Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-04 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою. Посилається на те, що 12 квітня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб.Від шлюбу у них народилися діти: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] .Заочним рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 09 січня 2020 року у справі № 722/1795/19 шлюб між позивачем та відповідачкою було розірвано.Після розлучення відповідачка разом з дітьми переїхала до своєї сестри, де і зараз проживає. З часом діти почали говорити батьку, що він за ними краще доглядає ніж їх мати і вони були б не проти жити разом з ним. Всі канікули та вихідні діти завжди проводили з позивачем, так було і літом 2022 року. З початком навчального року діти повернулися до відповідачки, однак майже одразу через відсутність відповідачки дома, батько був змушений забирати дітей до себе, відвозити і привозити зі школи. Такі ситуації з відсутністю повторювалися неодноразово, на дзвінки вона не відповідала, дома не ночувала.На початку листопада 2022 року до позивача зателефонувала сестра відповідачки та повідомила, що її не має дома, щоб той забрав дітей, нагодував їх та виправ речі. Після цього позивач остаточно забрав дітей, але крім того, зателефонував в поліцію і повідомив, що відповідачка систематично ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання їх неповнолітніх дітей. З огляду на те, що діти тривалий час проживають разом з батьком і він їх забезпечує всім необхідним, в той час, як мати свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а також з огляду на бажання самих дітей проживати з батьком, що буде найкраще відповідати їх інтересам, вважає, що доцільно визначити місце проживання дітей з батьком. Просить суд врахувати обставини, які підтверджують, що дітям буде краще проживати із батьком, а саме: діти з моменту їх народження і до початку 2020 року постійно проживали з батьком; після розлучення, вихідні та канікули діти зазвичай проводили з батьком. У них тісніший соціальний зв`язок саме з позивачем та його оточенням;учителі підтверджують, що після того, як діти повертаються від позивача стають життєрадісніші та щасливіші; пояснення свідків, які підтверджують постійну турботу позивача про дітей;позитивну характеристика позивача та його побутових умов;бажання самих дітей проживати з батьком; байдужість відповідачки до дітей; найголовніше, діти скаржаться, що мати зловживає спиртними напоями, сварить їх без причин і постійно пропадає у невідомого чоловіка. Це підтверджується довідкою поліції про результати розгляду звернення, де відповідачку буде притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП України, а саме, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Просив суд визначити місце проживання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Крім цього, просить стягнути з відповідачки судові витрати по справі на користь позивача. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з`явились, однак представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи без їх присутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. У разі неявки відповідачки не заперечують щодо винесення по справі заочного рішення. Відповідачка [PERSON] належним чином та завчасно повідомлялась про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явилась та не повідомила суд про причини своєї неявки, а також не подала відзив на позов. Представник третьої особи служби у справах дітей Сокирянської міської ради в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи просить проводити без її участі та не заперечує проти задоволення позовних вимог. Підстав, передбачених ст.223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи не встановлено, у зв`язку з чим судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без поважних причин або без повідомлення причин, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведені вище норми закону, суд вважає за можливе розглянути справу без присутності сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі письмових доказів, оскільки проти цього не заперечує позивачка та її представник. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про достатність підстав для задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувалиу зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 09 січня 2020 року рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області у справі № 722/1795/19. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 05 листопада 2019 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Сокирянському району та м.Новодністровськ ГТУЮ у Чернівецікій області та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 05 листопада 2019 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Сокирянському району та м.Новодністровськ ГТУЮ у Чернівецькій області. Згідно довідки №520 від 22 листопада 2022 року, виданої Ломачинецьким старостинським округом Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області, встановлено, що [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , разом з ним зареєстровані: дочка [PERSON] , син [PERSON] , колишня дружина [PERSON] . Згідно акту обстеження побутових умов проживання сім`ї [PERSON] , від 22.11.2022 року складений працівниками Ломачинецького старостинського округу Михальчук Є.М., Немченко А.С. , встановлено, що на момент обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , діти [PERSON] , 2013 року народження та [PERSON] , 2015 року народження, перебували в зазначеному будинку разом із батьком [PERSON] . Діти шкільного віку, їхнє навчання здійснюється дистанційно. Діти забезпеченні шкільним приладдям, одягом та предметами першої необхідності. Для дітей виділені окремі кімнати, місце для навчання. Умови проживання сім`ї задовільні. Згідно характеристики на учня 2 класу [PERSON] , виданої директором Михалківського ліцею Бужаком С.М., встановлено, що в даному закладі [PERSON] навчається з 1 вересня 2021 року, характеризується позитивно. Має середній рівень навчання. Демонструє помітний прогрес у навчанні після того, як повертається від тата з яким проводить певний період часу, оскільки саме батько приділяє йому багато часу та допомагає у навчанні. Мати негативно впливає на характер та самопочуття дитини, внаслідок чого він часто має пригнічений вигляд. Згідно характеристики на ученицю 4 класу [PERSON] , виданої класним керівником Михалківського ліцею [PERSON] , встановлено, що [PERSON] характеризується позитивно. Має середній рівень навчання, однак навчається не в повну міру своїх можливостей, часто пропускає школу. Дитина виховується в неповній сім`ї та проживає разом з матір`ю, оскільки батьки розлучені. Мати дитини не цікавиться її навчанням, дитина не має постійного місця для навчання. На вихідні дні її забирає до себе батько. Згідно довідки про результати перевірки звернення від 10.11.2022 року виданої Сокирянським ВП №1 (м.Сокияни) ДРВП ГУНП в Чернівецькій області, встановлено що за результатами звернення громадянина [PERSON] з приводу невиконання [PERSON] належним чином свої батьківських обов`язків по відношенню до малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , у діях [PERSON] , [INFO] , вбачаються ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП та у разі встановлення її місця знаходження, останню буде притягнуто до адміністративної відповідальності за вказаною статтею. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України та ч. 1 ст. 160 СК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Статтею 161 СК України визначено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Згідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною 4 статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітньої. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Враховуючи, що позивач займається вихованням малолітніх дітей, піклується про них, має всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дітей, із урахуванням віку дітей, суд вважає, що на даний час проживання малолітніми дітьми з батьком, який фактично проживає з ними, буде відповідати саме інтересам дітей, які потребують постійного догляду та турботи й позитивно сприятиме їхньому розвитку як психологічному так і фізичному. Крім цього, визначення місця проживання дітей разом із батьком, не позбавляє матір права на особисте спілкування з дітьми та прийняття участі у їх вихованні. Таким чином, аналізуючи викладене, враховуючи, що на даний час визначення місця проживання дітей разом з батьком відповідає інтересам дітей, суд приходить до переконання про необхідність визначення місцем проживання дітей разом з батьком, що є підставою для задоволення позову в повному обсязі. Враховуючи те, що позов задоволено, з відповідачки в користь позивача необхідно стягнути 1073,60 гривень судового збору. На підставі ст.ст.19, 11, 142, 160, 161 СК України, суд

Outcome: approved