Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-04 00:00:00

9 грудня 2022 року представник позивачки - адвокат Фесик І.А. звернувся до суду з позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчатися, у розмірі частини заробітку (доходу), щомісячно, до закінчення нею навчання або до досягнення позивачкою 23-річного віку. Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 01.09.2021 року позивачка [PERSON] навчається в Сумському національному аграрному університеті на ІІ курсі СВО «Бакалавр» денної форми навчання і на даний час потребує матеріальної допомоги, оскільки проживає в гуртожитку та несе витрати по оплаті за проживання, навчання, харчування, придбання речей особистого вжитку, навчальних книг, канцтоварів, проїзду до навчального закладу та до міста Прилуки. При цьому, позивачка знаходиться на утриманні свого батька [PERSON] , але цих коштів не вистачає. Відповідачка, яка являється рідною матір`ю позивачки, в добровільному порядку відмовляється надавати дочці матеріальну допомогу, у зв`язку з чим позивачка і звернулась до суду з вказаним позовом. Відповідачка надала відзив на позов, в якому визнала позов частково, не заперечувала потребу доньки в матеріальній допомозі, однак зауважила, що заявлений позивачкою розмір аліментів є необґрунтованим, тому у зв`язку зі своїм матеріальним становищем має можливість сплачувати аліменти лише в розмірі 1/8 частини свого заробітку, щомісячно, заперечивши при цьому стягнення судових витрат. У судове засідання позивачка не з`явилася, але її представник позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні саме у тому розмірі, про який зазначено його довірителькою. Відповідачка у судовому засіданні не заперечувала проти того, щоб допомагати своїй дочці, але у розмірі 1/8 частини свого заробітку. Вислухавши пояснення учасників провадження та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.12.2004, запис № 516, відповідачка по справі [PERSON] є матір`ю позивачки [PERSON] (а.п.6). Відповідно до довідки Сумського національного аграрного університету з факультету харчових технологій від 16 листопада 2022 року [PERSON] дійсно навчається на ІІ курсі СВО «Бакалавр» групи ХТ 2101 за спеціальністю «Харчові технології» денної форми навчання, термін навчання з 01.09.2021 по 30.06.2025 року (а.п.8). Довідкою №11 від 9 лютого 2023 року також підтверджується той факт, що [PERSON] , дійсно навчається на ІІ курсі СВО «Бакалавр» групи ХТ 2101 факультету харчових технологій спеціальності 181- «Харчові технологій» на денній формі навчання, яка зарахована відповідно до наказу № 1761-н від 09.08.2021, період навчання з 01.09.2021 по 30.06.2025, форма навчання - бюджетна, рівень акредитації -ІV (а.п. 47). Згідно з довідкою з місця реєстрації від 21.11.2022 [PERSON] , 2004 року народження, дійсно, зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , на період навчання в Сумському НАУ. За навчальний рік 2022-2023 нею сплачено 4800 ( чотири тисячі вісімсот) гривень за шість місяців проживання у гуртожитку (а.п.7). З довідки про доходи [PERSON] вбачається, що вона отримувала стипендію з січня 2022 по січень 2023 (а.п.48). Згідно з розкладом занять (а.п.49-50) позивачка зайнята навчальним процесом не весь робочий день. Матеріальний стан відповідачки [PERSON] підтверджується довідкою з місця роботи про її доходи (а.п.18); виконавчим провадженням про стягнення боргу (а.с.19-25), квитанціями про сплату комунальних послуг та заборгованістю по комунальних платежах (а.п. 26-33, 76-77в) . З копії договору купівлі-продажу 0541/2022/3221271 вбачається, що відповідачці [PERSON] належить транспортний засіб марки VOLКSWAGEN GOLF 2000 (а.п.64). Довідкою УПЦ КП Чернігівської єпархії Собору Різдва Пресвятої Богородиці, підтверджується волонтерська діяльність відповідачки [PERSON] (а.а.65). Як вбачається із долучених відповідачкою [PERSON] матеріалів, її онука [PERSON] , [INFO] , є інвалідом І групи, яка потребує постійного медичного догляду, щорічної реабілітації та постійної фінансової допомоги (а.п.66-75), на що остання віддає останні гроші, бо вважає, що життя дитини-найбільша цінність. На час розгляду справи домовленості між сторонами по справі з приводу участі відповідачки в утриманні повнолітньої дитини не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку в силу ст.199 СК України з урахуванням вимог ст.182 СК України. Положеннями ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Положеннями ч.8, 9 ст.7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно зі ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Тобто на відміну від аліментів на неповнолітню дитину, при стягненні аліментів на дитину, яка досягла повноліття, необхідно враховувати, чи має мати можливість надання такого утримання. Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Виходячи з цього, суд вважає за необхідне констатувати, що обов`язок утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання, покладається на обох батьків. В разі ухилення матері від сплати аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття, обов`язок піклуватися та матеріально забезпечувати дитину, яка навчається, фактично буде перекладено винятково на батька, що є порушенням норм закону. За змістом ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] вже досягла повноліття та навчається на денній формі навчання, а відповідачка, будучи працездатною особою та стабільно отримуючи заробітну плату, неналежно виконує обов`язки по утриманню повнолітньої дитини, при цьому існують обставини, які унеможливлюють надання нею відповідної допомоги в повному обсязі. Тож, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище позивачки [PERSON] , стан здоров`я та матеріальне становище відповідачки [PERSON] , наявність у останньої кредитних зобов`язань, онуки, яка потребує постійного медичного догляду, так як має І групу інвалідності, відкритого виконавчого провадження щодо стягнення боргу, суд вважає за необхідне та справедливе стягнути з відповідачки аліменти на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання, в розмірі 1/6 частки всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позову - 09.12.2022 року і до закінчення останньою навчання, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, що, на думку суду, є співмірним з урахуванням всіх обставин справи, що були всебічно та повно досліджені під час судового засідання. При цьому суд зазначає, що позивачка не позбавлена права на звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів у разі зміни матеріального стану відповідачки, а відповідачка, в разі наявності підстав, має право звернулись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Посилання відповідачки на бюджетну форму навчання доньки у навчальному закладі та отримання стипендії не звільняє матір від обов`язку за наявності та доведеності для того підстав сплачувати аліменти на її утримання, адже такий обов`язок зберігається незалежно від форми навчання. Суд визнає слушними доводи відповідачки про те, що її донька є працездатною та повнолітньою, однак цілком очевидно, що потреба позивачки у отриманні належного рівня освіти позбавляє її можливості працевлаштуватися та заробляти кошти на власне утримання. Визначений судовим рішенням розмір аліментів є цілком реальним, тому надасть змогу підтримати повнолітню доньку, якій вочевидь бракує коштів, а після сплати аліментів в розпорядженні відповідачки залишаться кошти, яких буде достатньо для забезпечення її нормальної життєдіяльності. Висновок суду щодо встановлення розміру аліментів в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно та об`єктивна можливість їх надання відповідачкою також випливає з аналізу наданих нею документів про доходи та фінансові зобов`язання. Вказані обставини в сукупності переконливо свідчать про фінансову спроможність відповідачки по справі надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині, яка продовжує навчання, а також матеріально забезпечувати себе. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Ця норма закону є безспірною під час виконання судового рішення про стягнення аліментів та передбаченою чинним законодавством України, через що не підлягає доведенню чи встановленню. На підставі ст.182, 191, 273 СК України,

Outcome: partial