Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-16 00:00:00

01 травня 2023 року, згідно поштового відправлення, [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 25 лютого 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 278 та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, між ними втрачено почуття взаємоповаги, подальше спільне життя вважає неможливим. Діти проживають разом з матір`ю та перебувають на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча працездатний та взмозі надавати таку допомогу. В судове засідання позивач не з`явилась, її представник, що діє на підставі орлеру на надання правничої (правової) допомоги, надав заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, зазначивши про підтримання позовних вимог та відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання у відповідності до ч.ч. 6,7,8 ст. 128 ЦПК України, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов до суду не надав. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, враховуючи те, що позивач проти цього не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 25 лютого 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 278 (а.с.8). Сімейним Кодексом України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім"ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги - ч.1 ст.55 СК України. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Враховуючи досліджені обставини справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб належить розірвати, оскільки між сторонами втрачені почуття взаєморозуміння і поваги, шлюбні стосунки фактично припинились і перебування у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо. Від даного шлюбу сторони мають дітей : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 4,5). Згідно ксерокопії закордонних паспортів [NUMBER] , [NUMBER], [NUMBER], діти [PERSON] та [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] 19.09.2022 року виїхали за кордон (а.с. 18-20). Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.182 СК України - при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч.5 ст.183 СК України - той із батьків, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Дослідивши надані сторонами докази, та проаналізувавши норми закону, що регулюють спірні правовідносини, з урахуванням встановлених обставин, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини на утримання двої неповнолітніх дітей. Стягнення аліментів у такому розмірі відповідатиме вимогам закону та в першу чергу інтересам дітей, не порушить прав сторін. Оскільки позов підлягає задоволенню з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved