Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-10 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 33826,98 грн., позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 16 січня 2012 року у розмірі 33826,98 грн. станом на 09 лютого 2023 року, яка складається з наступного: 27961,95 грн. - заборгованість за кредитом, 5865,03 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, та судові витрати, що складаються із судового збору у розмірі 2684,00 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 16 січня 2012 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Тарифами" складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що визначений у довідці про зміну умов киредитування та обслуговування картрахунку, а відповідачу надано у користування кредитну картку, у подальшому розмір кредитного ліміту було збільшено до 26000,00 гривень. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, а відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору та здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням коштів на кредитний рахунок у розімірі не менше мінімального обов`язкового платежу. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти за борговими зобов`язаннями та у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, свої зобов`язання за вказаним договором не виконав, та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості станом на 16 січня 2012 року має перед позивачем заборгованість в загальному розмірі 33826,98 грн. продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, у зв`яку з чим позивач просить стягнути з відповідача на його користь вказану заборгованість. Позивач Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» свого уповноваженого представника в судове засідання 11 липня 2023 року не направив, проте в матеріалах справи наявне клопотання представника позивача, який діє на підставі довіреності Ляра Д.Ю., в якому він просить суд розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення в справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в жодне судове засідання по даній справі не з`явилась, та на адресу суд повернулися конверти, в яких відповідачу за встанволеною судом адресою реєстрації місця проживання по [ADDRESS] , було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви з додатками та повістки про виклик до суду в судові засіданні, призначені на 31 березня 2023 року, 25 квітня 2023 року, 07 червня 2023 року та 11 липня 2023 року, з відміткою відділення поштового зв`язку про невручення через відсутність адресата за вказаною адресою. Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин неявки два рази, відзив на позовну заяву не подав, суд, за згодою\~позивача,\~вважає за\~можливе проводити\~заочний розгляд\~справи та\~ухвалити заочне\~рішення, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до положень ч. 1 ст. 280, ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити частково з наступних підстав. Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до норм статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з нормами параграфу 1 Глави 5 «Докази та доказування» ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності, достатності. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) зазначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі наданих суду доказів було встановлено, що відповідач [PERSON] звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг № б/н від 16 січня 2012 року (а.с.67) 14.06.2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування Позивача з Публічне Акціонерне Товариство Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») на Акціонерне Товариство Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва - АТ КБ "ПРИВАТБАНК"), про що свідчать копії статуту АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та витяг з Державного реєстру банків (а.с. 96, 98-100). Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт в розмірі 3500 гривень, що вбачається із довідки про зміну умов кредитування, виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, які містяться в матеріалах справи, в подальшому розмір кредитного ліміту 16 січня 2012 року було зменшено до 300,00 грн., 12 травня 2015 року кредитний ліміт збільшено до 2410,00 гривень, 01 лютого 2016 року кредитний ліміт було зменшено до 2000,00 гривень, 05 лютого 2016 року кредитний ліміт було зменшено до 2000,00 гривень, 24 травня 2017 року кредитний ліміт було збільшено до 6000,00 гривень, 18 жовтня 2017 року кредитний ліміт було збільшено до 8000,00 гривень, 20 грудня 2018 року кредитний ліміт було зменшено до 500,00 гривень, 22 листопада 2019 року кредитний ліміт було збільшено до 6000,00 гривень, 16 червня 2021 року кредитний ліміт було збільшено до 16000,00 гривень, 22 жовтня 2021 року кредитний ліміт було збільшено до 26000,00 гривень, 26 грудня 2022 року кредитний ліміт було зменшено до 0,00 гривень, що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] , Випискою за договором № б/н за період 16.01.2012 по 10.02.2023 (а.с. 65, 18-64). Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримував кредитні картки, номери та строк дії яких зазначено у довідці про отримані картки (а.с. 66), де вказано картку № [NUMBER] , з датою відкриття 16 січня 2012 року та терміном її дії до липня 2015 року, картку № [NUMBER] , з датою відкриття 10 березня 2013 року та терміном її дії до липня 2015 року, картку № [NUMBER] , з датою відкриття 31 січня 2015 року та терміном її дії до січня 2019 року, картку № [NUMBER] , з датою відкриття 31 січня 2015 року та терміном її дії до січня 2019 року, картку № [NUMBER] , з датою відкриття 07 лютого 2019 року та терміном її дії до серпня 2022 року. Згідно з розрахунками заборгованості за договором № б/н від 16 січня 2012 року, укладеного між «ПриватБанк» та клієнтом [PERSON] , станом на 31 травня 2015 року у відповідача виникла заборгованість перед банком в сумі, що становить 1549,28 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 1483,34 гривень, та заборгованості за процентами в розмірі 65,94 грн., з яких несплачені проценти на поточну заборгованість в розмірі 65,94 грн. (а.с.4-7), станом на 30 червня 2019 року у відповідача була відсутня заборгованість перед банком (а.с.8-12), станом на 09 лютого 2023 року у відповідача виникла заборгованість перед банком в сумі, що становить 33826,98 гривень, яка складається із заборгованості за поточним тілом кредита в розмірі 27961,95 гривень, заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 5865,03 грн. (а.с.13-17). Тобто позивач, звертаючись до суду з даними вимогами, до позовної заяви додав підписану відповідачем [PERSON] анкету-заяву від 16 січня 2012 року про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, розрахунки заборгованості за договором № б/н від 16 січня 2012 року, виписку з особового рахунку, довідки про видані картки та зміну кредитного ліміту, а також витяги з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, які викладені на банківському сайті www.privat-bank.ua. Інших доказів в обґрунтування позовних вимог позивач не надав. З матеріалів справи вбачається, що 16 січня 2012 року [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Згідно з інформацією, викладеною у цій заяві, відповідач підтвердив, що вона ознайомилася і згодна з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку та підтвердила, що вказана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним і банком договір про надання банківських послуг. Разом з тим, вказана анкета-заява не містить умов щодо строку дії кредитного ліміту, його розміру, відсоткової ставки, порядку погашення заборгованості, комісій, додаткових послуг, а також про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання, прострочення його виконання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих у кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами ). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови ( пункти ), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться ( роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо ). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Положеннями статті 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому такі умови повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Саме такий висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/ 17. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. З матеріалів справи, зокрема з анкети-заяви [PERSON] від 16 січня 2012 року № б/н вбачається, що в ній відсутні умови щодо строку дії кредитного ліміту, його розміру, відсоткової ставки, порядку погашення заборгованості, комісії, а також про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання, прострочення його виконання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Позивач АТ КБ "ПриватБанк" у позовній заяві просить стягнути з відповідача заборгованість, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 27961,95 гривень, та заборгованості за за відсотками за користування кредиом в розмірі 5865,03 грн. станом на 09 лютого 2023 року, на підтвердження виникнення якої надає відповідний розрахунок заборгованості. Однак, з наданого позивачем розрахунку заборгованості, виписки по рахунку відповідача, слідує, що за рахунок тіла кредиту здійснювалося також списання відсотків за використання кредитного ліміту, перекази за програмою «Скарбничка». Обґрунтовуючи своє право вимоги позивач, крім розрахунків кредитної заборгованості за договором від 16 січня 2012 року посилається на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, які розміщені на банківському сайті www.privatbank.ua, в тому числі і на зміни, які вносилися до них, а також на Тарифи як невід`ємну частину договору, якими визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта і банку, відповідальність сторін, зокрема пені та штрафи за несвоєчасне погашення кредиту та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться інші додаткові положення. При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету - заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів узагалі містили умови, зокрема, щодо відповідальності за прострочення виконання зобов`язань, порядок погашення заборгованості, та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. А тому, наданий позивачем витяг з Умов та правил надання банківських послуг Приватбанком належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й постановою Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем. За таких обставин відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків, комісії, пені, подані банком Витяг з Умов та Тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обґрунтування наявності певних обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Отже суд не вбачає підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відсотки за користування позичальником кредитними коштами, сплату ним комісії, а також штрафних санкцій за невиконання чи несвоєчасне виконання зобов`язань. Такого висновку суд дійшов з урахуванням правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, які у відповідності до частини четвертої статті 263 ЦПК України є обов`язковими для застосування судом. Тобто розмір перерахованих списань за рахунок тіла кредиту сторонами не узгоджувався, і не був обумовлений при підписанні відповідачем [PERSON] анкети-заяви від 16 січня 2012 року, що в тому числі призвело і до збільшення тіла кредиту. Разом із тим з виписки за договором безумовно вбачається періодичне користування [PERSON] кредитними коштами та часткове їх повернення. Так, починаючи з 17 жовтня 2021 року (дата, з якої кредитна заборгованість відсутня та початок проведення банком непогоджених сторонами погашень і списань) до 01 січня 2023 року згідно проведенного судом розрахунку відповідачем використано кредитних коштів на загальну суму 29480,07 гривень (сума без урахування не узгоджених сторонами платежів та списань), тоді як нею фактично внесені на повернення кредиту за вказаний період кошти в сумі 6220,06 гривень. Таким чином у відповідача наявна заборгованість по тілу кредиту перед позивачем АТ КБ "ПриватБанк" в розмірі 23260,01 грн (29480,07 грн. -6220,06 грн.), у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що позовні вимоги задоволенні судом частково на суму 23260,01 грн., позивачем документально підтверджено сплату судового збору у сумі 2684,00 грн., тому у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також слід стягнути 1845 гривень 56 копійок судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial