Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до [PERSON] , в якій просить встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Вимоги заяви обґрунтовані тим, що [INFO] помер [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина на майно, що залишилося після його смерті. Заявниця з померлим [PERSON] проживали однією сім`єю протягом десяти років, починаючи з 2000 року в [ADDRESS] , вели спільний побут та мали спільні права та обов`язки, однак не встигли зареєструвати шлюб за його життя. Спадщина у вигляді 23/100 частин будинку [ADDRESS] , яка належала померлому на праві приватної власності, заявницею фактично була прийнята, оскільки вона мешкала за цією адресою на день смерті [PERSON] , останній не перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою та дітей не мав. Позивачка є єдиним спадкоємцем четвертої черги за законом. У встановлений законом строк вона звернулася до нотаріуса, однак 23.07.2020 року нотаріус Черновська Л.Г. постановою відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки документально не підтверджено факт спільного проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менш п`яти років до часу відкриття спадщини. До нотаріуса також звернувся племінник померлого [PERSON] , який є спадкоємцем п`ятої черги. Для подальшого оформлення спадщини за померлим, необхідно довести факт проживання з ним однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в заяві. Позивачка додала, що після смерті [PERSON] продовжує жити в квартирі [ADDRESS] , сплачує комунальні платежі, виконує поточні ремонтні роботи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату та місце судового розгляду, відзиву не надав, заяв і клопотань не надав, причини неявки суду не повідомив. Тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному судовому розгляді справи, що відповідає вимогам ст. ст. 280-282 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивачки та її представника, заслухавши покази свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується доданою до матеріалів справи копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.02.2010 року. Постановою від 23.07.2020 року завідуюча Сьомою дніпровською державною нотаріальною конторою [PERSON] відмовила у вчинення нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] громадянина України [PERSON] на ім`я громадянки [PERSON] на спадкове майно - 23/100 частини домоволодіння [ADDRESS] з підстав відсутності документу - встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини; наявність спадкоємця п`ятої черги за законом - племінника [PERSON] . Звертаючись до суду заявниця посилається на те, що з 2000 року проживала зі [PERSON] за адресою: до 2003 року - [ADDRESS] , з 2003 року - [ADDRESS] , спільно, однією сім`єю без реєстрації шлюбу по день його смерті - [INFO] . Доказом на підтвердження факту постійного проживання позивачки [PERSON] та померлого [PERSON] , як чоловіка та жінки, до 2003 року за адресою - [ADDRESS] , у квартирі батьків позивачки є показання свідка - матері позивачки [PERSON] , допитаної в судовому засіданні. Факт постійного проживання позивачки [PERSON] та померлого [PERSON] , як чоловіка та жінки, з 2003 року за адресою - [ADDRESS] , підтверджують допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з наданого до суду позивачкою акту № 019001 від 19.06.2009 року про порушення Правил користування електричною енергією для населення, представниками постачальника електроенергії ВАТ «ЕК «Дніпрообленерго» за адресою: [ADDRESS] , у присутності основного будинковласника [PERSON] виявлено та зафіксовано порушення, з актом ознайомлена та згодна також [PERSON] . Виходячи з договору № 1801048 від 21.02.2012 року про реструктуризацію заборгованості по акту про порушення від 19.06.2009 року за адресою [ADDRESS] , цей договір укладений з [PERSON] після смерті власника будинку [PERSON] . [PERSON] взяла на себе зобов`язання сплатити суму заборгованості за актом у розмірі 9300 грн. Крім того, судом було допитано в якості свідків осіб, які надали наступні показання. Свідок [PERSON] показала суду, що вони з [PERSON] сусіди, знає її з 2003 року, коли вони з [PERSON] переїхали в будинок батька [PERSON] [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] мешкали разом як подружжя. Під час їхнього спільного проживання [PERSON] працювала та майже утримувала родину, оскільки [PERSON] знаходився вдома без роботи, вживав спиртне. Їхній родині допомагали батьки [PERSON] . Жили разом до дня смерті [PERSON] в 2010 році, вона самостійно його похоронила, інших родичів у нього не було, батьки померли раніше. [PERSON] продовжує жити в цьому будинку, сплачує комунальні платежі, ремонтує. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона є рідною тіткою [PERSON] . З [PERSON] вони стали мешкати разом в 2000 році у батьків [PERSON] . Потім в 2003 році переїхали до будинку батька [PERSON] по [ADDRESS] зараз) Підтвердила, що вони проживали спільно як родина, мали спільний бюджет, правда, працювала здебільшого [PERSON] , вона ж сплачувала за його кредити та борг за світло, після смерті [PERSON] вона продовжує там мешкати. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що позивачка - її донька. Підтвердила, що з [PERSON] вони мешкали разом як подружжя з 2000 року по день його смерті [INFO] . Донька продовжує жити в його будинку. Згідно зі ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я утворюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Для заявниці встановлення вищезазначеного факту має юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати її право на прийняття спадщини, як спадкоємиці. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ст. 95 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, оцінивши отримані в ході розгляду справи докази в їх сукупності, суд вважає доведеним факт проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , однією сім`єю з 2000 року по [INFO] - по день смерті останнього. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved