Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-02 00:00:00

Представник [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги наступним. 30.12.2022 р. наказом № 547-К від 29.12.2022 р. було припинено дію контракту № 762 від 24.09.2021 р., укладеного між позивачем та відповідачем щодо призначення [PERSON] генеральним директором - художнім керівником Державного підприємства Національний академічний театр імені Лесі Українки». Позивача звільнено з посади за власним бажанням. Разом з тим, наказ було видано з порушенням норм чинного трудового законодавства. Для розірвання строкового контракту та звільнення позивача з посади, підстав, визначених КЗпП України не було. Заява позивача, яка була подана безпосередньо керівнику про дострокове розірвання трудового договору без зазначення поважних причин такого звільнення та документів, що їх підтверджують не може бути взята до уваги і, відповідно не може бути підставою для звільнення з займаної посади. За таких обставин представник позивача просить суд визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства культури та інформаційної політики України № 547-К від 29.122022 р. про звільнення [PERSON] з посади генерального директора - художнього керівника Державного підприємства Національний академічний театр імені Лесі Українки» та поновити позивача на посаді. Провадження у даній справі відкрито 08.02.2023 р., відповідно до приписів ст.ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представником відповідача надано відзив на позов, де зазначено наступне. 24.09.2021 р. між позивачем та Міністерством було укладено контракт № 752 про призначення [PERSON] на посаду генерального директора - художнього керівника Державного підприємства Національний академічний театр імені Лесі Українки». Сторони домовились, що дострокове звільнення позивача може відбуватися з підстав, визначених Кодексом законів про працю України. Так, за п. 6.4 контракту керівник може за своєю ініціативою розірвати контракт за власним бажанням, у разі його хвороби чи інвалідності , які перешкоджають виконанню обов`язків за Контрактом, та/або з інших поважних причин. На адресу Міністерства надійшла заява [PERSON] від 24.10.2022 р. щодо його звільнення з посади у зв`язку із погіршенням стану здоров`я. Отже звільнення відбулось з урахуванням положень ст.ст. 38,39 КЗпП України. До дати звільнення заяву про відкликання раніше поданої заяви про звільнення. За таких обставин представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги просив задовольнити. Представники відповідача заперечували щодо задоволення позову у зв`язку із його безпідставністю. Крім того зазначили, що з початку введення воєнного стану в Україні [PERSON] виїхав за межі держави де перебуває і на даний момент. Вказали, що це підтверджує відсутність у [PERSON] наміру продовжувати роботу на займаній посаді. Представник третьої особи підтримав позицію представників відповідача. Також вказав, що Державне підприємство не може працювати без керівника та просив відмовити у задоволенні позову. Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надавши оцінку отриманим доказам, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Встановлено, і не заперечується сторонами, що 24 вересня 2021 р. між Міністерством культури та інформаційної політики України (Орган управління) та [PERSON] (Керівник) було укладено контракт № 752 з генеральним директором - художнім керівником державного підприємства «Національний академічний театр імені Лесі Українки» відповідно до якого позивач взяв на себе обов`язки безпосередньо і через адміністрацію Театру здійснювати поточне управління (керівництво) Театром, забезпечувати ефективне використання і збереження закріпленого за Театром державного майна, а Орган управління зобов`язується створювати належні умови для матеріального забезпечення і організації праці Керівника. Строк дії Контракту сторони визначили з 25 вересня 2021 р. по 24 вересня 2026 р. Також встановлено, що 29.12.2022 р. Міністерством культури та інформаційної політики України видано наказ № 527-к «Про звільнення [PERSON] ». Відповідно до вказаного наказу припинено 30 грудня 2022 року дію контракту від 24.09.2021 року № 752, укладеного з [PERSON] з підстав передбачених законодавством та звільнено позивача з посади генерального директора - художнього керівника Державного підприємства Національний академічний театр імені Лесі Українки» за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України. Підставою для звільнення у спірному наказі вказано: заява [PERSON] , контракт від 24.09.2021 року № 752. За ч. 3 ст. 21 КЗпП України, особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Умови припинення контракту № 752 від 24.09.2021 визначено у розділі 6 останнього. Так, п. 6.4. Контракту Керівник може за своєю ініціативою розірвати Контракт до закінчення строку його дії : за власним бажанням; у разі його хвороби чи інвалідності, які перешкоджають виконанню обов`язків за Контрактом, та/або з інших поважних причин. Як вбачається з матеріалів справи, в адресу відповідача надійшла заява [PERSON] від 24.10.2022 р. відповідно до якої позивач просив звільнити його від обов`язків генерального директора, художнього керівника театру ім. Лесі Українки у зв`язку з погіршенням стану здоров`я. Факт направлення такого листа Міністерству культури та інформації України [PERSON] не спростовано представником позивача. При цьому під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що заява від 24.10.2022 р. до моменту погодження Органом управління припинення Контракту з 30.12.2022 р. була відізвана [PERSON] , що зробило би неможливим для роботодавця звільнення працівника за поданою раніше заявою (ст. 38 КЗпП України). За приписами ст. 39 КЗпП України строковий трудовий договір (пункти 2 і 3 статті 23) підлягає розірванню достроково на вимогу працівника в разі його хвороби або інвалідності, які перешкоджають виконанню роботи за договором, порушення роботодавцем законодавства про працю, колективного або трудового договору та у випадках, передбачених частиною першою статті 38 цього Кодексу. Відповідно до положень ч. 1 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Отже, обставини встановлені під час розгляду справи свідчать про те, що позивач скористався правом, передбаченим Контрактом щодо його припинення з власної ініціативи, а відповідач погодившись з його позицією та, з урахуванням відповідної заяви, на виконання умов договору виніс оскаржуваний наказ. Такі висновки суду вказують на відсутність порушень з боку Міністерства культури та інформації України прав [PERSON] при його звільненні, а визнання незаконним та скасування наказу № 527-к від 29.12.2022 р. неможливим. У разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір, як це визначено ст. 235 КЗпП України. Зважаючи на те, що під час розгляду справи не було встановлено порушення прав [PERSON] відповідачем, заявлені вимоги не підлягають задоволенню і в частині поновлення позивача на посаді. Розподіляючи судові витрати суд керується приписами ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed