Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] на користь державного закладу чи особи, яка буде опікуватись малолітньою [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Посилається на те, що мати дитини, [PERSON] має високий ступінь втрати здоров`я внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та залежність від інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обов`язків. Батько дитини, [PERSON] за вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 12.10.2017 року відбував покарання за пред`явленим йому обвинуваченням строком на 6 років, починаючи з 12.11.2016р. За рішенням виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області №156 від 26.04.2017р. опікуном малолітньої [PERSON] , [INFO] , було призначено бабусю, [PERSON] 23.12.2022р. виконкому Покровської міської ради Дніпропетровської області стало відомо, що [PERSON] звільнився з місць позбавлення волі 07.10.2020 року. Згідно з заявою [PERSON] від 23.12.2022р., останній зазначає, що звільнився з місць позбавлення волі 07.10.2020 року, наразі проживає у м. Стрій Львівської області, де працює неофіційно. З донькою протягом цього періоду не спілкувався через напружені стосунки з матір`ю дитини, [PERSON] та її родиною. Має намір офіційно працевлаштуватись, забезпечувати доньку та займатись її вихованням. Попри те, що відповідач фактично не виявив бажання повернути собі на виховання доньку, а в заяві від 23.12.2022р. повідомив лише про намір її забезпечувати та виховувати, на розгляд комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Покровської міської ради Дніпропетровської області все ж таки було винесено питання про можливість (неможливість) передачі відповідачеві на виховання малолітньої доньки. При розгляді даного питання було встановлено наступне. Відповідно до довідки Центру надання адміністративних послуг про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 13.12.2022 №681, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з актом про перевірку паспортного обліку МКП «Житлкомсервіс» від 04.01.2023р. [PERSON] за вищевказаною адресою не проживає. Відповідно до інформації Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області №5179/15 від 13.12.2022р., [PERSON] на обліку в управлінні не перебуває, ніяких видів державної допомоги не отримує. За інформацією Покровської міської філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості від №450 від 13.12.2022р., [PERSON] станом на 13.12.2022р. на обліку в службі зайнятості як безробітна особа не перебуває. З 16.05.2022р. по 18.06.2022р. перебував на обліку в Кам`янському міському центрі зайнятості, знятий з обліку за невідвідування ЦЗ без поважних причин понад 30 робочих днів. Останнє місце роботи - ПАТ «ЮЖКОКС», звільнений 12.04.2022р. За інформацією КНП «ЦПМСД Покровської міської ради» №2928 від 15.12.2022р. [PERSON] з малолітньою [PERSON] за медичною допомогою ніколи не звертався. За інформацією Управління освіти виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області №18/04 від 04.01.2023р. [PERSON] жодного разу не звертався до КЗДО №13, участь у вихованні доньки не бере. Тому орган опіки та піклування дійшов висновку, що [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав частково, згоден зі стягненням з нього аліментів, не згоден з позбавленням його батьківських прав відносно доньки. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала та просить їх задовольнити. Третя особа - [PERSON] та її представник - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримали та просять їх задовольнити. Суд, вислухавши сторони, третіх осіб, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. Відповідно до п. 3 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року №866, органами опіки та піклування с районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міським, районних у містах, сільських, селищних рад, у тому числі об`єднаних територіальних громад, які відповідно до законодавства провадять діяльність з надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових та житлових прав дітей. Безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно захисту прав дітей, зокрема дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад, сільських, селищних рад об`єднаних територіальних громад. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину іі дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний тa моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Декларація прав дитини (прийнята резолюцією 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) передбачає, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією від 21.12.1995 року), ратифікованої Постановою ВР №789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Пунктом 24 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866, передбачено, що статус дитини, позбавленої батьківського піклування, надається дітям: -батьки яких позбавлені батьківських прав, що підтверджується рішенням суду; -які відібрані у батьків без позбавлення батьківських прав, що підтверджується рішенням суду; -батьки яких визнані безвісно відсутніми, що підтверджується рішенням суду; -батьки яких оголошені судом померлими, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим органами реєстрації актів цивільного стану; -батьки яких визнані недієздатними, що підтверджується рішенням суду; -батьки яких відбувають покарання в місцях позбавлення волі, що підтверджується вироком суду; -батьки яких під час здійснення кримінального провадження тримаються під вартою, що підтверджується ухвалою слідчого судді (суду); -батьки яких знаходяться у розшуку органами Національної поліції, пов`язаному з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, що підтверджується ухвалою суду або довідкою органів Національної поліції про розшук батьків та відсутність відомостей про їх місцезнаходження; -у зв`язку з тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов`язки, що підтверджується висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про наявність у батька, матері хвороби, що перешкоджає виконанню ними батьківських обов`язків, виданим у порядку, встановленому МОЗ; -підкинутим, батьки яких невідомі, покинутим в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я або яких відмовилися забрати з цих закладів батьки, інші родичі, про що складено акт за формою, затвердженою МОЗ і МВС; -батьки яких не виконують свої обов`язки з виховання та утримання дитини з причин, які неможливо з`ясувати у зв`язку з перебуванням батьків на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі або в районі проведення антитерористичної операції і заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що підтверджується актом, складеним службою у справах дітей за формою згідно з додатком 11; -розлученим із сім`єю, визнаним біженцями або особами, які потребують додаткового захисту, відповідно до Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» (за наявності письмової інформації територіального органу ДМС про розшук батьків або інших законних представників і відсутність відомостей про їх місцезнаходження). Виключний перелік підстав позбавлення батьківських прав, визначений ст. 164 Сімейного кодексу України. Мати (батько) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він): -не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини й протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; -ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; -жорстоко поводяться з дитиною; -є хронічними алкоголіками або наркоманами; -вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; -засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, такий перелік має виключний характер. Разом з тим, зазначені чинники, повинні мати системний та постійний характер, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Аналіз всіх поданих позивачем письмових доказів свідчить про те, що відповідач свідомо ухиляється від своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. До такого висновку суд дійшов, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] є батька малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини Серії [NUMBER] , видане 02.02.2016р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Енергодарського міського управління юстиції у Запорізькій області (а.с.5). Малолітня [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку служби у справах дітей виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області як дитина, позбавлена батьківського піклування. Згідно Висновку лікарсько-консультаційної комісії КНП «ЦПМСД Покровської міської ради Дніпропетровської області» №496 від 15.12.2022р., [PERSON] , [INFO] , має високий ступінь втрати здоров`я внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та залежність від інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обов`язків (а.с.6). [PERSON] , [INFO] , за вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 12.10.2017 року відбував покарання за пред`явленим йому обвинуваченням строком на 6 років, починаючи з 12.11.2016р. (а.с.7). Згідно рішення виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області №156 від 26.04.2017 року опікуном малолітньої [PERSON] , [INFO] призначено бабусю, [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Відповідно до пп. 14 п. 27 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008р. №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» - дитина втрачає статус дитини, позбавленої батьківського піклування, у разі поновлення піклування обох або одного з батьків на підставі довідки про повернення матері, батька з місць позбавлення волі або звільнення з-під варти, заяви матері, батька, поданої районній, районній у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчому органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади, про повернення їм дитини та висновку цього органу про можливість передачі дитини для подальшого виховання матері, батькові. Служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, на підставі заяви матері, батька, які повернулися з місць позбавлення волі, про повернення їм дитини обстежує їх житлово-побутові умови, перевіряє наявність або відсутність заробітку чи іншого доходу, про що складає відповідний акт, звертається до закладу, установи чи організації, що надає соціальні послуги дітям і сім`ям з дітьми (далі - соціальний заклад), та/або фахівця із соціальної роботи щодо забезпечення проведення оцінки їх потреб з метою встановлення спроможності матері, батька виконувати обов`язки з виховання дитини та догляду за нею та готує висновок районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади про можливість передачі дитини для подальшого виховання матері чи батькові. Якщо за результатами розгляду питання про можливість передачі дитини матері, батькові, які повернулися з місць позбавлення волі, районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади зробить висновок про неможливість передачі дитини для подальшого виховання матері, батькові служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, протягом двох місяців збирає документи, необхідні для порушення питання про позбавлення батьків їх батьківських прав. Такі документи можуть бути підготовлені також у разі, коли після повернення з місць позбавлення волі або звільнення з-під варти, батьки не звернулися із заявою про повернення дитини. Згідно заяви [PERSON] від 23.12.2022 року, останній звільнився з місць позбавлення волі 07.10.2020 року. Зазначає, що наразі проживає у м. Стрій Львівської області, де працює неофіційно. З донькою протягом цього періоду не спілкувався через напружені стосунки з матір`ю дитини, [PERSON] та її родиною. Має намір офіційно працевлаштуватись, забезпечувати доньку та займатись її вихованням (а.с.11). Відповідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №681 від 13.12.2022 року Центру надання адміністративних послуг виконкому Покровської міської ради, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Згідно Акту МКП «Житлкомсервіс» від 04.01.2023 року про перевірку паспортного обліку за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] за вищевказаною адресою не проживає, але часто навідується в квартиру (а.с.13). Згідно Акту обстеження умов проживання служби у справах дітей виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області від 14.12.2022 року, у зв`язку з відсутністю доступу до квартири за адресою - [ADDRESS] з`ясувати умови проживання не видається можливим (а.с.14). Відповідно до інформації Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області №5179/15 від 13.12.2022 року, [PERSON] на обліку в управлінні не перебуває, ніяких видів державної допомоги не отримує (а.с.15). Згідно інформації Покровської міської філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості №450 від 13.12.2022 року, [PERSON] станом на 13.12.2022р. на обліку в службі зайнятості як безробітна особа не перебуває. З 16.05.2022р. по 18.06.2022р. перебував на обліку в Кам`янському міському центрі зайнятості, знятий з обліку за невідвідування ЦЗ без поважних причин понад 30 робочих днів. Останнє місце роботи - ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ЮЖКОКС», звільнений 12.04.2022р. (а.с.16). Згідно інформації Комунального Некомерційного Підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги Покровської міської ради Дніпропетровської області» №2928 від 15.12.2022 року, [PERSON] з малолітньою [PERSON] за медичною допомогою ніколи не звертався (а.с.17). Згідно інформації Управління освіти виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області №18/04 від 04.01.2023 року, [PERSON] , [INFO] , жодного разу не звертався до КЗДО №13, участь у вихованні доньки не бере (а.с.18). Слід зазначити, що [PERSON] належним чином був повідомлений про розгляд питання повернення йому дитини на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Покровської міської ради Дніпропетровської області, 23.12.2022 р. отримав запрошення служби у справах дітей виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області, однак на засідання комісії не з`явився, надіслав на електронну адресу служби у справах дітей виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області повідомлення щодо перенесення розгляду вищезазначеного питання (а.с.19, 20). 15.02.2023р. дане питання було повторно винесено на розгляд комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Покровської міської ради Дніпропетровської області. За адресою реєстрації [PERSON] було направлено лист-запрошення (від 30.01.2023р. №439/02/22-2023), останній на засідання комісії не з`явився, лист-запрошення було повернуто у зв`язку із закінченням строку зберігання (а.с.22). Судом встановлено, що після звільнення з місць позбавлення волі [PERSON] не виявив бажання повернути собі на виховання доньку, догляд за дитиною не здійснює, не дбає про дочку, не забезпечує її необхідним для нормального фізичного і духовного розвитку. Всі турботи про неповнолітню [PERSON] покладено на її опікуна [PERSON] та державу. Згідно рішення виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області від 22.02.2023р. №59/06-53-23 «Про затвердження висновку органу опіки та піклування Покровської міської ради Дніпропетровської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , було прийнято рішення щодо затвердження висновку органу опіки та піклування Покровської міської ради Дніпропетровської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с.24-25). Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в редакції зі змінами, схваленими резолюцією від 21.12.1995 року) ратифікованої Постановою BP №789-ХП від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Постановою ПВСУ №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення, і про позбавлення та поновлення батьківських прав» п.16 роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч.2 ст.150 СК України). А тому суд погоджується з позивачем, що така поведінка та бездіяльність відповідача, як батька, суперечить інтересам дітей, порушує їх права, гарантовані міжнародним та національним законодавством. Суд дає критичну оцінку доводам відповідача щодо часткового визнання позову, оскільки вони є голослівними, безпідставними та нічим не підтвердженими і спростовуються стабільними поясненнями представника позивача, висловлених в позові, наданими ним належними та достовірними письмовими доказами, матеріалами справи в їх сукупності. Відповідач жодним чином не виконує батьківських обов`язків щодо виховання та утримання своєї доньки, взагалі її не знає, будь якої матеріальної допомоги на її утримання він не надає, що він підтвердив і сам. Намагання відповідача в майбутньому налагодити відносини з донькою не може бути перешкодою для позбавлення його батьківських прав. Відповідач зазначив, що працює офіційно, але будь - яких доказів з цього приводу суду не надав. Навіть якщо і погодитися з цим, то в будь якому разі відповідач в добровільному порядку не надає жодної допомоги. Мати дитини ніяким чином не перешкоджає відповідачу в утриманні та вихованні малолітньої доньки, але відповідач не має такого бажання. Аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач по справі не займається вихованням та матеріальним утриманням своєї малолітньої дитини, свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не проявляє до дитини батьківської уваги та турботи, а тому позовні вимоги позивача щодо позбавлення відповідача батьківських прав відповідають інтересам дитини та підлягають задоволенню в повному обсязі. На цей час ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України з урахуванням усіх змін передбачено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Відповідно до статті 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до вимог статей 181, 182, 183, 184 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 1 статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно зі ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідачів. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved