Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-10 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача Представник позивачки адвокат Сумцов Є.С. у червні 2023 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивував тим, що [PERSON] дізналася про те, що приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Закорко В.В. відкрито виконавче провадження [NUMBER] за виконавчим написом від 30.06.2020 №21232, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, на підставі якого з позивача як з боржника стягується на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованість в розмірі 20889,67 грн. Позивачка уклала кредитний договір №491006595 від 24.06.2019 року з відповідачем, але підстави стягнення заборгованості у сумі 20889,67 грн на користь відповідача [PERSON] не відомі. Відповідачем на адресу позивача жодних повідомлень з розрахунками заборгованості не надходило. Заборгованість у сумі 20889,67 грн є оспорюваною, оскільки позивач її не визнає, про вчинення виконавчого напису нотаріусом позивача попередньо не повідомляли, вимог про порядок погашення боргу, актуальні рахунки та розрахунок заборгованості до позивача не надходили, вказаний кредитний договір не був нотаріально посвідчений, а відтак у приватного нотаріуса не було підстав для вчинення оспорюваного виконавчого напису. Представник позивача Сумцов Є.С. у позовній заяві та відповіді на відзив посилався на те, що чинна редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору, який з позивачкою не укладався. Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» визнано незаконною та чинною постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Отже, на думку представника позивачки Сумцова Є.С. виконавчий напис від 30.06.2020 №21232 необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки при його вчиненні не було установлено чи була заборгованість позивача перед стягувачем саме такого розміру та чи існувала вона взагалі, нотаріально посвідчений договір між сторонами не укладався, не враховано строків позовної давності. Посилаючись на указані обставини, представник позивачки [PERSON] просить суд: 1) визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни, вчинений 30.06.2020 року та зареєстрований у реєстрі за №21232, про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості у розмірі 20889,67 грн., таким, що не підлягає виконанню; 2) стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь [PERSON] суму сплаченого судового збору у розмірі 1610,40 грн. та понесені витрати на отримання професійної правничої допомоги. Стислий виклад позиції відповідача Відповідач у поданих письмових поясненнях просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що 12.08.2022 року затверджено рішення про зміну найменування Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк». Позовна заяву на думку представника відповідача взагалі не містить посилань на відсутність у позивача заборгованості або на неповноту чи неправильність здійснення кредитором розрахунків заборгованості. Позивачка у порушення умов договору належним чином не виконувала, в результаті чого має прострочену заборгованість. Також боржником жодним чином не доведено, що в нього наявний інший розмір заборгованості перед Кредитором, не надано доказів того, що на час вчинення виконавчих написів, сума заборгованості була іншою ніж та, яка вказана нотаріусом, жодних доказів відсутності заборгованості або існування заборгованості в іншому розмірі, ніж зазначено у виконавчому написі, позивачем надано не було, та позивачем взагалі не доведено, чим порушує його права вчинення виконавчого напису для погашення заборгованості за Кредитним договором при існуючій та неспростованій сумі боргу. Подання позивачем позовної заяви, за наявності заборгованості перед відповідачем, розмір якої ним не спростовано, є спробою ухилення боржника від взятих на себе зобов`язань. При зверненні до нотаріуса для вчинення виконавчого напису ПАТ «Альфа-Банк» до заяви були долучені всі необхідні документи на підтвердження безспірної заборгованості боржника, а нотаріусом було дотримано процедуру вчинення виконавчого напису. Позиція третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна та приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Закорко Вадим Вікторович у судове засідання не з`явились, пояснень не надали. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників Ухвалою суду від 16.06.2023 року було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 16.06.2023 за заявою представника позивачки судом вжито заходів забезпечення позову у виді зупинення стягнення на підставі оспорюваного виконавчого напису нотаріуса. 22.06.2023 року до суду надійшли письмові пояснення відповідача. Представником позивача Сумцовим Є.С. 07.07.2023 року подано заяву про розподіл судових витрат. Протокольною ухвалою суду від 11.07.2023 року замінено найменування відповідача. Фактичні обставини, установлені судом та зміст спірних правовідносин Судом установлено, що 24.06.2019 року [PERSON] підписала оферту на укладення угоди про надання кредиту №491006595 та Анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Альфа-Банк», за умовами якого позивачці надано кредит у розмірі 19384,62 грн на 60 місяців зі сплатою 32,0 %, дата повернення кредиту 25.06.2024 рік (а.с. 13, 14). За заявою відповідача приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною 30.06.2020 був вчинений виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі №21233, за яким нотаріусом стягнуто із [PERSON] , як боржника за кредитним договором за №491006595 від 24.06.2019 року, укладеним з АТ «Альфа-Банк» борг за період із 30.12.2019 по 05.04.2020 у сумі 20239,67 грн, який складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 608,27 грн; простроченої заборгованості за комісією та процентами - 1493,02 грн, строкова заборгованість за сумою кредиту - 18039,07 грн, строкова заборгованість за комісією та процентами - 99,31 грн, а також за вчинення виконавчого напису нотаріусом у сумі 650,00 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню - 20889,67 грн (а.с.10). На підставі оспорюваного виконавчого напису, зареєстрованого у реєстрі №21232 від 30.06.2020 року за заявою відповідача приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Закорко Вадимом Вікторовичемпостановою від 11.08.2020 року було відкрито виконавче провадженні [NUMBER], постановою від 31.03.2021 року об`єднано виконавчі провадження у зведене виконавче провадження, а постановою від 31.03.2021 року №62787505 у зведеному виконавчому провадженні було звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи позивачки (а.с. 9, 11, 12). Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: «1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п.2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Судом установлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 30.06.2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Укладений між позивачем та АТ «Альфа-Банк» кредитний договір №491006595 від 24.06.2019, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Подібні правові висновки Верховний Суд викладав, зокрема, у постановах: від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105св18), від 21 жовтня 2020 року у справі №172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, а тому позов адвоката Сумцова Є.С. про визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Доводи представника відповідача про ненадання позивачем доказів, які спростовують безспірність заборгованості та її розмір суд не бере до уваги, оскільки порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Висновки суду щодо розподілу судових витрат Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (стаття 133 ЦПК України). За приписами частини 1 та 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір в за дві позовні вимоги сумі 1073,60 грн. 00 коп. за подання позову та забезпечення позову у розмірі 536,80 грн., а тому ураховуючи, що позов підлягає задоволенню повністю з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вся сума 1610,40 грн. (1073,60 грн. + 536,80 грн.) сплаченого нею судового збору. Представник позивача адвокат Сумцов Є.С. просив суд стягнути з відповідача на користь позивачки понесені судові витрати, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн. Указану суму витрат позивача на отримання професійної правничої допомоги представник відповідача Луньова А.Г. вважала завищеною, надуманою, недоведеною жодними доказами, та такою, що не відповідає складності справи та сумі, яка стягнуто згідно виконавчого напису, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження своєї позиції, а тому сума витрат підлягає зменшенню. Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до частини 3-4 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Представник позивачки Сумцов Є.С. в обґрунтування розміру понесених [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу подав до суду договір про надання правничої допомоги від 08.06.2023 року з Додатком №3 (послуги оплачуються з розрахунку 1000 грн. за 1 годину, із загальною сумою гонорару за виконання доручення 7000,00 грн.); Акт приймання-передачі наданих послуг № 3 від 06.07.2023, фіскальний чек від 06.07.2023 року про перерахування позивачкою адвокату Сумцову Є.С. коштів на загальну суму 7000 грн. В Акті приймання-передачі наданих послуг № 3 від 08.06.2023 представник позивача надав детальний опис робіт (наданих послуг) з наведенням здійснених ним витрат часу по кожному із видів послуг, які узгоджуються з матеріалами справи (надання консультації щодо спору та підготовка позовної заяви, заяви про забезпечення позову, адвокатського запиту для збору письмових доказів, представництво інтересів клієнта у судовому засіданні та заяви про розподіл судових витрат. Указані докази підтверджують факт понесення [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір в сумі 7000,00 грн. Витрати за надану позивачці адвокатом Сумцовим Є.С. правничу допомогу в сумі 7000 грн є співмірними із складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг і витраченим ним часом на надання таких послуг, зазначена сума гонорару відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Стороною відповідача не було доведено неспівмірність таких витрат та підстави для їх зменшення. За таких обставин, понесені позивачкою у цій справі витрати на правничу допомогу адвоката покладаються на відповідача в сумі 7000,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved