Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-04 00:00:00

17.05.2023 позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що 19 жовтня 1990 року між сторонами у справі укладено шлюб, який зареєстрований Романківецькою сільською радою Сокирянського району Чернівецької області за актовим записом № 38. Від шлюбу у них народились чотири доньки: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюб виявився невдалим. Причиною розпаду сім`ї є різність характерів та поглядів на сімейне життя, у зв`язку із чим останніми роками постійно в сім`ї стали виникати суперечки, які призводили лише до конфліктів та непорозумінь, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Намагання позивача порозумітись та зберегти сім`ю ні до чого не привели і не дали позитивного результату. Подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити його інтересам. З вересня 2021 року між сторонами фактично припинені шлюбні відносини і вони перестали вести спільне господарство. Продовжувати такі шлюбні відносини позивач не бажає, вважає, що надання строку на примирення не виправить стан шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між ними в минулому не принесли жодних результатів. Крім цього, зазначав що їхня донька, [PERSON] , постійно проживала та по сьогоднішній день проживає з позивачем у його будинку за адресою: [ADDRESS] , який належить йому на праві власності. Позивач повністю опікується інтересами і потребами доньки, піклується про неї, займається її вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям дитини. Позивач ніколи не перешкоджав і не має наміру у подальшому перешкоджати спілкуванню матері з донькою. Проте відповідачка, проживаючи півтора роки окремо від них не виявила бажання, щоб донька проживала з нею, поки він не повідомив їй, що подаватиме позов про розірвання шлюбу. Після цього, відповідачка заявила, що хоче, щоб донька проживала з нею. Однак, донька постійно проживає зі позивачем від часу окремого проживання його з дружиною та бажає надалі проживати з батьком. Крім того, донька, [PERSON] , навчається у 9-Б класі опорного закладу «Романковецький ліцей імені К.Ф. Поповича» Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області. Позивач офіційно ніде не працевлаштований, проте має постійні підробітки і забезпечую всім необхідним свою доньку. Постійно слідкує за станом здоров`я доньки, піклується про її розвиток, у них психологічний контакт, прив`язаність один до одного. Виходячи з того, що відповідачка ніколи надовго не залишалась з донькою, не виявляє проявів самостійного виховання доньки, навіть в період коли сторонни проживали разом, то вважає, що суд повинен врахувати ці обставини та визначити місце проживання дитини з ним. Відповідачка не проявляє бажання спілкування з донькою, але виявляє бажання переєструвати її місце проживання, на що позивач не дає своєї згоди, оскільки психологічно донька не готова проживати разом з матір`ю, оскільки вихованням її здебільшого займався позивач. За обставин, які склалися, позивачем створені найкращі умови для дитини, в неї є своя кімната, забезпечена всіма необхідними речами для її розвитку. Виходячи інтересів доньки, вважає за доцільне залишити її на своєму утриманні та вихованні за адресою: [ADDRESS] . Вважає, що проживання доньки разом зі батьком відповідає її інтересам. Він має можливість забезпечити їй належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини, чого відповідачка забезпечити не в змозі, оскільки часто буває у від`їздах, у тому числі за межами України. Разом з тим, позивач не чинитиме жодних перешкод для спілкування відповідачки із донькою і готовий зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлена піклування матері, якщо остання буде того бажати. Враховуючи вищезазначене, просив суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований 19 жовтня 1990 року Романківецькою сільською радою Сокирянського району Чернівецької області за актовим записом № 38. Визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , який самостійно її виховує, за адресою їх місця проживання: [ADDRESS] . Також, просив стягнути з відповідачки судові витрати понесені позивачем. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з`явились, однак представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи без їх присутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання також не з`явилась, однак подала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності. Представник третьої особи Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області в судове засідання також не з`явився, однак представником Кучерявою О. подано до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи не встановлено, у зв`язку з чим судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про достатність підстав для задоволення позову. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] , 19 жовтня 1990 року укладено шлюб, який зареєстрований Романковецькою сільською радою Сокирянського району Чернівецької області по актовому запису №38 ( свідоцтво серії [NUMBER] ). У сторін, від шлюбу, народилось чотири доньки: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сім`я сторін фактично розпалась, поновлювати її позивач не бажає, збереження шлюбу не відповідає його інтересам. Згідно ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу, не допускається. Виходячи з цього, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість. Таким чином, у суда відсутні підстави для примусового збереження сім`ї між сторонами при наявності категоричного заперечення щодо цього позивача. За таких обставин, визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому його слід прийняти, а позовні вимоги в цій частині задовольнити. Щодо позовних вимог про визначення місця проживання неповнолітньої дитини [PERSON] з батьком, суд зазначає наступне. Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Із системного тлумачення статей 3, 9 та 18 Конвенції про права дитини, частин другої та третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», слідує, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Відповідно до частини третьої статті 157 СК України, той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Отже, батьки дитини не тільки мають право на виховання дитини та й обов`язок виховувати дитину у атмосфері поваги до її прав, її людської гідності, в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї родини, сім`ї, свого народу та Батьківщини. Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно з частинами першою, другою статті 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, згідно вимог закону вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б насамперед інтересам неповнолітньої дитини. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання. Виходячи з роз`яснень п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Частиною 4 ст.29 Цивільного кодексу України передбачено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Так, судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 03.10.2008 року Виконавчим комітетом Романковецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області, [PERSON] , народилась [INFO] в с.Романківці, та її батьками зазначено: [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки виданої Романковецьким старостинським округом, Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області №190 від 10.02.2023 року, [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом із ним за цією адресою зареєстровані: [PERSON] , [INFO] ( дочка), [PERSON] , [INFO] (внучка), [PERSON] , [INFO] (дочка) та [PERSON] , [INFO] (дочка). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання, складеного та затвердженого 20.02.2023 року, комісією в складі: старости Романковецького старостинського округу Ваданюка В.В., інспектора з питань соціального захисту Лянги К.І., завідувача ВОБ Банарюк Н.С., встановлено, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] , 1970 року народження. На час перевірки в зазначено будинку дійсно зареєстровані та проживають: [PERSON] , [INFO] ( дочка), [PERSON] , [INFO] (внучка), [PERSON] , [INFO] (дочка) та [PERSON] , [INFO] (дочка). Свідоцтвом про право приватної власності на житловий будинок, виданим 22.02.2002 рок виконавчим комітетом Романковецької сільської ради підтверджується, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , належить [PERSON] . Довідкою виданою дирекцією опорного закладу «Романковецький ліцей ім. К.Ф. Поповича Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області » №191 від 13.02.2023 року, підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , дійсно навчається у 9-Б класі, зазначеного навчального закладу. З огляду на вищевикладене, із наведених у позовній заяві обставин, судом встановлено, що у даному випадку неповнолітня дитина [PERSON] , постійно проживає з батьком, так як відповідачка вже 1,5 року з моменту припинення сторонами фактичних шлюбних відносин, проживає окремо від них. Позивач, як батько дитини, просить визначити місце проживання дитини із ним, оскільки дитина постійно проживає із ним, він забезпечує доньку усім необхідним для її життя, навчання та розвитку. З врахуванням наведеного, суд прийшов до висновку, що батько створив належні умови для виховання та розвитку доньки, забезпечує її належним доглядом та опікою, у повній та достатній мірі приділяє час дитині, задовольняє гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Дані обставини підтверджують наявність тісного зв`язку батька із своєю дитиною, підтримання якого є життєво необхідним для дитини такого віку. Крім цього, визначення місця проживання дитини разом із батьком, не позбавляє матір права на особисте спілкування з дитиною та прийняття участі у їх вихованні. Таким чином, аналізуючи викладене, враховуючи, що на даний час визначення місця проживання неповнолітньої дитини разом з батьком відповідає її інтересам, а також ту обставину, що мати дитини [PERSON] не заперечує щодо задоволення позовних вимог та визнання нею позову не суперечить закону та не порушують права та інтереси дитини, суд приходить до переконання про необхідність визначення місцем проживання неповнолітньої дитини [PERSON] разом з батьком, що є підставою для задоволення позову в повному обсязі. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути 2147,20 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved