Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-27 00:00:00

У грудні 2021 року позивач звернувся до суду із позовом [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації у якому просив суд визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивує тим, що він з 13.10.2016 перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем та у шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Вказує, що шлюбні стосунки між позивачем та відповідачем не склалися та сторони наразі проживають окремо. Зазначає, що відповідач також має дитину від першого шлюбу [PERSON] , якому виповнилося 22 роки та який проживає разом із відповідачем та її матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Посилається, що наразі місце проживання їх спільного із відповідачем сина [PERSON] , [INFO] , ніде не зареєстроване, оскільки позивач та відповідач не можуть дійти згоди за чиїм із батьків місцем проживання реєструвати місце проживання дитини. Позивач у позові вказує, що він зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , яка складається із однієї житлової кімнати та належить йому на праві особистої приватної власності. Стверджує, що у нього із сином склалися довірливі стосунки, вони розуміють один одного та прив`язані один до одного. Зазначає, що дитина дитячий садок не відвідує, оскільки через постійні суперечки з дружиною щодо місця проживання дитини, він досі ніде не зареєстрований. Посилається, що більшу частину часу син проживає разом із ним, а решту проживає разом із матір`ю. Вказує, що він ніколи не заперечує проти спілкування відповідача із сином, участі її у вихованні та матеріальному забезпеченні сина, проведення спільного часу. Зазначає, що стосунки між [PERSON] , який є сином відповідача від першого шлюбу, та їх спільним сином [PERSON] склалися не досить добре. [PERSON] має зверхнє ставлення до [PERSON] , проявляє ревнощі, проповідує незрозумілу релігію, що може негативно вплинути на психічне здоров`я та психологічний стан малолітнього [PERSON] . Посилається, що позивач працює, має стабільний дохід, немає шкідливих звичок, позитивно характеризується, фізично здоровий, підтримує чудові стосунки зі своїми батьками, які також цікавляться життям онука та приймають участь у його виховані. Натомість зазначає, що відповідач має шкідливі звички, а саме: палить та надмірно вживає алкоголь, що може негативно відобразитися на здоров`ї дитини. Вважає, що для найкращого забезпечення інтересів дитини, зростанню його у нормальному середовищі, враховуючи прихильність дитини до батька, буде доцільним визначити місце проживання дитини разом із батьком. З урахуванням викладеного вище, просив суд позові вимоги задовольнити. 03.12.2021 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження судді Букіної О.М. 20.12.2021 до суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22.12.2021 у справі було відкрито провадження та призначено до розгляду у підготовчому засіданні у порядку загального позовного провадження. 20.07.2022 відповідачем було подано відзив на позовну заяву у якому остання проти позовних вимог заперечувала. В обґрунтування своїх заперечень зазначила, що позивачем до позовної заяви не додано жодного доказу на підтвердження викладеного у позовній заяві щодо наявності у відповідача шкідливих звичок та поганого ставлення сина відповідача від першого шлюбу до спільного сина позивача та відповідача. Вказує, що із березня 2019 року позивач окремо проживає від відповідача та рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 07.02.2022 шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Посилається, що причиною прийняття рішення про окреме проживання позивача та відповідача стало те, що позивач постійно принижував її сина від першого шлюбу, зневажав її матір та вчиняв домашнє насильство щодо відповідача. Вважає, що за таких обставин є недоцільним визначити місце проживання дитини разом із батьком. Стверджує, що під час перебування із позивачем їх сином були неодноразово отриманні серйозні травми, зокрема, у червні 2021 року під час перебування із позивачем на роботі дитині було завдано травму голови; у липні 2021 року під час відпочинку позивача разом із сином було отримано забій гомілко стопового суглобу. З урахуванням викладеного просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог. 07.12.2022 представником третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації було подано до суду висновок Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації від 30.11.2022 № 104-6303, копію актів обстеження житлово-побутових умов від 22.07.2022 та 11.08.2022, акт № 240 оцінки потреб сім`ї/особи, висновок потреб оцінки сім`ї (соціальна картка № [NUMBER] ), інформаційна довідка про роботу психолога з малолітнім [PERSON] . Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20.03.2023 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. У судовому засіданні 27.04.2023 позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні 27.04.2023 проти позовних вимог заперечували та просили суд відмовити у задоволені. У судовому засіданні 27.04.2023 було оголошено перерву до 28.06.2023 на стадії дослідження матеріалів справи. У судовому засіданні 28.06.2023 судом було досліджено матеріали справи та надані докази. Позивач та представник позивача у судових дебатах просили суд позов задовольнити. Представник відповідача у судових дебатах просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Представники третіх осіб у судові засідання не з`явилися. 11.02.2022 представником Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації було подано до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації та при ухваленні рішення виходити із інтересів дитини. 22.11.2022 представником Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації було подано до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації. Суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності представника Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації та представника Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації, оскільки до суду було подано висновок щодо розв`язання спору в порядку ч. 5 ст. 19 СК України, а неявка у судові засідання представників третіх осіб не є перешкодою для розгляду даної справи. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Конвенцією про права дитини закріплено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною третьою статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що дитина, яка розлучається з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до статті 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Ця стаття охоплює, зокрема, втручання держави в такі аспекти життя, як опіка над дитиною, право батьків на спілкування з дитиною, визначення місця її проживання. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, в якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Частиною першою та другою статті 27 Конвенції визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населенному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст.142 СК), у тому числі й на рівне виховання батьками. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків випливає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток і належне виховання, у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Стаття 161 СК України передбачає, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Судовим розглядом встановлено, що з 13.10.2016 по 10.03.2022 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 07.02.2022. Дане рішення набрало законної сили 10.03.2022 (а.с. 10, 78-79). Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Відповідно до Сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду серії РРТ № 862138 у [PERSON] наркологічних протипоказань до призначення опікунства не виявлено (а.с. 12). Згідно із Медичною довідкою про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів Серії ААН № 499612 у [PERSON] психіатричних протипоказань до призначення опікунства не виявлено (а.с. 13). Відповідно до Характеристики за підписом директора ТОВ «Мріябуд Техніка» Дідківського І.О., [PERSON] у 2018 році був прийнятий до ТОВ «Мріябуд Техніка» на посаду інженера, де працює і по теперішній час. За цей час [PERSON] зарекомендував себе в організації справжнім професіоналом, відданим та люблячим свою справу. Він завжди грамотно і в строк виконує свою роботу, прагне до освоєння нових знань та дуже активно бере участь у заходах спрямованих на підвищення кваліфікації. Трудову дисципліну не порушував, легко знаходить спільну мову з співробітниками, є надійним товаришем та другом готовим надати допомогу. Шкідливих звичок немає, за роки роботи стягнення до нього не застосовувалися (а.с. 17). Згідно Довідки про доходи за підписом директора ТОВ «Мріябуд Техніка» Дідківського І.О., [PERSON] у період з 01.01.2021 по 31.08.2021 отримав дохід у розмірі 13 648,47 грн. (а.с. 18). Позивач за місцем роботи характеризується добре, інформація про проблеми зі здоров`ям відсутня. Відповідно до довідки серії ІІА № 2620731, [PERSON] на території України станом на 27.09.2021 до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с. 28). Згідно з листом за підписом начальника Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві І.Жука, [PERSON] 21.09.2021 зверталася до Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві із заявою про вчинення щодо неї домашнього насильства [PERSON] та проведеною перевіркою було встановлено відсутність ознак події кримінального правопорушення (а.с. 84). Та обставина, що відповідач зверталася до Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві із заявою про вчинення щодо неї домашнього насильства [PERSON] не може бути беззаперечним доказом вчинення такого насильства щодо відповідача. Будь-яких доказів того, що позивача було визнано винним та притягнуто до кримінальної чи адміністративної відповідальності за вчинення щодо відповідача дій, які мають ознаки фізичного чи психологічного насильства до суду не надано, а тому суд вважає не доведеним твердження відповідача у відзиві на позовну заяву про те, що до неї позивачем було вчинено домашнє насильство. Також суд вважає не доведеним той факт, що позивачем були вчинені дії щодо приниження сина відповідача від першого шлюбу, оскільки будь-яких доказів на підтвердження даного факту до позовної заяви не надано. Посилання відповідача на ту обставину, що під час перебування їх спільного сина разом із позивачем дитина часто зазнавала суттєвих травм та ушкоджень здоров`я, на підтвердження чого були надані медичні довідки та фотокартки травм та ушкоджень дитини (а.с. 80, 81, 82 ), не може братися судом до уваги як доказ неналежного виконання позивачем своїх батьківських обов`язків, оскільки по -перше, до суду не надано доказів того, що такі ушкодження були завдані дитині під час перебування саме із позивачем, по- друге, до суду не надано доказів того, що дитина зазначала таких ушкоджень внаслідок свідомих дій чи бездіяльності позивача. Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 22.07.2022 за адресою: [ADDRESS] , затвердженого начальником служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, було встановлено наступні обставини:квартира облаштована необхідними меблями та побутовою технікою; у зв`язку з воєнним станом ліжко [PERSON] винесли у коридор де є дві стіни; кімната об лаштована розсувним диваном, двома кріслами, письмовим столом, телевізором, шафою для одягу; в кімнаті багато іграшок, які відповідають віку та статі дитини; є одяг, засоби особистої гігієни; кухня та санвузол утримуються у чистоті, облаштовані необхідними меблями та побутовою технікою; санітарно-гігієнічні умови добрі; стосунки у сім`ї доброзичливі; створені необхідні умови для повноцінного розвитку, проживання та виховання дитини; в результаті бесіди було повідомлено, що після розлучення дитина проживає почергово у обох батьків, у вихідні дні дитина проживає у матері, у будні дні - в залежності від роботи батьків (а.с. 119). [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 42). На праві власності [PERSON] також належить квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с. 90). Відповідно до Сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду серії РРТ № 922027 у [PERSON] ознак наркологічних патологій не виявлено (а.с. 95). Згідно із Медичною довідкою про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів Серії [NUMBER] у [PERSON] ознак психіатричних захворювань не виявлено (а.с. 94). Відповідно до Характеристики за підписами т.в.о. директора КНП «Вишнівська міська лікарня» І.Лисого та голови ПК В.Хилько, [PERSON] працює у стоматологічному відділенні КНП «Вишнівська міська лікарня» лікарем-стоматологом дитячим з 2004 року по теперішній час. За час роботи зарекомендувала себе висококваліфікованим спеціалістом, відданим і люблячим свою справу, грамотно і вчасно виконує свою роботу, активно бере участь у заходах, спрямованих на підвищення кваліфікації, дисциплінована, легко знаходить спільну мову зі співробітниками. Користується авторитетом серед колег, повагою серед громадськості та жителів Вишнівської ОТГ. За час роботи скарг не було, бере активну участь у пропаганді здорового способу життя у відділенні та лікарні (а.с. 73). Згідно із довідкою про доходи за підписами т.в.о. директора КНП «Вишнівська міська лікарня» І.Лисого та голови ПК В.Хилько, [PERSON] за період з 01.01.2022 по 30.06.2022 отримала дохід у розмірі 106 459,70 грн. (а.с. 83). Відповідно до листа за підписом начальника Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві І.Жука, [PERSON] неодноразово звертався до Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві з заявами про здійснення перешкод [PERSON] та її матір`ю у спілкуванні йому із його сином [PERSON] , а також щодо фізичного насильства сином відповідача від першого шлюбу над малолітнім [PERSON] (а.с. 29-38). Разом із тим судом також встановлено, що в подальшому [PERSON] неодноразово повідомляв про самостійне вирішення конфліктної ситуації між позивачем та відповідачем, а також про те, що інформація щодо фізичного насильства над малолітнім [PERSON] сином відповідача від першого шлюбу не відповідала дійсності (а.с. 31, 35, 36, 38). Оцінюючи наявні у справі докази, суд вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами в обгрунтування позову того факту, що відповідач має шкідливі звички, а син відповідача від першого шлюбу має зверхнє ставлення до малолітнього [PERSON] та негативного на нього впливає. Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 11.08.2022 за адресою: [ADDRESS] , затвердженого начальником служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, було встановлено наступні обставини: квартира мебльована за призначенням; в кімнаті розташований розкладний диван, ліжко, дві шафи для речей, комод, вихід на балкон; стосунки у сім`ї теплі; зі слів матері дитини з батьком існує спір щодо визначення місця проживання дитини; дитина проживає як у матері так і батька, матір не чинить перешкод у спілкуванні батька з дитиною; умови для проживання дитини створено (а.с. 118). Таким чином під час судового розгляду було встановлено, що позивач і відповідач належним чином виконують свої батьківські обов`язки та піклуються про свого сина, ними створено належні умови для проживання та розвитку дитини. Згідно із Висновком про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування рекомендував суду відмовити у задоволенні позовних вимог оскільки між батьками не існує спору щодо визначення місця проживання дитини та дитина проживає почергово із кожним із батьків (а.с. 125-127). Відповідно до Інформаційної довідки про роботу психолога з малолітнім [PERSON] вбачається, що психологом було проведено діагностичну роботу з [PERSON] щодо дитячо-батьківських відносин, яка складалася із трьох індивідуальних консультацій з дитиною та встановлено, що своєю сім`єю [PERSON] вважає себе, матір та батька. Робота з дитиною не завершена та потребує більш детального дослідження міжособистісних відносин з дитиною (а.с. 117). При цьому, також встановлено, що батько категорично відмовився від подальшого відвідування [PERSON] психолога (3 абз. а.с. 126). Позивачем також долучено до матеріалів справи копію консультативного висновку психолога від 10.09.2021, відповідно до якого малолітній [PERSON] повідомив, що йому краще проводити час разом із батьком. Проте, даний висновок на думку суду не може бути самостійним доказом того, що дитині краще проживати разом із батьком з огляду на те, що під час спілкування дитини із психологом був присутній лише батько та була відсутня матір. Окрім цього, даний висновок не містить рекомендацій про те, що доцільним буде визначити місце проживання дитини разом із батьком, а рекомендує лише подальшу сімейну психотерапію. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Зібрані судом вищевказані докази спростовують доводи позову, що інтересам дитини буде відповідати саме визначення місця проживання разом із батьком. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, під час розгляду справи було не було доведено, що [PERSON] постійно мешкає з батьком. Той факт, що для перебування сина [PERSON] у позивача створені необхідні умови проживання, не спростовує той факт, що аналогічні умови створила для нього його мати. Ніщо у справі не свідчить, що мати не взмозі забезпечити дитині належні умови для виховання та розвитку. У статті 18 СК України визначено, що кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, є встановлення правовідношення; зміна правовідношення. У рішенні від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України» ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76). Наведене узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладених в постанові від 17 жовтня 2018 року в справі № 402/428/16-ц, в якій вона відступила від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Велика Палата Верховного Суду вважає, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року. Аналіз наведених норм права, зокрема й практики ЄСПЛ, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи з об`єктивних обставин справи, а вже тільки потім права батьків. Питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що для дітей розлучення батьків - це завжди тяжке психологічне навантаження, пов`язане, зокрема, з кардинальними змінами в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновок органу опіки та піклування. Однак найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти шлюб, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства. Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, наведеним у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №402/428/16-ц (провадження №14-327цс18), право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі з`являється у дитини з досягненням віку 10 років. Таким чином суд встановивши наявність належних матеріально-побутових умов у матері і у батька для проживання дитини, їх позитивних характеристик, враховуючи вік малолітнього [PERSON] , 6 років, в якому дитина потребує материнської опіки, відсутність виняткових обставини для того, щоб малолітню дитину розлучали зі своєю матір`ю, прийшов до висновку про недоведеність підстав для визначення місця постійного проживання малолітнього [PERSON] , разом із батьком, оскільки це не буде відповідати якнайкращим інтересам дитини. За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed