Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про витребування нерухомого майна - машиномісця № [NUMBER] в підземній автостоянці за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обгрунтовані тим, що на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 01.09.2011 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колесник О.О., він є власником машиномісця № [NUMBER] в підземному автопаркінгу в буд. [ADDRESS] . Однак, він безпідставно був позбавлений свого права на нерухоме майно, оскільки 10.07.2014 р. державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління в м.Києві Соколовським Д.В. було внесено відомості про припинення його права власності та прийнято рішення про реєстрацію права власності на машиномісце за ТОВ «Будівельно-комерційна фірма «Граніт» на підставі свідоцтва про право власності, виданого 30.04.2009 року Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради, постанови Окружного адміністративного суду м.Києва і ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 16.01.2014 р. Позивач зазначає, що реєстрація права власності на машиномісце за ТОВ «Будівельно-комерційна фірма «Граніт» відбулась за відсутності будь-якого рішення про припинення його право власності на зазначене нерухоме майно. Рішенням Окружного адміністративного суду від 12.10.2017 р. м.Києва рішення про реєстрацію права власності на машиномісце № [NUMBER] за ТОВ «Будівельно-комерційна фірма «Граніт» визнано неправомірним. Відповідно до відомостей, що містяться в Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником машиномісця є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 16.02.2017 р. Оскільки він незаконно був позбавлений права власності на машиномісце, позивач просить витребувати зазначене нерухоме майно з чужого володіння. 15.12.2017 р. на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі. 16.03.2018 р. судом задоволена заява позивача про забезпечення позову та накладено арешт на машиномісце 10, в підземній автостоянці за адресою: [ADDRESS] . 26.04.2018 р. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить відмовити у задоволенні позову, оскільки вона законно набула право власності на машиномісце на підставі договору купівлі-продажу від 16.02.2017 р., а посилання позивача на незаконність вибуття із його власності спірного майна є необґрунтованими. 14.09.2018 р. позивачем подана заява про зміну предмету позову, відповідно до якої останній просить витребувати нерухоме майно -машиномісце № [NUMBER] , в підземній автостоянці за адресою: [ADDRESS] у [PERSON] , визнати договір іпотеки, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шишкіною А.О. 07.11.2017 р. за реєстровим номером 5761 припиненим. Також в порядку ст.51 ЦПК України позивачем заявлено клопотання про залучення [PERSON] в якості співвідповідача до участі у справі. 21.03.2019 р. судом постановлена ухвала про залучення [PERSON] в якості співвідповідача до участі у справі, а також залучення в якості третьої особи без самостійних вимог приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шишкіну Аллу Олександрівну. 02.06.2020 р. судом прийнята в провадження заява про зміну предмету позову. 01.12.2020 р. справа прийнята в провадження судді Голосіївського районного суду м.Києва Колдіної О.О. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. 03.11.2022 р. судом вирішено питання про закриття підготовчого провадження. В ході судового розгляду представник позивача підтримав позовні вимоги і обгрунтування позову в повному обсязі, просив його задовольнити, з викладених підстав, оскільки державним реєстратором були порушені вимоги чинного законодавства при здійсненні реєстрації права власності на машиномісце № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] за ТОВ «БК фірма «Граніт», в зв`язку з чим майно вибуло із власності позивача неправомірно. Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову, зазначаючи, що реєстрація права власності на машиномісце № [NUMBER] за ТОВ «БК фірма «Граніт» ніким не скасована і правомірність відчуження спірного майна в подальшому не ос порена та не скасована у визначений законом спосіб. Відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] повторно в судове засідання не з`явились. Про місце і час судового розгляду повідомлялись належним чином у спосіб, передбачений ст.128 ЦПК України, з клопотаннями про відкладення розгляду справи не звертались. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шишкіна А.О., в судове засідання не з`явилась, надіславши клопотання про розгляд справи у її відсутність. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі рішення Апеляційного суду Київської області по справі №22-791/2011 від 23.06.2011р. набула право власності на нерухоме майно - машино-місце № [NUMBER] , площею 17,00 кв.м., яке розташоване в підземній автостоянці (підвал 2-рівень літ. "А") за адресою: [ADDRESS] . Право власності [PERSON] на вказане нерухоме майно зареєстроване КП "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна" та 01.08.2011р. записане в реєстрову книгу №374-21 за №61314. В подальшому, згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колесник О.О. та зареєстрованого в реєстрі 01.09.2011р. за №1946, зазначене машино-місце було відчужене [PERSON] позивачу у справі - [PERSON] . Зазначене право також було зареєстровано КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації». 10.07.2014р. державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Соколянським Дмитром Вікторовичем прийнято рішення індексний номер 14353167 про припинення права власності [PERSON] на нерухоме майно - машино-місце 10, площею 17,00 кв.м., яке розташоване в підземній автостоянці (підвал 2-рівень літ. "А") за адресою: [ADDRESS] . Того ж дня, на підставі вказаного рішення від 10.07.2014р. державним реєстратором Соколянським Д.В. прийнято рішення про реєстрацію за ТОВ "Будівельно-комерційна фірма "Граніт" права власності на вказане машино-місце. Підставою для реєстрації права власності на машино-місце за ТОВ «Будівельно-комерційна фірма «Граніт» зазначено постанова Окружного адміністративного суду м.Києва у справі 2а-14648/12/2670 від 15.02.2013 р., ухвала Київського апеляційного адміністративного суду, ухвала Вищого адміністративного суду України від 16.01.2014 р. Відповідно до постанови Окружного адміністративного суду м.Києва у справі 2а-14648/12/2670 від 15.02.2013 р., яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2013 р., судом встановлено, що 30.04.2009 р. ТОВ «Будівельно-комерційна фірма «Граніт» отримав від Головного управлінні житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації) Свідоцтво про право власності на машино-місце 10, площею 17,00 кв.м., яке розташоване в підземній автостоянці за адресою: [ADDRESS] . 05.05.2009 р. на підставі вищевказаного свідоцтва Комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» зареєстровано право приватної власності ТОВ «БКФ «Граніт» на вищевказане машино-місце, в реєстровій книзі № 374 за реєстровим номером № 61314. В подальшому право власності на машино-місце перейшло від ТОВ «БКФ «Граніт» до [PERSON] на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 23.06.2011 у справі №22- 791/2011 визнано право власності за [PERSON] на машино-місце 10 за адресою: [ADDRESS] Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.11.2011 р. рішення Апеляційного суду м. Києва від 23.06.2011 р. у справі №22- 791/2011 залишено без змін. Ухвалюючи рішення Окружний адміністративний суд м.Києва визнав дії працівників Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на машино-місце 10 площею 17,00 кв.м. яке розташоване в підземній автостоянці по [ADDRESS] та зареєстроване 05.05.2009 р. в Київському міському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 374 за реєстровим номером № 61314 за громадянкою [PERSON] - незаконними, оскільки була здійснена подвійна реєстрація права власності, однак у задоволені вимог щодо зобов`язання КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» скасувати реєстрацію права власності на машиномісце № [NUMBER] за [PERSON] було відмовлено, оскільки зазначене питання з 01.01.2013 р. в силу положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не відносилось до повноважень КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна». Згідно з положеннями ст.ст.328, 329 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статей 386, 387 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник має право витребовувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (частина перша статті 387 ЦК України). Частина перша статті 388 ЦК України містить перелік підстав, за яких власник майна має право витребовувати своє майно, зокрема якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (підпункт 3 зазначеної статті). Якщо майно було набуте безпідставно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребовувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (частина третя статті 388 ЦК України). Судом встановлено, що після проведення реєстраційних дій державним реєстратором Соколянським Д.В. внаслідок яких була припинена реєстрація права власності на машиномісце за позивачем у даному спорі, 20.10.2014 р. приватним нотаріусом Кирилюком Д.В. було зареєстровано право власності на машино-місце [NUMBER] за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу. В подальшому право власності на дане майно на підставі свідоцтва про право на спадщину перейшло до [PERSON] , про що була здійснена відповідна реєстрація 31.03.2016 р. приватним нотаріусом Шкрібляк К.П., який, в свою чергу, на підставі договору купівлі-продажу машиномісця, виданого 16.02.2017 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л.Д., відчужив його [PERSON] . Позивач [PERSON] , звертаючись до суду, посилається на незаконність вибуття із його власності машиномісця № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] в зв`язку з незаконними діями державного реєстратора Соколянського Д.В. щодо припинення реєстрації його права власності на підставі рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 23.06.2011 р. та реєстрацію права власності за ТОВ «БК фірма «Граніт». Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Позивачем не надано суду жодного доказу, який підтверджує незаконність реєстрації права власності на машиномісце за ТОВ «БК фірма «Граніт». Матеріали справи не містять рішення уповноваженого органу про скасування такої реєстрації. А отже, не є доведеним і незаконність вибуття із його власності спірного майна. Враховуючи викладене, суд не вбачає визначених законом підстав для витребування майна у відповідача [PERSON] . Оскільки вимоги про припинення договору іпотеки, укладеного між [PERSON] та [PERSON] обґрунтовані незаконністю набуття [PERSON] права власності на спірне машиномісце, тобто є нерозривно пов`язаними з вимогами про витребування майна, у задоволенні яких суд відмовив, з огляду на що і вимога про припинення договору іпотеки не підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, вимоги позивача не підлягають задоволенню в повному обсязі в зв`язку з їх необґрунтованістю і недоведеністю. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України і в зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати не підлягають стягненню з відповідачів.

Outcome: dismissed