Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-09 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] , звернувся в суд з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.12.1996 року по 01.04.2021 року. За час перебування у шлюбі за спільні кошти подружжя ними було придбано майно, а саме: квартиру [ADDRESS] , вартістю 2 240 375,00 грн та квартиру [ADDRESS] , вартістю 998 021,00 грн. При цьому, оскільки жоден з об`єктів нерухомого майна, які спільно належать їм не відповідають вартості рівного поділу спільного майна подружжя, поділити дане майно в натурі, не порушуючи принцип рівності часток у спільному майні неможливо. Позивач зазначив, що він бажає поділити майно в натурі із визнанням за кожним із них право особистої приватної власності на певний об`єкт нерухомого майна із виплатою грошової компенсації вартості спільного майна при нерівномірному поділі майна в натурі в сумі 621 177,00 грн. При цьому, квартира [ADDRESS] має нежитловий стан та використовується позивачем для здійснення підприємницької діяльності, тому при визнанні за позивачем права власності на вказану квартиру, позивач має змогу та бажання відшкодувати відповідачці грошову компенсацію вартості спільного майна у сумі 621 177,00 грн. за нерівномірний поділ спільного майна в натурі. Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS] , вартістю 2 240 375,00 грн. Визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS] , вартістю 998 021,00 грн. Стягнути з [PERSON] , РНОКПП - [NUMBER] , на користь [PERSON] , РНОКПП - [NUMBER] , грошову компенсацію вартості спільного майна у сумі 621 177,00 грн. Ухвалою суду від 13.09.2022 року справу прийнято до провадження за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. На адресу відповідачки судом була надіслана копія ухвали про відкриття провадження у справі, у якій був встановлений строк для подання відзиву, а також копія позовної заяви і доданих до неї документів, які ним отримані. 03.10.2022 року представник відповідачки [PERSON] звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. [PERSON] зазначила, що відповідачка не заперечує, що під час перебування у шлюбі колишнім подружжям було придбано вказане у первісному позові майно, однак, спільним майном подружжя є також квартира [ADDRESS] , вартістю 1 219 040,00 грн., яка також підлягає поділу між сторонами. При цьому, [PERSON] вказала, що вона разом з неповнолітньою донькою від шлюбу з [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а тому бажає залишити за собою право особистої приватної власності саме на цей об`єкт нерухомого майна. Крім того, зазначила, що отримання у власність однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] не відповідає її інтересам та інтересам їхньої дитини, оскільки у даній квартирі фактично проживав рідний дядько позивача, який нещодавно помер. Крім того, квартира перебуває у занедбаному стані та потребує ремонту. Також відповідачка не бажає отримати у власність квартиру у м.Києві, оскільки жодної нерухомості чи роботи вона там не має, та не планує здійснювати перезд у м.Київ для постійного місця проживання. Додатково зазначила, що [PERSON] зареєстрував шлюб з іншої жінкою та вже довгий час проживає у Польщі, тому фактично жодною квартирою він особисто не користується. Таким чином, позивачка просила суд поділити спільне майно подружжя та визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на житлову квартиру [ADDRESS] та на житлову квартиру [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на житлову квартиру [ADDRESS] . Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію різниці вартості частки у розмірі 11 657,00 грн. Ухвалою суду від 18.10.2022 року зустрічний позов [PERSON] прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] , об`єднавши їх в одне провадження. У свою чергу, 04.11.2022 року на адресу суду від представника позивача за первісним позовом/відповідача за зустрічним позовом [PERSON] надійшов відзив на зустрічний позов, у якому представник зазначив, що позивач/відповідач частково визнає зустрічні позовні вимоги у частині підтвердження того факту, що дійсно до права спільної сумісної власності колишнього подружжя входить квартира [ADDRESS] . При цьому, відповідач заперечую щодо запропонованого [PERSON] варіанту поділу спільного майна. Квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] має нежитловий стан та пристосована для здійснення підприємницької діяльності, таким чином, [PERSON] не зможе разом з донькою там проживати. Крім того, [PERSON] разом з донькою проживає у будинку збудованому ними під час перебування у шлюбі у [ADDRESS] , який зареєстрований за їхнім спільним сином - [PERSON] . Після припинення шлюбних відносин з [PERSON] , він залишив вказаний будинок разом з усім спільно набутим майном колишній дружині та дочці, які до цього часу там проживають. Таким чином, жодних потреб у користуванні та проживанні у квартирі [ADDRESS] у [PERSON] не має. Натомість, єдиним джерелом доходу позивача/відповідача є ведення підприємницької діяльності у вказаній квартирі, та за отриманий дохід від якої він надає матеріальну допомогу колишній дружині та їхній спільній дочці. Позбавлення його можливості займатися підприємницькою діяльністю поставить його у вкрай скрутне матеріальне становище. Враховуючи вищевиклене, позивач/відповідач просив суд поділити спільне сумісне майно подружжя наступним чином: визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS] , вартістю 2 240 375,00 грн. Визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS] , вартістю 998 021,00 грн. та квартиру [ADDRESS] , вартістю 1 219 040,00 грн. Стягнути з [PERSON] , РНОКПП - [NUMBER] , на користь [PERSON] , РНОКПП - [NUMBER] , грошову компенсацію вартості спільного майна у сумі 11 657,00 грн. Ухвалою суду від 15.11.2022 року судом було витребувано докази по справі. Ухвалою суду від 06.12.2022 року підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом/відповідача за зустрічним позовом [PERSON] вимоги первісного позову, які уточненні у відзиві на зустрічний позов, підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Вимоги зустрічного позову визнав частково, не заперечував щодо фактичних обставин викладених у зустрічному позові та складу спільного майна подружжя, однак, заперечував щодо запропонованого відповідачкою/позивачкою варіанту поділу спільного майна подружжя, просив суд відмовити у задоволенні зустрічного позову. В судовому засіданні представник відповідачки за первісним позовом/позивачки за зустрічним позовом [PERSON] позовні вимоги за первісним позовом визнала частково, також не заперечувала щодо фактичних обставин викладених у первісному позові, однак, заперечувала, щодо запропонованого варіанту поділу, зустрічні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шюбі з 15.12.1996 року. Від спільного шлюбу у сторін [INFO] народилася донька - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] (а.с.102). Відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16.03.2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.7). Під час пребування у шюбі сторони набули спільне майно, а саме: квартиру [ADDRESS] , квартиру [ADDRESS] , та квартиру [ADDRESS] , про що сторонами не заперечується. Відповідно до Договору купівлі-продажу №1124/3/ЕМ від 30.10.2015 року ТОВ «Верест-Буд-Інжиніринг» та [PERSON] уклали даний договір, відповідно до умов якого ТОВ «Верест-Буд-Інжиніринг» продає, а [PERSON] купує майнові права на об`єкт нерухомості квартиру [ADDRESS] , у порядку та на умовах передбачених цим Договором та у відповідності до норм ЦК України, що визначають загальні положення про купівлю-продаж (а.с.82-85). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.92). Як вбачається з Звіту про оцінку станом на 12.08.2022 року ринкова вартість однокімнатної квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] складає 998 021,00 грн (а.с.9-39). Крім того, відповідно до Звіту про оцінку станом на 12.08.2022 року ринкова вартість житлової квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] складає 2 240 375,00 грн (а.с.40-65). Відповідно до Звіту про оцінку майна ринкова вартість квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] складає 1 219 040,00 грн (а.с.93-99). Частина перша статті 21 СК України визначає шлюбом сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до частини першої статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Законодавцем встановлена презумпція спільності інтересів подружжя і сім`ї. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час перебування у шлюбі, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі змістом статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Вирішуючи спори між подружжям про майно необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Сторонами в судовому засіданні не заперечувався склад спільного сумісного майна та його вартість, до якого входить: квартира [ADDRESS] , вартістю 2 240 375,00 грн., квартира [ADDRESS] , вартістю 998 021,00 грн. та квартира [ADDRESS] , вартістю 1 219 040,00 грн. У відповідності до частини першої, другої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Згідно із частинами другою та третьою статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Судом встановлено, що сторони після розірвання шлюбу не дійшли згоди, щодо поділу спільного сумісного майна. Кожен з ним претиндує на отримання у особисту приватну власність квартиру [ADDRESS] . При цьому, позивач/відповідач зазначає, що дана квартира придбавалася подружжям з метою облаштування її для зайняття підприємницькою діяльністю - фотостудії, яка на даний час функціонує, та позивач/відповідач [PERSON] отримує прибуток від цієї діяльності. При цьому, відповідачка/позивачка [PERSON] проживає у будинку, який був побудований подружжям за час перебування у шлюбі та залишився старшому сину. На противагу цьому, відповідачка/позивачка [PERSON] вказала, що вона зареєстрована разом з неповнолітньою донькою у вказаній квартирі та бажає там проживати. При цьому, позивач/відповідач [PERSON] постійно проживає у Польщі, та не користується вказаними квартирами. Відповідно до відповіді з ГУ ДПС у Вінницкій області ФОП [PERSON] займається наступними видами діяльності: 74.10 - спеціалізована діяльність з дизайну, 74.20 діяльність у сфері фотографії (а.с.126). Відповідно до Договору про спільну діяльність укладеного між ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] сторони за даним договором зобов`язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення спільної господарської та комерційної мети, а саме для створення та обробки зображень, таких як: цифрові фото, Vector ілюстрації, 3D моделі для подальшої їх реаліхзації (а.с.129-130). З метою встановлення цсіх обставин справи судом були допитані свідки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що в 2017-2018 роках [PERSON] робив ремонт у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Ій відомо, що квартира облаштована під діяльність фотостудії. Дружину [PERSON] , вона не бачила та не знає її. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду пояснив, що він є товаришем [PERSON] . Йому відомо, що [PERSON] робив ремонт в квартирі по [ADDRESS] , там займаються графічним дизайном. До розірвання шлюбу подужжя [PERSON] проживали у будинку у Вінницьких Хуторах . Від допиту інших свідків представник позивача за первісним позовом/відповідача за зустрічним позовом [PERSON] відмовився та відмова прийнята судом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 № 11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників, тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Відповідно п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Згідно положеннь ч. 2, 4, 5 ст. 71 СК України, неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 8 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 Верховний Суд, з метою дотримання балансу прав та інтересів сторін спірних правовідносин відступив від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі № 6-2811цс15, щодо застосування приписів частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України про обов`язковість надання одним із подружжя згоди на отримання компенсації вартості частки у праві спільної сумісної власності на майно, та обов`язковість внесення іншим із подружжя на депозитний рахунок суду відповідної суми у справах, у яких позивач заявляє про стягнення з відповідача компенсації за належну позивачеві у праві спільної сумісної власності частку. Сформульовано нову правову позицію, за обставинами тієї справи, коли один із подружжя, який подав позов про поділ спільного майна, погодився на присудження на його користь грошової компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на нерухомість, тоді як інший із подружжя (відповідач) на сплату компенсації не погодився, і гроші на депозитний рахунок суду не вніс. Верховний Суд України вказав, що визначений у ч. 4 ст. 71СК України принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації, крім випадків, передбачених статтею 365 ЦК України, треба застосовувати до правовідносин, які виникають у разі звернення одного з подружжя до суду з вимогами про припинення права власності іншого з подружжя (відповідача) на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації. З метою гарантування виплати компенсації вартості частки, на яку позивач просить припинити право власності відповідача, позивач вносить необхідну суму на депозитний рахунок суду. Такий підхід відповідає засадам справедливості, розумності та добросовісності (стаття 7 СК України), бо відповідач надає згоду на позбавлення його частки у праві власності, отримуючи гарантоване грошове відшкодування. Якщо позивач просить припинити не право власності відповідача на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації, а своє право на частку у цьому майні та стягнути компенсацію з відповідача, то на ці правовідносини поширюються, зокрема, положення частини другої статті 364 ЦК України. Відповідний припис передбачає, що співвласник, частку якого у майні не можна виділити в натурі, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки. Заявляючи вимогу про припинення права власності на частку у праві спільної власності, позивач погоджується на отримання грошової компенсації, а відповідач, як правило, не згоден її виплачувати, що і є суттю спору. Тому відповідач не має наміру вносити відповідні кошти на депозитний рахунок суду. Залишення неподільної речі у спільній власності без проведення реального поділу не позбавить того із подружжя, хто фактично цією річчю користується, можливості користуватися нею надалі. Тоді як інший із подружжя, як правило, не має такої можливості, хоча залишається співвласником. Частина п`ята статті 71 СК України не встановлює вимогу про обов`язкове внесення на депозитний рахунок грошової компенсації у спорах, у яких про припинення своєї частки у праві спільної сумісної власності на майно й отримання компенсації на свою користь. Подібні за змістом висновки висловлені, зокрема, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 квітня 2020 року у справі № 210/4854/15-ц, Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 3 червня 2020 року у справі № 487/6195/16-ц і від 9 червня 2021 року у справі № 760/789/19. Судом встановлено, що сторони не заперечують щодо компенсації вартості спільного майна. При цьому, вони погоджуються із вартістю майна. Загальна вартість майна становить - 4 457 436,00 грн. За рівного поділу спільного майна кожні зі сторін повинна отримати - 2 228 718,00 грн. Суд дослідивши всі обставини справи дійшов до висновку, що квартиру [ADDRESS] слід визнати за [PERSON] , оскільки від здійснення підприємницької діяльності (функціонування студії графічного дизайну) позива/відповідач [PERSON] отримує прибуток, який є його основним видом діяльності. За рахунок вказаного прибутку [PERSON] матеріально забезпечує себе, свою сім`ю та сплачує аліменти колишній дружині на утримання їхньої неповнолітньої дитини. Позбавлення права власності на вказану квартиру, негативно вплине на його фінансовий стан, та у подальшому може зумовити виникнення заборгованості по сплаті алвментів. Проживання [PERSON] у Польщі не впливає на роботу студії, оскільки він заключив з [PERSON] . Договір про спільну діяльність та як вказав представник [PERSON] - [PERSON] студія на даний час працює та отримує прибуток від діяльності. Отже, враховуючи вищезазначене, принципи розумності і справедливості, а також диспозитивності цивільного судочинства, суд приходить до висновку що первісні позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити у повному обсязі, визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS] , вартістю 2 240 375,00 грн. У свою чергу, за [PERSON] визнати право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS] , вартістю 998 021,00 грн. та квартиру [ADDRESS] , вартістю 1 219 040,00 грн. Крім того, стягнути з [PERSON] , РНОКПП - [NUMBER] , на користь [PERSON] , РНОКПП - [NUMBER] , грошову компенсацію вартості спільного майна у сумі 11 657,00 грн. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] слід відмовити у повному обсязі. Питання щодо судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України. Судові витрати позивача за первісним позовом підлягають стягненню з відповідача по первісному позову в повному обсязі, у сумі 12 405,00 грн. судового збору. Судові витрати за зустрічним позовом залишити за позивачем.

Outcome: approved