Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-11 00:00:00

21 січня 2022 року позивач звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська із вищезазначеною позовною заявою про захист прав споживачів, в якому просить зобов`язати КП «Теплоенерго» виключити із суми заборгованості [PERSON] за послуги з теплопостачання квартири за адресою: [ADDRESS] (особовий рахунок № [NUMBER] ), заборгованість попередніх власників, що виникла за період часу до 16.01.2021 року в сумі 48772,79 грн. та стягнути з відповідача судові витрати по справі. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач послалася на\~те,\~що 16.01.2021 року вона придбала квартиру [ADDRESS] . Після укладення договору купівлі-продажу квартири вона дізналась про існування заборгованості зі сплати вартості комунальних платежів, які належать попередньому власнику квартири, в розмірі 48770,27 грн. Позивач зазначила, що обов`язок сплачувати комунальні борги вона на себе не брала, що підтверджується відсутністю відповідного пункту в договорі купівлі-продажу нерухомого майна. Вона неодноразово звернулася до відповідача з вимогою про виключення із обліку за особовим рахунком заборгованості попередніх власників квартири до моменту придбання нерухомого майна та вимогою здійснення перерахунку заборгованості, але отримала відповідь про відмову від списання заборгованості. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2022 року цивільну справу передано на розгляд до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю. 07 лютого 2022 року цивільну справу № 199/451/22 супровідним листом № 2735/199/451/22 направлено з Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 лютого 2022 року, головуючим суддею у цій справі визначений суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кондрашов І.А. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2022 року цивільну справу за позовом [PERSON] до Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради, про захист прав споживачів повернуто до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська для виконання вимог ч. 5-11 ст. 272, ч. 3 ст. 31 ЦПК України. 22.06.2022 року на адресу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська повторно надійшли матеріали справи № 199/451/22 відповідно до ухвали суду від 24.01.2022 року, для розгляду за територіальною підсутністю. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.06.2022 року вищезазначену цивільну справу передано на розгляд судді Кондрашову І.А. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.06.2022 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом (повідомлення) сторін. 06 грудня 2022 року від представника відповідача КП "Теплоенерго" ДМР на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що особовий рахунок оформлюється на житлове приміщення, а не на особу, а облік споживання теплової енергії по квартирі здійснюється з наростаючим підсумком, незалежно від зміни власників. Об`єктом захисту у цивільному судочинстві являється порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес, позивачем не надано доказів неналежного виконання відповідачем його обов`язків, як надавача послуг з постачання теплової енергії, позивачем не названі суб`єктивні права або інтереси споживача, які порушені, не визнані або оспорені відповідачем по справі. Фактично позивачем ставиться питання, яке має бути предметом доказування у разі пред`явлення до неї позовних вимог про стягнення заборгованості, яка виникла до набуття нею права власності на вказану квартиру. Аргументи, що наводяться у позовній заяві, по своїй суті є запереченнями позивача проти неіснуючих позовних вимог до неї, в той час як КП "Теплоенерго" ДМР не висуває жодних вимог до [PERSON] щодо сплати заборгованості попереднього власника. Оскільки списання чи вилучення будь-яких сум заборгованості є правом, а не обов`язком відповідача, позовні вимоги про зобов`язання виключити із суми заборгованості, яка виникла не ґрунтуються на законі. Таким чином, позивач звернулася до суду за захистом права з відсутністю його порушення іншою стороною, що свідчить про відсутність будь-яких правових підстав для захисту цивільного права позивача, яке в даному випадку не порушене, що є підставою для відмови в задоволенні позову у повному обсязі. 22 грудня 2022 року від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якому вона просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, а відзив відповідача вважає таким, що не ґрунтується ні на вимогах чинного законодавств, ні на код казах, які долучені до матеріалів справи. У судовому засіданні представник позивача наполягала на задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та відповіді на відзив. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував про задоволення позовних, оскільки ніякі права позивача порушено не було. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до таких висновків. Положеннями ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч. 1 ст.\~13\~ЦПК\~України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 16.01.2021 року [PERSON] стала власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Римською А.В., реєстровий № 35. Договір не містить застережень про переведення боргу попереднього власника, як і не містить згоди кредитора на таку заміну. Згодом, після набуття позивачем у власність зазначеної квартири, була з`ясована наявність непогашеної заборгованості минулих власників за послуги постачання теплової енергії КП "Теплоенерго" ДМР. Відповідно до копії претензії про сплату заборгованості КП "Теплоенерго"ДМР за адресою квартири: [ADDRESS] , обліковується заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії в розмірі 48772,79 грн. Відповідно до розрахунку КП "Теплоенерго" ДМР за послугу постачання теплової енергії борг станом на жовтень 2021 року по особовому рахунку № [NUMBER] складає 48770,27 грн. Відповідно до ч .1 ст.\~11\~ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Згідно із ч. 1 ст.\~509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання. Відповідно до ст.\~520\~ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора. Частиною 1 статті 19\~Закону України\~"Про\~житлово-комунальні\~послуги" визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. При цьому такими учасниками є: споживач, виробник, виконавець. Виробник може бути одночасно і виконавцем. Пунктом 1 частини 1статті 20\~Закону України\~"Про\~житлово-комунальні\~послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20\~цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"виконавець (підприємство, яке надає житлово-комунальні послуги) зобов`язаний проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання. Згідно із ч. 1 ст.\~901\~ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. ст. 66, 67, 162\~ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Власність, відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України, зобов`язує. За статтею 322\~ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майно, тому, за відсутності відповідної умови в договорі про відчуження нерухомого майна, вимоги до нового власника про стягнення заборгованості за отриманими комунальними послугами попереднього власника, є безпідставними. Наведені висновки викладені у постанові Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі №686/6276/19(провадження №61-3604св20), у постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі №522/19127/18 (провадження №61 - 20547св19), у постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі №201/11406/20(провадження №61-18079св21). Про те, відповідно до позовних вимог позивач просила суд зобов`язати КП «Теплоенерго» ДМР виключити із суми заборгованості [PERSON] за послуги з теплопостачання квартири за адресою: [ADDRESS] (особовий рахунок № [NUMBER] ), заборгованість попередніх власників, що виникла за період часу до 16.01.2021 року в сумі 48772,79 грн., у той час, як позивач стала власником квартири 16.01.2021 року. Таким чином, судом встановлено та підтверджено вищенаведеними доказами, що позивач не має відношення до суми заборгованості в розмірі 48772,79 грн. за послуги з постачання теплової енергії саме до 16.01.2021 року (на момент набуття у власність вказаної квартири). За таких обставин, необхідно зобов`язати КП «Теплоенерго» ДМР виключити із суми заборгованості [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) за послуги теплопостачання квартири за адресою: [ADDRESS] (особовий рахунок № [NUMBER] ) заборгованість попередніх власників, що виникла у період часу до 16.01.2021 року у розмірі 48772 грн. 79 коп. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Враховуючи наведене, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 992 грн. 40 коп.

Outcome: approved