Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-09 00:00:00

Уповноважений представник позивача [PERSON] - адвокат Подоляк Б. Р., 13.04.2023 року (вх. № 7434) звернувся до Залізничного районного суду м. Львова з позовом до [PERSON] у якому просить: - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 2000 доларів США боргу за договором позики від 08.11.2021 року та 40 019 грн. 47 коп. боргу за договором позики від 29.12.2021 року. - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові втрати: 1131 грн. 57 коп. судового збору та 8 000 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08.11.2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно з яким позивач позичив відповідачу грошові кошти у сумі 2000 доларів США, а остання зобов`язалась повернути їх в строк до 31.12.2021 року. На підтвердження укладення між сторонами вказаного договору відповідач видала власноруч написану розписку від 08.11.2021 року. Окрім цього, 29.12.2021 року, на прохання відповідача між сторонами було укладено ще один договір позики грошових коштів, згідно з яким позивач позичив відповідачу грошові кошти в сумі 30 000 грн. 00 коп. а остання зобов`язалась повернути в строк до 31.03.2021 року, про що на підтвердження отримання коштів надала письмову розписку від 29.12.2021 року. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.04.2023 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю - Кирилюка А. І. (а.с. 13). Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 09.05.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с. 16-17). У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Так, суд зазначає, що згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 12 ЦПК України передбачає, зокрема те, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Як передбачено ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов до наступного висновку. Із змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина 2 ст. 11 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно із ч. 2 ст. 1046 ЦК договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України № 6-1967цс15 від 11.11.2015 року, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були переданої йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Судом встановлено, що згідно копії розписки від 08.11.2021 року [PERSON] зобов`язалась віддати [PERSON] грошові кошти у сумі 2 000 доларів США року (а.с. 5), та копії розписки від 09.12.2021 року [PERSON] зобов`язалась віддати [PERSON] грошові кошти у сумі 30 000 грн. 00 коп. (а.с. 6). Так, відповідно до копій розписок від 08.11.2021 року та 09.12.2021 року та оригінал яких долучено до матеріалів справи, [PERSON] отримала грошові кошти та зобов`язався повернути їх в повному обсязі в порядку та в строки, передбачені вищевказаним договором позики. За своєю суттю розписка про отримання в борг коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладання, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Така позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 13.12.2017 року у справі № 309/3458/14-ц, а також у справі № 6-2789цс16 від 18.01.2017 року. Відтак, відповідач [PERSON] шляхом укладення договору позики з [PERSON] отримала грошові кошти, а саме 2000 доларів США, та 30 000 грн. 00 коп. Розписка написана власноручно відповідачем, що не оспорив [PERSON] і є фактом виникнення зобов`язання відповідача перед позивачем. Наявність у позивача розписки відповідача свідчить про неповернення нею боргу. Крім того, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Так, чинне законодавство не містить заборони на виконання зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. При цьому з огляду на положення ч. 1 ст. 1046 ЦК України, а також ч. 1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка зазначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Така позиція суду узгоджується з висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18), від 16.01.2019 року у справах № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18). Як вбачається із розписки від 08.11.2021 року та 09.12.2021 року, договір позики укладено між [PERSON] та [PERSON] від так стягнення з [PERSON] є недоцільним. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] є підставними та підлягають до задоволення, оскільки відповідачем порушено умови укладеного договору позики та розписки. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Згідно копії Ордера на надання правничої (правової) допомоги серії ВС № 1199174 від 13.04.2023 року, виданого адвокатом що здійснює адвокатську діяльність індивідуально, представництво інтересів фізичної особи [PERSON] при розгляді справи здійснював адвокат, [PERSON] (а.с. 11-12). Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Враховуючи неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява про стягнення витрат на правову допомогу залишається судом без розгляду. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому сплачений позивачем при зверненні до суду із позовом судовий збір у розмірі 1131 грн. 57 коп. слід стягнути з відповідача.

Outcome: partial