Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер тато позивача [PERSON] . після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, до якої входить будинковолодіння [ADDRESS] , що побудоване ще у 60-х роках на земельній ділянці площею 0,24 га. Після смерті тата, позивач є єдиним спадкоємцем за законом, який фактично вступив в управління спадковим майном. Оскільки батьки в зареєстрованому шлюбі не перебували, а позивач, будучи неповнолітнім, фактично проживав з померлим однією сім`єю. Приватним нотаріусом Коломийського РНО на підставі його заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька заведено спадкову справу № 153/2022. 28.03.2022 нотаріусом видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок по [ADDRESS] у звязу з відсутністю правовстановлюючого документу. З часу свого народження й по сьогодні позивач проживає у спадковому будинковолодіння. На даний час вже за власні кошти проводив, як поточний, так і капітальний ремонти, доглядає татову могилу. Водночас не може належним чином реалізувати своє спадкове право за законом через обставини вказані в постанові нотаріуса. Ухвалою Городенківського районного суду Івано-Франківської області в складі головуючого судді Гайдич Р.М. від 11.05.2023 залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] , 1969 року народження. В судове засідання сторони, їх представники не прибули, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Представник позивача - адвокат Бундзяк У.М., через канцелярію суду, подала заяву про розгляд справи без позивача та його представника. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Городенківська міська рада на електронну адресу суду подала заяву про розгляд справи без участі представника міської ради за наявними в матеріалах справи документами та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. [PERSON] , через канцелярію суду, подала заяву про розгляд справи та ухвалення рішення суду без неї. Одночасно зазначила, що у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , 1962 р.н., який помер [INFO] , не перебувала. Претензій щодо спадщини після його смерті немає. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої цієї статті). Згідно ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може гуртуватись на припущеннях. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Раковецькою сільською радою Городенківського району вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] у віці 45 років в с. Семенівка Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 12 від 23.06.2007, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого виконкомом Раковецької сільської ради Городенківського району. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. На час смерті [PERSON] був чинним Цивільний кодекс 2003 р. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Із довідки № 334 виданої 17.10.2023 Раковецьким старостинським округом Городенківської міської ради вбачається, що на час смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] та разом з ним були зареєстрована та проживали: [PERSON] , 1969 р.н., та [PERSON] , 2001 р.н. З копії спадкової справи № 153/2022, яка надана суду приватним нотаріусом Коломийського РНО Стефурак Н.Я., вбачається, 18 жовтня 2022 року позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька [PERSON] . Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 70343088 від 18.10.2022 свідчить про внесення до Спадкового реєстру реєстраційного запису про реєстрацію спадкової справи після смерті спадкодавця [PERSON] , номер у Спадковому реєстрі 69807839, номер у нотаріуса 153/2022. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України 2003 р. спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач як спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звертався до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] . Проте, приватний нотаріус Коломийського РНО Стефурак Н.Я. розглянувши заяву [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , встановила, що правовстановлюючого документу на житловий будинок у спадкоємця немає, право власності на будинок не зареєстровано. Із довідки про об`єкт нерухомого майна № 446/22 виданої 11.03.2023 ФОП [PERSON] вбачається, що згідно архівних даних Коломийського ОКП «МБТІ» станом на 31.12.2012 право власності на житловий будинок в [ADDRESS] ) не зареєстровано. З довідки № 250 виданої 05.07.2023 Раковецьким старостинським округом Городенківської міської ради вбачається, що згідно архівних даних із по господарських книг, господарство, яке знаходиться по [ADDRESS] колись мало такі адресні номери: [ADDRESS] та [ADDRESS] . Згідно інформації з Державного реєстру речових про на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 328813565 формованої 11.04.2023 відомості щодо права власності на житловий будинок по [ADDRESS] - відсутні. Згідно п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна (затверджені наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №127 від 24.05.2001 р.) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року не належать до самочинного будівництва. До часу набрання чинності Цивільним Кодексом України в ред. 2003 року та Законом України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на збудоване нерухоме майно не залежало від державної реєстрації такого права. Згідно п. 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 № 91, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 житлових будинків, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , виготовленого ФОП [PERSON] встановлено, що житловий будинок споруджений в 1960 році, господарські будівлі та споруди споруджені в 1960, 1965 роках. Згідно звіту житлового будинку(загальною площею 54,4 кв.м) складеного ФОП [PERSON] на підставі договору № 01055/С від 10.11.2022 ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] станом на 10.11.2022 становить 90 932 грн. Згідно даних із по господарських книг Раковецької сільської ради від 2016 року по теперішній час за господарством в [ADDRESS] закріплена земельна ділянка площею 0,85 га, в т.ч.: для ведення особистого селянського господарства 0.61 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель ( присадибна ділянка) 0,24 га., що підтверджується довідкою № 335 виданою 17.10.2022 Раковецьким старостинським округом Городенківської міської ради. Із довідки № 331 виданої Раковецьким старостинським округом Городенківської міської ради слідує, що господарство, яке знаходиться в [ADDRESS] належить до суспільної групи господарства - колгоспний двір. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до вимог частин 1 та 2 статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з частиною 1 статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до статті 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" № 20 від 22.12.1995 року, частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Станом на 15.04.1991 рік в господарстві по [ADDRESS] були зареєстровані: голова господарства [PERSON] , 1935 р.н., дружина [PERSON] , 1929 р.н, син [PERSON] , 1962 р.н., що підтверджується довідкою № 330 виданою 17.10.2022 та довідкою №66 виданою 03.03.2023 Раковецьким старостинським округом Городенківської міської ради. Член колгоспного двору [PERSON] померла [INFO] , актовий запис № 16, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 26.10.1991 Раковецькою сільською радою Городенківського району. Голова колгоспного двору [PERSON] помер [INFO] , актовий запис №5, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 22.03.1993 Раковецькою сільською радою Городенківського району. На час смерті [PERSON] та [PERSON] був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Із довідки № 68 виданої 03.03.2023 Раковецьким старостинським округом Городенківської міської ради вбачається, що на час смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] та разом з нею проживали та були зареєстровані: голова господарства [PERSON] , 1935 р.н., син [PERSON] , 1962 р.н. Із довідки № 67 виданої 03.03.2023 Раковецьким старостинським округом Городенківської міської ради вбачається, що на час смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] та разом з ним проживав та був зареєстрований син [PERSON] , 1962 р.н. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] доводиться, що [PERSON] (батько позивача) народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Із відповіді Городенківської державної нотаріальної контори № 448/01-16 від 21.04.2023 вбачається, що згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 72216207 від 21.04.2023 спадкова справа щодо [PERSON] , яка померла [INFO] не заведена. Із відповіді Городенківської державної нотаріальної контори № 447/01-16 від 21.04.2023 вбачається, що згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 72216184 від 21.04.2023 спадкова справа щодо [PERSON] , який помер [INFO] не заведена. Як вбачається із матеріалів справи житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] відносився до колгоспного типу та на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві проживали: голова господарства [PERSON] , 1935 р.н., дружина [PERSON] , 1929 р.н, син [PERSON] , 1962 р.н., які набули право спільної сумісної власності на дане будинковолодіння, то їх частки у вказаному майні рівні, тобто по 1/3 частині. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися. На час смерті голови двору [PERSON] та члена двору [PERSON] разом з ними проживав та був зареєстрований син [PERSON] , таким чином, він як спадкоємець першої черги за законом, вважається таким, що прийняв спадщину на належне батькам майно, зокрема і на належні їм частки в житловому будинку по [ADDRESS] , проте у встановленому законом порядку не оформив своїх спадкових прав на дане господарство. Таким чином, частка [PERSON] (батька позивача) у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] становить 1/1 (1/3 - як члена колгоспного двору +2/3 - як спадкоємець після смерті матері та батька). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини 1 статті 1226 Цивільного кодексу України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Після смерті батька [PERSON] позивач прийняла спадщину, у складі якої є нерухоме майно, однак, через відсутність правовстановлюючих документів про власність спадкодавця на належний йому житловий будинок, не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем, як спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця [PERSON] , права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] , судом не встановлено, відповідач не заперечує щодо задоволення позовних вимог, третя особа позовні вимоги визнає, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позову. При винесенні рішення судом враховується і те, що на даний час відповідно до вимог Постанови ВРУ "Про утворення та ліквідацію районів" №807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області . На підставі ст.ст. 548, 549, 551 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 325, 328, 1216, 1222,1258, 1241, 1261,1274, 1268,1269, 1296, 1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: approved