Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-10 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ТОВ "Везем Шиппінг" (далі - відповідач), в якій позивач просить визнати недійсним попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу між [PERSON] та ТОВ "Везем Шиппінг", укладений 24 вересня 2021 року; стягнути з відповідача на користь позивача суму грошових коштів - 16026,00 грн., суму вартості транспортного засобу - 297502,55 грн., суму інфляційних втрат - 37830,99 грн., три проценти річних за користування грошовими коштами - 8271,99 грн., моральну шкоду у розмірі 20000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24 вересня 2021 року між позивачем та відповідачем було укладено попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу ПКП-8778 марки Ford, 2015 року випуску, вартістю 297502,55 грн. За попереднім договором сторони зобов`язалися до 31 січня 2022 року укласти основний договір. Оскільки ТОВ "Везем Шиппінг" по попередньому договору купівлі-продажу транспортного засобу від 24 вересня 2021 року не виконало своїх зобов`язань, а саме до 31 січня 2022 року не уклало з позивачем основний договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким мало перейти до нього право власності на транспортний засіб, чим порушило істотні умови договору, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. У зв`язку з істотним порушенням умов попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу ПКП-8778 від 24 вересня 2021 року з боку ТОВ "Везем Шиппінг" позивач просить визнати недійсним спірний правочин, стягнути з товариства здійснені на його користь платежі з урахуванням інфляційних втрат, трьох процентів річних за користування грошовими коштами, моральну шкоду. Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 27 грудня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с. 139). Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 17 квітня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача - адвокат Ващук Я.С. в судове засідання не з`явився, направив до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання повторно не направив свого представника, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причин неявки відповідач суду не повідомив, заяв, заперечень та відзиву на позов не надав. Розгляд справи по суті проводиться за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 24 вересня 2021 року між сторонами укладено попередній договір ПКП-8778 купівлі-продажу транспортного засобу, предметом якого визначено зобов`язання укласти в майбутньому - до 31 січня 2022 року основний договір купівлі-продажу на належний відповідачу транспортний засіб марки Ford, модель Escape, 2015 року випуску, з номером шасі [NUMBER] . Закріплено гарантію відповідача, що на момент укладення основного договору цей транспортний засіб належатиме відповідачу, не буде під забороною відчуження, арештом тощо. Вказано, що відповідач здійснив викуп транспортного засобу з онлайн-аукціону автомобілів після погодження з позивачем, який жодних заперечень та претензій щодо викупу транспортного засобу з метою укладення основного договору не має. Також зазначено, що позивач стверджує про володіння достатньою інформацією про транспортний засіб, його вартість, якісні та технічні характеристики. У договорі визначено: ціна договору та порядок проведення розрахунків, момент переходу права власності на транспортний засіб, термін дії договору - з 24 вересня 2021 року до 31 січня 2022 року - дати укладення основного договору; заяви та гарантії, відповідальність сторін передбачена чинним законодавством: форс-мажор (а.с. 61-62). Відповідно до пункту 2.1 попереднього договору продаж транспортного засобу вчинявся між сторонами за ціною (вартістю) в розмірі 297502,55 грн., у тому числі ПДВ - 49583,76 грн. згідно з офіційним курсом НБУ на дату укладення договору. Передумовою для укладення попереднього договору щодо придбання легкового автомобіля на вимогу відповідача [PERSON] 21 вересня 2021 року здійснив перерахунок коштів в сумі 16026,00 грн. на рахунок ТОВ "Везем Шиппінг", що підтверджується квитанцією № 0.0.2275541365.1 (а.с. 70). 24 вересня 2021 року позивачем за транспортний засіб перераховано на поточний рахунок ТОВ "Везем Шиппінг" грошові кошти в розмірі 198052,08 грн., що підтверджується квитанцією № 0.02279716923.1 (а.с. 71). Іншу частину платежу 99450,47 грн. здійснено 21 лютого 2022 року, що підтверджується квитанцією № 0.2468922816 (а.с. 72). Тобто загальна сума сплачених позивачем на користь ТОВ "Везем Шиппінг" грошових коштів становить 313528,55 грн. При цьому сплачені товариству 16026,00 грн. не входять в суму належних платежів вартості транспортного засобу, яка становить 297502,55 грн. Пунктами 3.1, 3.2 попереднього договору передбачено, що позивач набуває право власності на транспортний засіб з моменту укладення основного договору та державної реєстрації автомобіля в одному із сервісних центрів МВС України. Натомість, за твердженням сторони позивача, станом на 31 січня 2022 року ТОВ "Везем Шиппінг" не уклало основного договору купівлі-продажу транспортного засобу марки Ford, 2015 року випуску, номер шасі [NUMBER] , вказаний автомобіль не належить відповідачу, право власності на нього товариством у встановленому законом порядку не зареєстровано. У зв`язку з істотним порушенням умов попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу ПКП-8778 від 24 вересня 2021 року з боку ТОВ "Везем Шиппінг" сторона позивача просить визнати попередній договір недійсним, стягнути з товариства здійснені на його користь платежі у розмірі 313528,55 грн. з урахуванням інфляційних втрат, трьох процентів річних за користування грошовими коштами, моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн. За положеннями ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів. У відповідності до ст.ст. 626, 627, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За змістом ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому. Нормою ч. 1 ст. 635 ЦК України передбачено, що попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення (ч. 3 ст. 635 ЦК України). Положенням ч. 1 ст. 663 ЦК України встановлено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. У відповідності до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, слід встановити: наявність істотного порушення договору та шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може полягати в реальних збитках і (або) упущеній вигоді; її розмірі, а також чи є істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що вона змогла отримати. Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до визначених критеріїв. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу повноважень суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України. При оцінці істотності порушення умов договору як підстави для його розірвання необхідно враховувати такі чинники: 1) значущість шкоди від порушення; 2) фактор неможливості або ускладненості покладання відповідальності за збитки на боржника; 3) значущість порушення як такого; 4) втрату кредитором інтересу у виконанні договору; 5) втрату довіри до боржника; 6) фактор передбачуваних негативних наслідків порушення; 7) принциповість суворого дотримання умов договору; 8) інтерес боржника у збереженні договору; 9) ступінь виконання договору до моменту його розірвання; 10) відсутність інтересу боржника у збереженні договору; 11) неоспорювання боржником здійсненої кредитором односторонньої відмови протягом розумного строку; 12) звільнення боржника від відповідальності за допущене порушення; 13) недобросовісність боржника; 14) врахування вини кредитора і його добросовісності; 15) неодноразовість порушення (визначення істотності порушення за сукупністю); 16) публічний характер порушеного договору; 17) неусунення боржником порушення в додатковий термін; 18) ненадання боржникові можливості усунути порушення; 19) готовність боржника усунути порушення, виражена у вигляді відповідного запиту; 20) об`єктивну неможливість усунення порушення; 21) можливість легкого виправлення порушення силами кредитора або залучених ним осіб. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Аналогічний підхід застосовував у свої практиці Верховний Суд України у постановах від 18 вересня 2013 року у справі № 6-75цс13, від 14 жовтня 2014 року у справі № 3-143гс14. Норми ст.ст. 18, 19 Закону України "Про захист прав споживачів" установлюють самостійні підстави недійсності договору. Відповідно до ст. 17 Закону України "Прозахист прав споживачів" за всіма споживачами однаковою мірою визнається право на задоволення їх потреб у сфері торговельного та інших видів обслуговування. Встановлення будь-яких переваг, застосування прямих або непрямих обмежень прав споживачів не допускається, крім випадків, передбачених нормативно-правовими актами. Згідно зі ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими; умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача; несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним; положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Відповідно до правила, закріпленого у ч. 6 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів", недійсними є правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики. Згідно з положенням ч. 1 ст. 19 Закону України "Прозахист прав споживачів" нечесна підприємницька практика включає наступне: вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; будь-яка діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. У постанові від 08 червня 2016 року по справі № 6-330цс16 Верховний Суд України, проаналізувавши норму статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів", дійшов висновку, що умови договору кваліфікуються як несправедливі, якщо вони одночасно, по-перше, порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, завдають шкоди споживачеві. У висновку щодо застосування норми права, викладеному у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року по справі № 390/34/17, зазначається, що добросовісність (п. 6 ст. 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Відповідно до ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом в ході розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON] , маючи намір придбати автомобіль Ford, модель Escape, рік випуску 2015, номер шасі [NUMBER] , звернувся до ТОВ "Везем Шиппінг", з яким 24 вересня 2021 року уклав попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу ПКП-8778, на виконання якого позивачем на поточний рахунок відповідача були перераховані грошові кошти в погодженому сторонами розмірі (п. 2.1 попереднього договору), однак в обумовлений попереднім договором строк до 31 січня 2022 року основний договір укладений не був, транспортний засіб не представлений замовнику, право власності на нього не зареєстровано, сплачені позивачем кошти не повернуті. Разом з тим суд звертає увагу на те, що позивач [PERSON] заявою від 27 квітня 2022 року звернувся до директора ТОВ "Везем Шиппінг" Калашнікова С.В. про зміну умов попереднього договору (а.с. 68), після чого сторони дійшли згоди внести зміни до попереднього договору. 27 квітня 2022 року сторони уклали додаткову угоду про зміну умов попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу ПКП-8778 від 24 вересня 2021 року, якою сторони дійшли згоди щодо внесення змін до п. 1.2 вищевказаного договору та викласти його в наступній редакції: "За цим договором Сторона-1 зобов`язується надати послуги до офіційного закінчення воєнного стану" (а.с. 66-67). 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 на території України введено воєнний стан, строк дії якого було неодноразово продовжено і триває станом на час розгляду справи. Викладене свідчить, що правовий режим воєнного стану було введено 24 лютого 2022 року, тобто до закінчення строку виконання зобов`язань за попереднім договором купівлі-продажу транспортного засобу ПКП-8778 від 24 вересня 2021 року. Станом на час звернення до суду і розгляду справи кінцевий строк виконання договірних зобов`язань не настав. Додатково суд зауважує, що розділом 6 попереднього договору ПКП-8778 від 24 вересня 2021 року сторонами погоджено форс-мажорні обставини, які виключають відповідальність за невиконання умов договору. Так, у п. 6.1, 6.2, 6.3 спірного договору зазначено, що сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання своїх зобов`язань, якщо таке невиконання настало в результаті обставин непереборної сили, що виникли після укладення договору в результаті подій надзвичайного характеру, які учасник не міг ні передбачити, ні запобігти розумними мірами. Настання, дія і припинення обставин непереборної сили підтверджуються відповідними довідками Торгово-промислової палати України. Термін виконання зобов`язань за договором переноситься на строк дії таких обставин. До того ж, суд приймає до уваги ступінь виконання відповідачем попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу ПКП-8778. Відсутність інтересу ТОВ "Везем Шиппінг" у збереженні договірних відносин не вбачається. Також пунктом 4 додаткової угоди сторони засвідчили спільну згоду щодо внесення змін до п. 1.3 попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу ПКП-8778 від 24 вересня 2021 року, який виклали в наступній редакції: «Сторона-1 гарантує, що на момент укладення цієї Угоди транспортний засіб, визначений у п. 1.1 цього Договору, буде належати їй та не буде знаходитися під забороною відчуження, арештом, не буде предметом застави чи іншим засобом забезпечення виконання зобов`язань перед будь-якими фізичними та юридичними особами, а також не буде обтяжений будь-яким іншим чином, передбаченим чинним законодавством». Будь-яких доказів на підтвердження того, що транспортний засіб, який є предметом спірного правочину, не належить відповідачу і останній не набув на нього права власності, на момент підписання додаткової угоди, суду надано не було. Положенням пункту 8 додаткової угоди сторони визначили, що попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу ПКП-8778 вступає в силу з моменту його підписання сторонами, а саме 24 вересня 2021 року, і діє до офіційного закінчення воєнного стану. Таким чином, зважаючи на викладене, беручи до уваги встановлені судовим розглядом обставини справи, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих позивачем доказів у їх сукупності, суд вважає недоведеним факт невиконання чи істотного порушення ТОВ "Везем Шиппінг" умов попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу (а.с. 61-62) та додаткової угоди до нього від 27 квітня 2022 року (а.с. 66-67) у погоджені сторонами строки за наявності форс-мажорних обставин, що стало б підставою для його розірвання та відшкодування збитків на користь позивача. Зміст спірного договору не свідчить про будь-який дисбаланс договірних прав та обов`язків сторін, наявність будь-яких умов, що завдавали б шкоди позивачу, як споживачу. Стороною позивача не доведено як того, що відповідач ввів в оману позивача та здійснював нечесну підприємницьку діяльність при укладенні оспорюваного правочину, так і те, що умови укладеного між сторонами договору були несправедливими, а тому підстав для визнання недійсним попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу ПКП-8778 від 24 вересня 2021 року не вбачається. Водночас наявність доказу, що підтверджує перерахування позивачем на поточний рахунок ТОВ "Везем Шиппінг" грошових коштів у розмірі 16026,00 грн. (а.с. 70), виплата яких не передбачена попереднім договором і не входить до ціни купівлі-продажу транспортного засобу, яка на дату укладення договору становить 297502,55 грн., свідчить про те, що вказані грошові кошти підлягають поверненню позивачу. За таких обстави, оскільки решта заявлених вимог є похідними від встановлених обставин, суд приходить до висновку про необхідність залишення їх без задоволення.

Outcome: partial