Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-09 00:00:00

Зазначена позовна заява надійшла до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, на підставі розпорядження голови Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, відповідно до п.2 ч.1, ч.4 ст.31, ч.3 ст.41 ЦПК України, так як після задоволення самовідводів усіх суддів Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи. Відповідно до\~ст. 32 ЦПК України, справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна, бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана. Позивач звернувся в суд з позовною заявою до відповідачів про захист прав споживача, в якому просить визнати недійсними умови Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам між [PERSON] та ТОВ «Дніпропетровськгаз збут»; визнати недійсними умови Типового договору розподілу природного газу між [PERSON] та АТ «Криворіжгаз»; зобов`язати АТ "Криворіжгаз" здійснювати йому розподіл природного газу на умовах та за тарифами, які діяли до прйняття ЗУ №329-VІІІ від 09.04.2015; зобов`язати ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" спільно з АТ «Криворіжгаз» відшкодувати позивачу матеріальну та моральну шкоду в загальній сумі 103531,69 грн.; заборонити ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" збирати, зберігати, обробляти, розповсюджувати персональні дані позивача без його письмової згоди; забезпечити позивача природним газом в об`ємі не менше ніж 10 000 м3 на рік, із яких позивач на власний розсуд використовуватиме необхідну йому кількість природного газу. В обґрунтування вказує, що порушення прав позивача відбулося шляхом створення шахрайської схеми під виглядом фіктивної послуги з постачання природного газу. Звертає увагу суду на те, що з 01.07.2015 розподіл і постачання природного газу здійснюють різні суб`єкти господарювання і саме через таке відокремлення господарської діяльності позивача всупереч його волевиявленню втягнуто в цивільно-правові відносини та вчинено щодо нього обман. Вважає, що нормами міжнародного права встановлено інші правила, терміни, тлумачення для внутрішнього ринку природного газу України ніж ті, що встановлені будь-якими актами внутрішнього законодавства України, тому мають застосовуватись виключно норми права, встановлені Директивами №№ 2009/73/ЄС, 97/7/ЄС, 84/450/ЄС, 83/349/ЄС. Постановою НКРЄКП від 30.09.2015 №2498 затверджено Типовий договір розподілу природного газу. Постановою НКРЄКП від 30.09.2015 №2500 затверджено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам. Ці Договори є договорами приєднання, що укладаються з урахуванням вимог статей 633, 634,641 та 642 ЦК України. Заява-приєднання до умов договору постачання та відібрання природного газу побутовим споживачам позивачем не отримувалась, не підписувалась і постачальнику ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» та Оператором ГРМ ПАТ «Криворіжгаз» не надсилалась. Зміст квитанцій про сплату за постачання та відбирання природного газу вказують, що перша оплата була здійснена ним ще в червні-липні 2015 року. Тобто моментом акцептування договорів позивач вважає червень 2015 року, тоді як правила даних Договорів щодо способу його акцептування набули чинності 01.12.2015, тобто до можливості офіційного ознайомлення позивача зі змістом даного договору. Таким чином, позивач вважає, що його було втягнуто у цивільно-правові відносини без його відома, без можливості надати свої заперечення чи відмовитись від укладення договору. Такий спосіб акцептування договорів призвів до тривалого обману позивача у сфері постачання природного газу. Також наполягає на тому, що усі без виключення об`єкти газової інфраструктури міста Кривого Рогу призначені виключно для розподілу природного газу, а постачальник ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» систематично з червня 2015 року отримував від позивача кошти за надання послуги з постачання природного газу, натомість товарну продукцію відповідач ніколи так і не доставляв, фізично не переміщав, що на думку позивача свідчить про свідомий обман з боку ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» по відношенню до нього як споживача, який вчинено спільно з Оператором ГРМ АТ «Криворіжгаз», так як останній надає постачальнику ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» особисті данні позивача без його згоди, для здійснення нарахувань за фіктивне постачання йому природного газу. Позивач вважає, що публікація в офіційних ЗМІ, розміщення на веб-ресурсах Договору постачання та Договору розподілу є рекламою, що вводить в оману. Враховуючи викладене, позивач вважає, що кошти, сплачені відповідачам за послугу, підлягають поверненню з відмотками, пенею та іншими компенсаціями. Вище вказані дії відповідачів завдали позивачу моральну шкоду, яку він оцінює в 32500грн. Позивач вказує, що сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку із вчиненням цього правочину. Сума сплачених ним коштів за постачання природного газу із 2015 року становить 6749,81грн. (у подвійному розмірі становить 13499,62грн.). Сума нарахованого позивачу боргу складає 28766,35грн., що у подвійному розмірі становить 57532,07грн. Загалом розмір моральної та матеріальної шкоди для позивача становить 103531,69грн. Провадження у даній справі відкрито ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.02.2023 року, в якій зазначено, що розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Дана ухвала оскаржена позивачем до Дніпровського апеляційного суду, та Дніпровський апеляційний суд своєю ухвалою від 16.05.2023 апеляційну скаргу позивача повернув останньому, так як ухвала про відкриття провадження не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. Відповідачу встановено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідач АТ "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз" повідомлений про відкриття провадження та порядок розгляду справи належним чином, копія ухвали з додатками отримана 14.03.2023, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.63). Відповідач ТзОВ "Дніпропетровськгаз збут" повідомлений про відкриття провадження та порядок розгляду справи належним чином, копія ухвали з додатками отримана 27.03.2023, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.68). 29.03.2023 позивач надав суду письмове клопотання про розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження, у задоволенні якого ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.03.2023 відмовлено. 31.03.2023 в суд надійшов відзив АТ "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз" (відправлений 28.03.2023) на позовну заяву з додатками (а.с.72-83) разом з підтвердженням про направлення його копії позивачу. Представник відповідача позов не визнає в повному обсязі, у відзиві вказує, що постановою НКРЕКП №845 від 29.06.2017 про видачу ліцензії на розподіл природного газу ПАТ «Криворіжгаз», відповідачу видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території міста Кривого Рогу (крім житлового масиву Інгулець Інгулецького району) та Криворізького району Дніпропетровської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації ПАТ «Криворіжгаз». В розумінні п.4 глави 1 розділу 1 Кодексу газорозподільних систем відповідач є оператором ГРМ. Пунктом 2 глави 1 розділу 6 Кодексу передбачено, що доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до газорозподільної мережі (далі ГРМ) для споживання (постачання) природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2498. В пункті 7 глави 3 розділу 6 Кодексу зазначено, що фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу. У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу, споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт (абз.4 п.5 гл.3 розділ 6 Кодексу ГРМ). Враховуючи викладене, представник відповідача вважає, що вимоги [PERSON] про визнання недійсними умов Типового договору розподілу природного газу задоволенню не підлягають. Щодо вимог про здійснення розподілу природного газу на умовах та за тарифами, які діяли до прийняття 09.04.2015 ЗУ «Про ринок природного газу», представник відповідача звертає увагу на наступне. Згідно з п.2 гл.1 Розділ І Кодексу ГРМ, Регулятор Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Згідно з п.3 ч.2 ст.3 ЗУ «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», Регулятор здійснює державне регулювання шляхом, зокрема, формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом. НКРЕКП здійснює встановлення тарифів на комунальні послуги суб`єктам природних монополій та суб`єктам господарювання на суміжних ринках, ліцензування діяльності яких здійснюється НКРЕКП. Таким чином, АТ «Криворіжгаз» здійснює свою діяльність відповідно до вимог встановлених Регулятором та чинним законодавством України. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, представник зазначає, що позивачем не надано жодного документу, що підтверджує її спричинення та не обґрунтовано розмір цієї шкоди. Крім того, представник звертає увагу суду на те, що обов`язковою умовою для постачання природного газу споживачу є наявність у споживача укладеного в установленому порядку з Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, на підставі якого споживач набуває право правомірно відбирати газ із газорозподільної системи. Об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу споживачем за розрахунковий період визначається одним зі способів: за даними Оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду або за плановими величинами середньомісячного споживання газу. Представник відповідача вважає, що спосіб захисту, обраний позивачем, не є ефективним. Враховуючи викладене, представник відповідача просить відмовити у задоволення позовних вимог у повному обсязі. 14.04.2023 в суд надійшов відзив ТзОВ "Дніпропетровськгаз збут" (відправлений 11.04.2023) на позовну заяву з додатками (а.с.87-105) разом з підтвердженням про направлення його копії позивачу. Представник відповідача позов не визнає в повному обсязі, у відзиві вказує, що відносини між газопостачальним та газорозподільним підприємствами та споживачем газу регулюються Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2494 та Правилами постачання природного газу, затверджені постановою НКРЕКП №2496 від 30.09.2015 і набули чинності з 27.11.2015, із дотриманням вимог Правил безпеки систем газопостачання та інших нормативно-правових документів. Згідно постанови НКРЕКП №1588 від 21.05.2015 про видачу ліцензії на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ (ліцензію переоформлено на безстрокову постановою НКРЕКП №2247 від 01.09.2015). Постачальником природного газу є ТОВ «Дніпропетровськгаз збут». АТ «Криворіжгаз» з 01.07.2015 є Оператором ГРМ, який передає постачальнику ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» обсяги спожитого природного газу та здійснює нарахування не облікованого (донарахованого) об`єму природного газу, а ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» здійснює нарахування до сплати за спожитий природний газ. Відповідно до п.5 гл.4 розділу 9 Кодексу ГРМ, Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку передає інформацію про об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період до Оператора ГТС з метою її використання об`єктами ринку природного газу, у тому числі постачальником споживача. Визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником. Чинне законодавство України не ототожнює власника нерухомого майна зі споживанням природного газу. Те, що позивач є споживачем природного газу підтверджується доданими до позовної заяви документами. Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на підставі договорів, які укладаються відповідно до типового або примірних договорів, затверджених КМУ або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. 27.11.2015 набрали чинності Правила постачання природного газу, затверджені Постановою НКРЕКП №2496 від 30.09.2015, які регулюють відносини між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи. 01.12.2015 набрала чинності Постанова НКРЕКП №2500 від 30.09.2015, якою затверджено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам та Заява-приєднання до Договору. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. З метою поліпшення процесу нарахування та оплати населенням платежів за житлово-комунальні та побутові послуги в місті Кривий Ріг була створена Єдина міська автоматизована система комунальних розрахунків «НОВА-КОМ»(ЄМАСКР), яка почала діяти в лютому 1999 року. Оплату за спожитий природний газ споживач здійснював і через вищезазначену систему, тобто був обізнаний про розподіл сфер господарської діяльності на постачання природного газу та розподіл природного газу. У разі незгоди споживача приєднуватись до умов договору розподілу природного газу, споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт (абз.4 п.5 гл.3 розділ 6 Кодексу ГРМ). Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, представник зазначає, що позивачем не надано жодного доказу, що підтверджує її спричинення, належних та допустимих доказів порушення його прав діями відповідача, доказів причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідача. Враховуючи викладене, представник відповідача просить відмовити у задоволення позовних вимог у повному обсязі. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до довідки Єдиної міської автоматизованої системи комунальних розрахунків інформація по платежам «НоваКом» позивач є споживачем прирородного газу за адресою: [ADDRESS] (а.с.15-16). Листом ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» позивачу було відмовлено у його пропозиції досудового врегулювання спору щодо самостійного визнання недійсними умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЄКП від 30.09.2015 року №2500 (а.с.13). Згідно зі статтею 215 ЦК України , підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою - третьою,\~п`ятою\~та\~шостою статті 203\~цього Кодексу. Недійсним\~є правочин,\~якщо його\~недійсність встановлена\~законом (нікчемний\~правочин).\~У цьому\~разі визнання\~такого правочину\~недійсним судом\~не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 203 ЦК України, встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину\~не може\~суперечити цьому\~Кодексу,\~іншим актам\~цивільного законодавства,\~а також\~інтересам держави\~і суспільства,\~його моральним\~засадам: особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності ; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі ; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом ; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до статті 229 ЦК України ,\~якщо особа,\~яка вчинила\~правочин,\~помилилася щодо\~обставин,\~які мають\~істотне значення,\~такий правочин\~може бути\~визнаний судом\~недійсним. Істотне\~значення має\~помилка щодо\~природи правочину,\~прав та\~обов`язків\~сторін,\~таких властивостей\~і якостей\~майна,\~які значно\~знижують його\~цінність або\~можливість використання\~за цільовим\~призначенням.\~Помилка щодо\~мотивів правочину\~не має\~істотного значення,\~крім випадків,\~встановлених законом. У\~разі визнання\~правочину недійсним\~особа,\~яка помилилася\~в результаті\~її власного\~недбальства,\~зобов`язана\~відшкодувати другій\~стороні завдані\~їй збитки. Сторона, яка своєю необережною поведінкою сприяла помилці, зобов`язана відшкодувати другій стороні завдані їй збитки. Згідно статті 230 ЦК України ,\~якщо одна\~із сторін\~правочину навмисно\~ввела другу\~сторону в\~оману щодо\~обставин,\~які мають\~істотне значення\~(частина\~перша статті\~229\~цього Кодексу),\~такий правочин\~визнається судом\~недійсним. Обман\~має місце,\~якщо сторона\~заперечує наявність\~обставин,\~які можуть\~перешкодити вчиненню\~правочину,\~або якщо\~вона замовчує\~їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину. Відповідно до статті 633 ЦК України,\~ публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Згідно \~статті 634\~ЦК України,\~договір приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Відповідно до статті 641 ЦК України , пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях. Пропозиція укласти договір може бути відкликана до моменту або в момент її одержання адресатом. Пропозиція укласти договір, одержана адресатом, не може бути відкликана протягом строку для відповіді, якщо інше не вказане у пропозиції або не випливає з її суті чи обставин, за яких вона була зроблена. Статтею 642 ЦК України, встановлено, що відповідь особи,\~якій адресована\~пропозиція укласти\~договір,\~про її\~прийняття (акцепт)\~повинна бути\~повною і\~безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Згідно статті 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до п.13.ч1 ст.1,ч.1 ст., ч.1 ст.6 Закону України «Про житлово комунальні послуги» визначено, що іншою стороною у сфері надання житлово комунальних послуг є споживач. Побутович споживачем, відповідно до п.4 гл.1 Кодексу ГРМ та п.5 Правил постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП від 30.09.20215 №2496 є фізична особа яка придбає природний газ з метою використання для власних потреб, тобто яким є позивач у справі який звернувся до суду саме з позовом про захист прав споживача. Згідно ст.12 Закону України «Про житлово комунальні послуги» надання житлово комунальних послуг здійснюється виключно на підставі договорів, які укладаються відповідно до типових договорів або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими органами відповідно до закону. Постановою НКРЕКП №2500 від 30.09.2015 затверджено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам та Заява - приєднання до договору. Згідно постанови НКРЕКП №1588 від 21.05.2015 ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» було видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану), вугільних родовищ, яка діє безстроково на підставі постанови НКРЕКП №2247 від 01.09.2015. Також, відповідно до постанови НКРЕП №1274 від 16.04.2015, ПАТ «Криворіжгаз», видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, газу (метану), вугільних родовищ на території м.Кривого Рогу та Криворізького району Дніпропетровської області в розташування розподільних газопроводів, що перебувають у праві користування. В пункті 7 глави 3 розділу 6 Кодексу газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 березня 2015 року №2494 зазаначено, що фактом приєднання споживача до умов договору розподілу прирородного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви приєднання, сплата рахунку Оператора ГРМ або документально підтверджене споживання природного газу. Позивач у своєму позові посилаючись на статті 229, 230 ЦК України, як на підставу визнання вищезазначених Типових договорів в цілому, не дійсними, стверджує, що відповідач ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» незаконно отримував від позивача кошти за продукцію, яку йому фактично ніколи не доставляв та фізично не переміщав, за вісутністі у відповідача належної йому на праві власноті або користування газової інфраструктури на території міста Кривому Рогу, тим самим, разом з Оператором ГРМ АТ «Криворіжгаз» увів його в оману. Однак суд, проаналізувавши вищенаведені обставини та нормативно правові акти, вважає що у заявлених позвних вимогах щодо визнання Типових договорів недійсними, слід відмовити за їх необґрунтованості та безпідставності. Як вбачається зі змісту позову, позивач приєднався до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) шляхом сплати рахунку за споживання природного газу, яке документально підтверджене, тому доводи позивача в частині того, що позивач фактично приєднався до умов Типового договору затвердженого постановою НКРЕКП №1588 від 21.05.2015 у червні 2015 року, тоді як вказана постанова набула чинності 01.12.2015, що позбавило його можливості ознайомитися з умовами договору, при вирішенні спору у данній справі юридичного значення не мають, оскільки предметом спору не є відмінність вартості та обсягів природного газу, а щодо укладання типового договору неналежною стороною у розумінні статті 80 ЦК України, за відсутності цивільної дієздатності, слід зазначити, то таке твердження позивача спростовується наявністю у ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» ліцензії на право провадження господарської діяльності із постачання природного газу виданої на підставі постанови НКРЕКП №1588 від 21.05.2015, тобто саме на постачання природного газу до Оператора ГРМ, яким є АТ «Криворіжгаз», діючого на належній правовій основі (наявність ліцензії відповідно до постанови НКРЕП №1274 від 16.04.2015), щодо подальшого відібрання та розподілу в межах розташування розподільних газопроводів у місті Кривому Розі, які перебувають у праві користування в АТ «Криворіжгаз». \~ Щодо заявленої позовної вимоги про відшкодування позивачу матеріальної та моральної шкоду в загальній сумі 103531,69 грн, яка є похідною від вищерозглянутих судом вимог та у яких було відмовлено, суд зазначає наступне. Пунктом 3 частини 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, серед іншого, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. За змістом ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода,\~завдана фізичній\~або юридичній\~особі неправомірними\~рішеннями,\~діями чи\~бездіяльністю,\~відшкодовується особою,\~яка її\~завдала,\~за наявності\~її вини,\~крім випадків,\~встановлених частиною\~другою цієї\~статті. Тобто, ч.1 ст. 1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме: особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди і серед інших, наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Фактично підставою для застосування такого виду відповідальності є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, є шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки зaподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Таким чином, відповідальність за шкоду вимагає встановлення складу правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Факт наявності матеріальної та моральної шкоди потребує доведення у встановленому законом порядку, оскільки така шкода є самостійним видом шкоди, і умовою цивільно-правової відповідальності. Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вище зазначалось, судом не було встановлено факту спричення відповідачами матеріальної шкоди позивачу, оскільки останній належних та допустимих доказів щодо спричинення йому як матеріальної так і моральної шкоди, внаслідок протиправної бездіяльності відповідачів не надав, тому слід також відмовити позивачу у задоволенні данної позовної вимоги. Також слід відмовити позивачу у задоволенні вимоги щодо заборони ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" збирати, зберігати, обробляти, розповсюджувати персональні дані позивача без його письмової згоди за недоведеності противоправності вчинення відповіачем зазначених дій, тобто поза межами правових відносин між постачальником природного газу та його побутовим споживачем, яким є позивач. Крім цього, суд також відмовляє у задоволенні вимоги в частині забезпечення позивача, як «жертву» природним газом в обсязі не менше 10000м.куб. за її необґрунтованості та безпідставності посилання позивача на Резолюцію Генеральної Асамблеї ООН 45/34 від 21.29.1985, якою затверджено Декларацію основних принципів правосуддя для жертв злочинів і зловживання владою. Відповідно до ч.6 статті 141 ЦПК України судові витрати, від яких звільнений позивач, необхідно компенсувати за рахунок держави.

Outcome: dismissed