Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-04 00:00:00

19 травня 2023 року представник позивача звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості. У позовній заяві представник зазначив, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву №б/н від 07.09.2007. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява, разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», складають договір про надання банківських послуг між нею та банком, що підтверджується її підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що відповідач була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. На виконання умов договору, відповідачу було відкрито картковий рахунок та встановлений кредитний ліміт, який у подальшому було збільшено до 35000,00 грн. Умовами договору, відповідач зобов`язувалася погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання. Відповідач взяті на себе зобов`язання виконує з порушенням, у зв`язку з чим, станом на 14.02.2023 її заборгованість перед банком складає 45573,84 грн, з яких: 37281,36 грн заборгованість за тілом кредиту; 8292,48 грн заборгованість за відсотками. Посилаючись на викладене, представник позивача просив суд стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 45573,84 грн та судовий збір у сумі 2684,00 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача, АТ КБ «ПриватБанк» не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач повторно в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, відзив на позов, заяви про розгляд справи за її відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, у відповідності до ст. 280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Приймаючи до\~уваги викладене,\~враховуючи наявність\~зазначених умов\~проведення заочного\~розгляду справи,\~суд розглянув\~справу заочно,\~на підставі\~наявних у\~ній доказів. Відповідно до вимог ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. [PERSON] підписала Заяву. У заяві зазначено, що [PERSON] ознайомилася і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку. Вона погодилася з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. 07 липня 2008 року відповідачу було надано кредитну картку та встановлено кредитний ліміт, який у подальшому було збільшено до 35000,00 грн. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість\~ [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 14 лютого 2023 року перед банком складає 45573,84 грн, з яких: 37281,36 грн заборгованість за тілом кредиту; 8292,48 грн заборгованість за відсотками. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Як зазначено в ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України,\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Як зазначено в ч. 1 ст. 628\~Цивільного кодексу України,\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.\~Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як зазначено в ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.\~Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Вирішуючи позовну вимогу в частині стягнення з відповідача на користь позивача 37281,36 грн. - заборгованості за простроченим тілом кредиту, суд зазначає наступне. Як вбачається з Довідки про зміну умов кредитування кредитної картки оформленої на [PERSON] , розмір кредитного ліміту по кредитній картці виданій їй було збільшено до 35000,00 грн. (а.с.31). Тіло кредиту - це та сума на яку оформляється кредитний договір та є розміром основного зобов`язання, на який нараховується розмір відсотків за їх використання та у випадку порушення строків та розміру його виконання, відповідно неустойка, а також інші санкції встановлені договором. У розмір тіла кредиту не можуть входити відсотки по кредиту, комісійні, пеня і штрафи через прострочення. Приймаючи до уваги викладене, а також те, що розмір кредитного ліміту по кредитній картці виданій [PERSON] становив 35000,00 грн, тому вказана сума і є тілом кредиту, суд дійшов висновку, що позовна вимога в частині стягнення з відповідача на користь позивача 37281,36 грн заборгованості за простроченим тілом кредиту підлягає частковому задоволенню, а саме, в розмірі основного зобов`язання на суму 35000,00 грн,оскільки відповідач,отримавши від банку вказану суму, не повернув її. Вирішуючи позовну вимогу в частині стягнення з відповідача на користь позивача 8292,48,27 грн. заборгованості за простроченими відсотками, суд зазначає наступне. Як зазначено в ч. 1 ст.\~1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Кредитний договір укладається у письмовій формі Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Аналізуючи зазначені норми, суд зазначає, що в разі укладення кредитного договору розмір відсотків за користування кредитними коштами повинен бути встановлений законом або визначений у договорі за погодженням сторін. Як встановлено судом, у заяві-анкеті позичальника, яка нею підписана, містяться умови договору, які визначають розмір відсотків за користування кредитними коштами. Враховуючи те, що відповідач отримала від позивача грошові кошти, які в добровільному порядку не повернула, а також те, що в Заяві позичальника встановлено розмір відсотків за користування кредитними коштами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача в цій частині є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно з п. 3 ч. 2\~ст.141\~ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2684,00 грн та заявлено позовні вимоги про стягнення 45573,84,02 грн. Судом задоволено\~позовні вимоги\~на суму\~43292,48грн, що становить 94,99 % від ціни позову, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2549,53 грн., що складає 94,99 % від 2684,00 грн. \~\~\~\~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: partial