Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом в інтересах неповнолітнього [PERSON] , просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання її онука - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, починаючи з дня подання цього позову. В обґрунтування даного позову зазначила, що 27 жовтня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області зроблено актовий запис № 1481 про народження [INFO] [PERSON] , про що 27 жовтня 2007 року видано свідоцтва про народження, якому батьками дитини зазначено: [PERSON] (відповідач по справі) та [PERSON] . 21 грудня 2021 року Краматорським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорського районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) зареєстровано актовий запис № 4848 від 21 грудня 2021 про смерть [INFO] [PERSON] (матері неповнолітнього). 12 липня 2022 року складено акт виявлення дитини, яка залишилася без батьківського піклування та 22 липня 2022 року Печерською районною в м. Києві державною адміністрацією прийнято розпорядження № 211 про надання [PERSON] статусу дитини, позбавленої батьківського піклування. У подальшому актом і вищенаведеним розпорядженням, зокрема встановлено, що дитина проживає за адресою: [ADDRESS] . 18 серпня 2022 року Печерською районною в м. Києві державною адміністрацією прийнято розпорядження № 229 про встановлення над неповнолітнім [PERSON] піклування та призначено [PERSON] , піклувальником [PERSON] , яка є бабусею неповнолітнього. Вказаним розпорядженням, зокрема встановлено місце фактичного проживання позивачки за адресою: [ADDRESS] . Позивачка зазначає що відповідач, який є батьком дитини, не приймає участі у матеріальному забезпеченні дитини, долею його не цікавиться. При цьому, вказує позивачка, відповідач є працездатною особою, може надавати матеріальну допомогу. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від батьківського обов`язку утримувати сина та забезпечувати його матеріально з огляду на вищевикладені обставини, позивачка просить суд задовольнити пред`явлені вимоги у повному обсязі. До початку розгляд справи по суті від позивачки на адресу суду надійшла заява, у якій позивачка просить суд проводити розгляд справи за її відсутності, пред`явлені вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у жодне із судових засідань не з`явився, про час та місце його проведення неодноразово повідомлявся судом належним чином в тому числі шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті суду, про причини своєї неявки суду не повідомив та не направив відзив на позов, а також докази на спростування обставин викладених у позовній заяві. За таких обставин, суд визнав можливим розглянути справу за відсутності учасників справи за правилами заочного позовного провадження відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзиву на позов не подав. Суд дослідивши письмові докази по справі, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 27 жовтня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області зроблено актовий запис № 1481 про народження [INFO] [PERSON] , про що 27 жовтня 2007 року видано свідоцтва про народження, якому батьками дитини зазначено: [PERSON] (відповідач по справі) та [PERSON] . 21 грудня 2021 року Краматорським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорського районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) зареєстровано актовий запис № 4848 від 21 грудня 2021 про смерть [INFO] [PERSON] (матері неповнолітнього). 12 липня 2022 року складено акт виявлення дитини, яка залишилася без батьківського піклування та 22 липня 2022 року Печерською районною в м. Києві державною адміністрацією прийнято розпорядження № 211 про надання [PERSON] статусу дитини, позбавленої батьківського піклування. У подальшому актом і вищенаведеним розпорядженням, зокрема встановлено, що дитина проживає за адресою: [ADDRESS] . 18 серпня 2022 року Печерською районною в м. Києві державною адміністрацією прийнято розпорядження № 229 про встановлення над неповнолітнім [PERSON] піклування та призначено [PERSON] , піклувальником [PERSON] , яка є бабусею неповнолітнього. Вказаним розпорядженням, зокрема встановлено місце фактичного проживання позивачки за адресою: [ADDRESS] . Піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена (ст. 59 ЦК України). Опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу (ст. 63 ЦК України). Піклувальник над неповнолітньою особою зобов`язаний дбати про створення для неї необхідних побутових умов, про її виховання, навчання та розвиток. Піклувальник над фізичною особою, цивільна дієздатність якої обмежена, зобов`язаний дбати про її лікування, створення необхідних побутових умов. Піклувальник дає згоду на вчинення підопічним правочинів відповідно до статей 32 та 37 цього Кодексу. Піклувальник зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного (ст. 69 ЦК України). Судом встановлено, що неповнолітній позбавлений батьківського піклування оскільки мати неповнолітнього [PERSON] - померла [INFO] . В той же час інформація про батька дитини відсутня, про що складено акт про виявлення дитини, переміщеної з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономної Республіки Крим і м. Севастополі або району проведення антитерористичної операції і заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях від 12 липня 2022 року. Як встановлено судом дитина проживає з позивачкою, яка є піклувальником неповнолітнього. Обґрунтовуючи свої вимоги позивачка зазначає, що малолітній позбавлений батьківського піклування а відповідач будучи батьком дитини, матеріальну допомогу на її утримання не надає його долею не цікавиться, тим самим не виконує свого батьківського обов`язку, визначеного нормами Закону. У відповідності до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами частини 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. До того ж, обов`язок утримувати дитину у рівній мірі покладається як на матір, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб. Чинним законодавством України встановлено, що діти рівні у своїх правах незалежно від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей та повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Зобов`язання з утримання дітей виникає за наявності сукупності таких умов: родинного зв`язку між батьками й дитиною (кровний зв`язок між батьками та дитиною або зв`язок між усиновлювачем і усиновленою дитиною); неповноліття дитини; навчання повнолітньої дитини; відсутність підстав для звільнення батьків від сплати аліментів; можливість батьків надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Згідно з частинами 1, 2 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. У відповідності до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, наявність у платника аліментів рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; докази про витрати платника аліментів, що перевищують десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батька дитини визначається судом. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.2 ст. 184 СК України). У відповідності до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, аліменти підлягають стягненню з 05 квітня 2023 року. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. З огляду на встановлені у справі обставини, що мають юридичне значення та наведені положення Закону а також виходячи з того, що дитина проживає разом із позивачкою перебуває на її повному утриманні, враховуючи вік дитини яка позбавлена батьківського піклування, суд вважає необхідним присудити аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання її онука - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 05 квітня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Визначаючи вказаний розмір аліментів, враховує стан здоров`я позивача, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у відповідача інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки позивач згідно Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1073, 60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved