так і не надав позивачу, у зв`язку з чим виникла переплата державної соціальної допомоги в розмірі 26681, 00 грн за вказаний період. В березні 2021 року [PERSON] підписала угоду з позивачем про повернення надміру нарахованої їй допомоги, розмір переплати на момент звернення до суду становить 23281, 00 грн. Ухвалою від 16.03.2023 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін (а.с. 25). Від відповідача відзиву на позовну заяву не надходило, однак 14.04.2023 року остання подала до суду заяву, якою визнала позовну заяву у повному обсязі та просила у зв`язку з цим при вирішенні питання про стягнення судового збору врахувати норми ст. 142 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 21.03.2018 року [PERSON] звернулася до позивача із заявою про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомоги на дітей-інвалідів віком до 18 років, надбавки на догляд за дитиною-інвалідом (а.с. 15-16). До такої заяви відповідачем долучено довідку про склад сім`ї, декларацію про доходи та майновий стан осіб, медичний висновок №28/16 про дитину з інвалідністю - [PERSON] , [INFO] , копію трудової книжки (а.с. 17-21). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» право на державну соціальну допомогу мають особи з інвалідністю з дитинства і діти з інвалідністю віком до 18 років. Причина, група інвалідності, строк,\~на який\~встановлюється інвалідність,\~визначаються органом\~медико-соціальної\~експертизи згідно із законодавством України з одночасним роз`ясненням особам з інвалідністю з дитинства їх права на державну соціальну допомогу. Згідно наданих відповідачем документів та відповідно до статті 1 ЗУ «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» рішенням позивача від 05.04.2018 року призначено державну соціальну допомогу на дитину з інвалідністю віком до 18 років та надбавку на догляд за дитиною з інвалідністю віком до 18 років на період з 16.03.2018 року по 19.02.2020 року (а.с. 14). Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» державна соціальна допомога на дітей з інвалідністю до 18 років призначається у розмірі 70 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Прожитковий мінімум визначається відповідно до Закону України "Про прожитковий мінімум" та щорічно затверджується Верховною Радою України за поданням Кабінету Міністрів України і періодично переглядається відповідно до зростання індексу споживчих цін разом з уточненням показників Державного бюджету України. Розміри державної соціальної допомоги підвищуються у зв`язку із збільшенням прожиткового мінімуму. Державна соціальна\~допомога особам\~з інвалідністю\~з дитинства\~призначається на\~весь час\~інвалідності,\~встановленої органами\~медико-соціальної\~експертизи (ст. 4 згадуваного Закону). У разі пропуску в період здійснення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України, строку переогляду особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю виплата державної соціальної допомоги не зупиняється до закінчення терміну дії зазначених заходів з подальшим проведенням перерахунку розміру виплаченої державної соціальної допомоги на підставі заяви та результатів переогляду особи з інвалідністю з дитинства або дитини з інвалідністю (ч. 2-1 ст. 18 Закону). Відповідно до ч. 2 ст. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.2020 року №264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» строк звернення за призначенням державної допомоги сім`ям з дітьми, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, продовжується на період карантину та один місяць після дати його відміни. На підставі вказаної постанови КМУ від 08.04.2020 року №264 [PERSON] з березня 2020 року по січень 2021 року було призначено та виплачено державну соціальну допомогу на дитину з інвалідністю та надбавку на догляд на дитину з інвалідністю в розмірі 2255, 00 грн. щомісяця, що підтверджується довідкою від 18.02.2021 року (а.с. 12). Заявою від 03.03.2021 року відповідач просила припинити доплату згадуваної соціальної допомоги з березня 2020 року у зв`язку з не продовженням терміну дії висновку МСЕК, переплату зобов`язалася повернути в повному обсязі (а.с. 9). Угодами №1 від 03.03.2021 року та №1/1 від 30.09.2021 року відповідач зобов`язався повертати надміру нарахованої суми соціальної допомоги (а.с. 10-11). Розпорядженням позивача від 15.01.2021 року припинено виплату відповідачу державної соціальної допомоги у зв`язку із закінченням терміну дії довідки ЛКК (а.с. 13). Позивачем на адресу відповідача направлялося повідомлення від 13.07.2022 року, а також претензія про обов`язок останньої повернути переплачену суму державної соціальної допомоги в розмірі 23281, 00 грн, яка утворилася за період з 01.03.2020 року по 31.01.2021 року та було попереджено, що в разі відмови у перерахуванні коштів вони будуть стягнуті у судовому порядку, однак станом на момент звернення до суду такі кошти позивачу відповідачем не повернуто (а.с. 6, 8). Відповідно до частини 2 статті 19\~Конституції\~України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Тягар доказування покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 1212\~ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Виходячи з системного аналізу доказів та надавши їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні наявних у матеріалах справи доказів, з урахуванням принципів розумності, пропорційності та справедливості, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки [PERSON] не надала позивачу відповідні документи медико-соціальної експертної комісії про продовження строку дії інвалідності її сина [PERSON] після 19.02.2020 року у відповідності до ст. 4 ЗУ «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», у зв`язку з чим виникла переплата державної соціальної допомоги в розмірі 23281, 00 грн, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2684, 00 грн відповідно до платіжної інструкції №4 від 22.02.2023 року (а.с. 1). Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги в повному обсязі, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого при поданні позовної заяви судового збору, що становить 1342, 00 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1342, 00 грн.

Outcome: approved