Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-26 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача Сторони перебувають у шлюбі з 18.09.1999 року. Від шлюбу сторони мають трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя сторін не склалось, вони не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Причиною розпаду їх сімї є різні тип характерів, між ними немає взаєморозуміння та довіри, виникають постійні конфлікти та недомовленості. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, просить заходів щодо примирення подружжя не застосовувати , оскільки це не виправить стан їх шлюбних відносин, вказані вище обставини існують протягом тривалого часу, їх спроби помиритись не дали жодних результатів. Спору з приводу поділу майна між ними немає. Рух справи в суді Позовна заява надійшла до суду 03.05.2023 року. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02.06.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду по суті вимог. Позиція учасників справи Позивач та його представник, відповідач в судове засідання не з`явились. Разом з позовною заявою представником позивача подано заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Відповідач у своїй заяві зазначила, що просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги визнає, та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК Україниу разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин суд провів розгляд справи в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступного. Фактичні обставини справи, встановлені судом Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого повторно Малиновським відділом ДРАЦС у мсті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 20.04.2023 року, сторони перебувають у шлюбі з 18.09.1999 року, шлюб зареєстрований Жовтневим відділом ДРАЦС реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про що складено актовий запис №779. [PERSON] та [PERSON] є батьками трьох дітей: повнолітніх доньок [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ), та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ). Побудувати спільне життя сторонам не вдалось. Вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Між ними відсутній намір на збереження сімейних відносин та шлюбу. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановлені судом сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції прозахистправлюдини іосновоположнихсвобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно із ч.1 ст.24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 2, 3, 4 ст.56СКУкраїни встановлено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Висновки суду Згідно з нормами наведеного законодавства позивач має право на звернення до суду з означеним позовом і, оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні та має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, і що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, а відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу з підстав, що наведені в позові, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Позивач не наполягає на стягненні судових витрат, тому їх необхідно залишити по фактично понесеним.

Outcome: approved