Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-04 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовною\~заявою,\~в якій\~просив ухвалити\~рішення,\~яким стягнути\~з [PERSON] \~(РНОКПП:\~ [NUMBER] )\~на його\~користь основний\~борг за\~договором позики\~у розмірі\~2\~000,\~00\~доларів США,\~та три\~відсотки річних\~ 132,16\~доларів США,\~а всього\~2\~132,16\~доларів США.\~Стягнути з\~ [PERSON] (РНОКПП:\~ [NUMBER] ) користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) судові витрати, а саме витрати на сплату судового збору у розмірі 1\~073,60 грн.. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, згідно наданої заяви, він просив справу розглянути без його присутності та повністю задовольнити позовні вимоги. Відповідач будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. На підставі ст. 280 ЦПК України суд розглядає справу в заочному порядку. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, [PERSON] 11 листопада 2019 року за усною угодою позики передав позичальнику [PERSON] грошові кошти у сумі 5 000,00 доларів США (п`ять тисяч доларів США). При фактичному одержанні вказаної суми Відповідачем була надана розписка 11 листопада 2019 року. Відповідач зобов`язувався повернути грошові кошти 01 січня 2021 року. Починаючи з січня 2021 року Позивач постійно в усній формі вимагав повернення боргу, але Відповідач не виконував взяті на себе зобов`язання. До теперішнього часу Відповідач борг не повернув в повному обсязі. Матір`ю Відповідача в результаті розмов з її сином та Позивачем, було повернуто Позивачу 3000, 00 доларів США (три тисячі доларів США), про що останнім були написані їй розписки про отримання грошових коштів. Протягом 2022 року та до теперішнього часу Відповідач відмовляється повернути залишок коштів в сумі 2000,00 доларів США (дві тисячі доларів США), не відповідає на телефонні дзвінки та уникає особистих зустрічей з Позивачем. Крім того, судом встановлено, що відповідач зобов`язався повернути суму позики, яка визначена в пункті договору відповідно до графіку повернення позичальником грошових коштів, який визначений у пункті 5 Договору. Строк повернення грошової суми у повному обсязі настав 01 січня 2021 року, однак відповідач умови договору не виконав, грошові кошти не повернув. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності справедливості. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних праві обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Суд наголошує, що законом не передбачене обов`язкове нотаріальне посвідчення договору позики, а дійсність договору позики встановлюється його письмовою формою, якої сторони дотримались при укладенні договору позики. Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048\~цього Кодексу. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18). Пунктом 10 договору передбачено, що відповідач не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання за даним договором. Відповідач не виконав умови договору, грошові кошти визначені пунктом 1 договору не повернув. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідач не виконав своє зобов`язання у строк, встановлений договором позики від 01 січня 2021 року, чим допустив прострочення. Позивач надав суду наступний розрахунок заборгованості за договором: загальна сума позики 5 000 доларів США., повернуто 3 000 доларів США., сума прострочення 132, 16\~доларів США. Пунктом 11 договору передбачено, що за несвоєчасне повернення позики позичальник сплачує позикодавцю неустойку у розмірі 1 % за кожний календар день існування простроченої заборгованості, від загальної суми заборгованості. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконав зобов`язання. Крім того, відповідно до положень ч.2 ст.625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов`язався, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів встановлений договором або законом.? З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. Отже з урахуванням задоволення позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір та витрати на правничу допомогу. На підставі ст.ст. 533, 599, 610, 612, 626, 627, 628, 1046, Цивільного кодексу України та

Outcome: approved