Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-03 00:00:00

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 15 березня 2023 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь 30684, 83 грн на відшкодування завданої матеріальної шкоди скоєним [PERSON] злочином та 1000000 грн на відшкодування моральної шкоди завданої злочином. Позов обґрунтований наступним. Відповідно до вироку Томашпільського районного суду Вінницької області від 25 липня 2022 року в справі № 146/481/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого та призначено [PERSON] покарання у виді восьми років позбавлення волі. Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 18 жовтня 2022 року апеляційну скаргу захисника Щетніцького В.С. в інтересах [PERSON] залишено без задоволення, вирок в частині визнання [PERSON] винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України залишено без змін. Згідно матеріалів кримінального провадження та фактичних обставин справи, в ніч з 22 на 23 січня 2021 року [PERSON] діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень [PERSON] , в ході суперечки, ударив його головою об ніжку кухонного стола, спричинивши [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно- мозкової травми, забою головного мозку важкого ступеня, двосторонніх субдуральних гематом, забійної рани лобу, садна тім`яної ділянки голови, крововиливів м`яких тканин волосяної частини голови та обличчя, які по важкості відносяться до тяжкого ступеня, і які безпосередньо привели до смерті [PERSON] . Також позивачка вказує, що відповідно до обвинувального акту від 9 квітня 2021 року вона є потерпілою по вказаній справі. Смерть [PERSON] наступила 25 січня 2021 року після його госпіталізації та лікування, на яке позивачкою [PERSON] було потрачено 1614, 83 гривні. Крім того останньою було потрачено значні кошти на підготовку та проведення похорон [PERSON] на що було витрачено 29070 грн. Відповідно протиправними діями [PERSON] позивачці була завдана матеріальна шкода на загальну суму 30684, 83 грн. Крім того, позивачка [PERSON] вказує, що діями [PERSON] їй було завдано також моральну шкоду на суму 1000000 (один мільйон) гривень. У зв`язку з смертю [PERSON] позивачка вказує, що зазнала значної моральної шкоди, яка виразилася у сильних душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача. При цьому відповідач ніяким чином навіть не прагнув хоча б вибачитися за скоєне. 23 травня 2023 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Барвінський О.П. направив на адресу суду відзив, в якому позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди визнав, в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди просив відмовити. Відзив обґрунтований наступним. Відповідно до вироку Томашпільського районного суду Вінницької області від 25 липня 2022 року в справі № 146/481/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого та призначено [PERSON] покарання у виді восьми років позбавлення волі. В позові позивачка зазначає, що нею були потрачені значні грошові кошти на здійсненна поховання потерпілого у справі, який був її братом, а саме [PERSON] , проведення ритуальних і поминальних заходів в сумі 30684,83 грн, які, як зазначає представник відповідача, [PERSON] визнає та не заперечує в їх задоволенні. Однак щодо стягнення моральної шкоди представник відповідача вказує, що немає жодних правових підстав для її стягнення, оскільки позивачка не є суб`єктом, який може претендувати на таке відшкодування у відповідності до ст.ст. 1200, 1168 ЦК України. Таким чином, відповідач вважає, що згідно закону позивачка [PERSON] являючись рідною сестрою [PERSON] та не перебуваючи на його утриманні на час смерті останнього не входить до кола осіб які можуть претендувати на відшкодування моральної шкоди в результаті вчиненого кримінального правопорушення. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою Томашпільського районного суду від 23 березня 2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання призначено на 18 квітня 2023 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 18 квітня 2023 року підготовчий розгляд справи відкладено на 4 травня 2023 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 4 травня 2023 року підготовчий розгляд справи відкладено на 26 травня 2023 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 26 травня 2023 року підготовчий розгляд справи відкладено на 13 червня 2023 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 13 червня 2023 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 4 липня 2023 року. Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. В судовому засіданні представник позивачки, адвокат Семко В.М. позов підтримав за обставин, викладених у позовній заяві, попросив його задовольнити. Представник відповідач [PERSON] - адвокат Барвінський О.П. у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме визнав позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди, в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди просив відмовити за обставин зазначених у відзиві. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність і достовірність показань сторін по справі, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного. Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно ч.3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч.1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно ч.9 ст. 83 ЦПК України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Згідно ч. 1 ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом встановлено, що згідно вироку Томашпільського районного суду Вінницької області від 25 липня 2022 року у справі № 146/481/21, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі. Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 18 жовтня 2022 року вказаний вирок змінено в частині початку строку відбування [PERSON] покарання і зарахування строку попереднього ув`язнення. В решті вирок залишено без змін. У вказаному вироку суду зазначено, що в ніч з 22 на 23 січня 2021 року, [PERSON] , перебував у приміщенні літньої кухні, за місцем власного проживання, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , де спільно зі своїм знайомим [PERSON] розпивав алкогольні напої. У подальшому, під час розпиття алкогольних напоїв між [PERSON] та [PERSON] зав`язалась словесна суперечка, в ході якої, на грунті неприязних побутових відносин у [PERSON] виник раптовий умисел на заподіяння [PERSON] тяжких тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, в той час як [PERSON] сидів на ліжку, [PERSON] , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень останньому, обхопивши [PERSON] рукою за голову, із прикладанням фізичної сили ударив головою [PERSON] об ніжку дерев`яного кухонного стола, спричинивши останньому тілесні ушкодження, від яких [PERSON] втратив свідомість на місці події. 23 січня 2021 року [PERSON] госпіталізовано до відділення інтенсивної терапії Томашпільської центральної районної лікарні. Згідно висновку експерта № 11 від 03.02.2021 року смерть [PERSON] наступила в результаті закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку важкого ступеня, двосторонніх субдуральних гематом, забійної рани лобу, садна тім`яної ділянки голови, крововиливів м`яких тканин волосяної частини голови і обличчя. Дані тілесні ушкодження виникли в результаті дії тупого твердого предмету, вірогідніше всього, в день госпіталізації [PERSON] , [INFO] і по важкості відносяться до тяжкого ступеня, які безпосередньо призвели до смерті. Смерть [PERSON] наступила о 02 год 25 січня 2021 року у відділенні інтенсивної терапії Томашпільської центральної районної лікарні. Даний вирок Томашпільського районного суду від 25 липня 2022 року у справі 146/481/21 набрав законної сили18 жовтня 2022 року. Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 11 від 25 січня 2021 року [PERSON] , [INFO] помер [INFO] в Томашпільській ЦРЛ. З виписки із медичної карти хворого [PERSON] видно , що останній 23 січня 2021 року був доставлений швидкою допомогою в КНП «Томашпільська ЦРЛ», того ж дня був оперований та призначено лікування, [INFO] констатовано смерть. Відповідно до копій квитанції вартість медичних препаратів витрачених на лікування становить 1614, 83 грн. Згідно накладної № 18 від 25 січня 2021 року виданої ПП [PERSON] вартість товару ( хліб домашній - 2 шт, калач - 30 шт.) становить 510 грн. Згідно видаткової накладної № 908 від 4 березня 2021 року виданої ПП [PERSON] вартість товару ( хліб домашній - 2 шт, калач - 45 шт.) становить 690 грн. Відповідно до рахунку № 5 виданого ПП [PERSON] , де платником зазначено [PERSON] , вартість послуги по перевезенню пасажирів під час похорону на Яришівське кладовище становить 600 грн. Відповідно до накладної виданої на ім`я [PERSON] вартість товару ( рушники - 80 шт., рушники - 20 шт., хустки - 15 шт., свічки малі-100 шт., свічки великі - 5 шт.) становить 2975 грн. Як видно з акту купівлі-продажу від 25 січня 2021 року [PERSON] купила у ПП [PERSON] домовину, хрест, костюм, сорочку, майку, труси, покривало, рушники, туфлі, носки, похоронний набір на загальну суму 6 295 грн. Згідно довідки виданої настоятелем Свято-Троїцького храму с. Ракова, вартість церковних послуг ( катафалк, відспівування, читець, обід) становить 18 000 грн. Згідно положень ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», визначено, що витрати на поховання (у тому числі на ритуальні послуги і обряди) відшкодовуються тій особі, яка понесла ці витрати. Отже, системний аналіз наданих позивачем доказів дозволяє суду зробити висновок про те, що позовні вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 30684, 83 гривень є обґрунтованими, також вказаний розмір матеріальної шкоди визнаний відповідачем. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням слід зазначити наступне. Згідно з частиною першою статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Правовими підставами відшкодування шкоди визначено, зокрема положення статей 27, 55, 56 Конституції України, статті 2 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, статей 23, 1167, 1168 ЦК України. Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Відповідно до частини першої, другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з частиною третьою статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Для вирішення питання, чи підлягає до спірних правовідносин застосування положень статті 1168 ЦК України, судам слід встановити характер родинних стосунків позивача із померлою особою, оскільки тільки чоловік (дружина), батьки (усиновлювачі), діти (усиновлені), а також особи, які проживали з померлою особою однією сім`єю, мають право на відшкодування шкоди в порядку цієї статті. Судом встановлено, позивачка [PERSON] є родичкою померлого [PERSON] , а саме є його сестрою. Процесуальний статус позивачки [PERSON] як потерпілої та цивільної позивачки у кримінальному провадженні № 12021020200000014 від 23 січня 2021 року судовими рішеннями, ухваленими за результатом розгляду кримінального провадження № 12021020200000014 від 23 січня 2021 року , справа № 146/481/21, судами першої, та апеляційної інстанцій не змінювався. Відповідно до статті 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Відповідно до положень статті 3 КПК України близькі родичі та члени сім`ї - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі. Родинними зв`язками пов`язані між собою й інші особи: дядьки і тітки, племінники і племінниці, двоюрідні брати і сестри, двоюрідні внуки тощо, але вони не охоплюються у кримінальному провадженні терміном «близькі родичі». За певних умов вони можуть бути віднесені до «членів сім`ї». Конституційний Суд України, даючи тлумачення поняття «член сім`ї», виходить з об`єктивної відмінності його змісту залежно від галузі законодавства (сімейного, житлового, соціального захисту тощо), яке використовує цей термін (рішення Конституційного Суду України у справі від 03 червня 1999 року № 5-рп/99). Для визначення змісту терміна «член сім`ї» у кримінальному провадженні вирішальне значення мають не стільки родинні чи зареєстровані шлюбні зв`язки, скільки тривалі зв`язки, що виникають зі спільного проживання та ведення спільного господарства (спільний бюджет, витрати, харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла тощо). Позивачка [PERSON] є рідною сестрою покійного [PERSON] , однак згідно вимог ст.1168 ЦК України, рідна сестра не входить до кола суб`єктів яким відшкодовується моральна шкода. Разом з тим, доказів того, що покійний [PERSON] проживав разом з позивачкою [PERSON] однією сімє`ю до суду не надано. Таким чином, беззаперечно погоджуючись із заподіянням позивачці [PERSON] моральної шкоди у зв`язку із загибеллю брата [PERSON] та стражданнями, які позивачка пережила та продовжує переживати, суд не може задовільнити вимоги в частині стягнення моральної шкоди, оскільки таке суперечить вимогам закону, а саме ст. 1168 ЦК України. Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі викладеного вище, враховуючи, що відповідача у справі визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, суд дійшов висновку, що права позивачки порушені, виходячи з обов`язку відповідача відшкодувати шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення, зважаючи на часткове визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. Згідно п. 5 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позивачка при поданні позову була звільнена від сплати судового збору відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір», а її позовні вимоги задоволені частково, тому з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 1073,60 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: partial