Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-26 00:00:00

Представник [PERSON] - адвокат Тур О.Т. звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша", третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - [PERSON] про відшкодування шкоди. Позов мотивує тим, що 01.01.2020 року о 05:05 год. у м.Львові по вул.Кульпарківська, буд.156 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "BMW", д.н.з. [NUMBER] , у результаті якої було пошкоджено три автомобілі, зокрема автомобіль "Toyota Yaris", д.н.з. [NUMBER] , що належав [PERSON] , а законним володільцем вказаного автомобіля на момент дорожньо-транспортної пригоди був [PERSON] . Постановою Залізничного районного суду м.Львова від 28.02.2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. 02.01.2020 року позивач звернувся до ПрАТ "СК "Перша" з повідомленням про настання страхового випадку за договором страхування цивільної відповідальності та згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №8/20 від 14.01.2020 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "Toyota Yaris", д.н.з. [NUMBER] , внаслідок пошкодження автомобіля під час ДТП 01.01.2020 року, приймається рівною дійсній (ринковій) вартості автомобіля, без урахування аварійних пошкоджень, у цінах станом на момент дослідження 13.01.2020 року становить 159625,00 грн. На підставі проведеного дослідження, вартість відновлювального ремонту для усунення пошкоджень автомобіля "Toyota Yaris", д.н.з. [NUMBER] становить 200988,21 грн., відтак зазначеним висновком було встановлено економічну недоцільність у проведенні відновлювального ремонту вищевказаного транспортного засобу. Відповідно до Звіту про розрахунок ринкової вартості пошкодженого колісного транспортного засобу №347/07/20, складеного [PERSON] ринкова вартість пошкодженого автомобіля "Toyota Yaris", д.н.з. [NUMBER] становить 121000,00 грн. Внаслідок страхового випадку ПрАТ "СК "Перша" було виплачене страхове відшкодування у розмірі 38625,00 грн., однак таке є неповним та таким, що лише частково покриває заподіяний матеріальний збиток. В подальшому, позивач звернувся до експерта з метою визначення вартості пошкодженого автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди та відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №2299/20 від 21.08.2020 року ринкова вартість пошкодженого автомобіля "Toyota Yaris", д.н.з. [NUMBER] у пошкодженому стані становить 51818,29 грн. Таким чином, на думку представника позивача, в даному випадку різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди становить 107806,71 грн. (159625,00 грн. - 51818,29 грн.), а невідшкодована частина заподіяної шкоди ПрАТ "СК "Перша" становить 61375,00 грн. (100000,00 грн. - 38625,00 грн.). Враховуючи вищевикладене, просить стягнути з відповідача ПрАТ "СК "Перша" на користь позивача відшкодування майнової шкоди в розмірі 61375,00 грн., а також судові витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження, оплату судового збору та на професійну правничу допомогу. Не погоджуючись з поданим позовом, від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити повністю у задоволенні позовних вимог. Відзив мотивує тим, що у звіті, на підставі якого здійснювалась виплата страхового відшкодування, чітко вказані джерела, на підставі яких він складений, до яких зокрема входить і Методика, даний звіт складений не відповідачем, а відповідний спеціаліст - оцінювач [PERSON] , який має відповідні сертифікати та свідоцтво для здійснення відповідних оцінок, при складанні звіту оцінювачем була використана література, а не лише дані із мережі Інтернет, відтак, на думку представника відповідача, позивач не надає жодного доказу на спростування висновків, наявних у звіті №347/07/20 та результати звіту позивач не оскаржував. Окрім цього, зазначає, що позивач не надає жодного експертного висновку та/або висновку експертного дослідження, який би спростував звіт №347/07/20. Щодо змісту додатку до звіту №2299 вказує, що при визначенні вартості пошкодженого транспортного засобу у додатку була взята за основу ринкова вартість автомобіля у розмірі 183952,95 грн., що була розрахована з мережі Інтернет з використанням сайту RST, проте відповідні копії оголошень з продажу навіть не долучені до додатку та вказує на відсутність підстав брати зазначену вартість автомобіля, оскілька така є завищеною. Від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якому просить задоволити позов у повному обсязі, стягнути з відповідача 61375,00 грн. та судові витрати. Мотивує таку тим, що ринкова вартість автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди визначається згідно Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, однак ПрАТ "СК "Перша" умисно занизила розмір страхового відшкодування, адже залишкова вартість автомобіля була визначена з використанням ресурсів мережі Інтернет, однак були наявні всі умови провести експертизу у відповідності до Методики. Зазначає, що жодних відомостей про наявність покупця за ціною, вказаною у зобов`язуючій пропозиції від ПрАТ "СК "Перша" не надходило, а використаний оцінювачем метод грунтується виключно на його суб`єктивній думці, тому відсутні правові підстави для визначення залишкової вартості автомобіля посилаючись на максимальну пропозицію онлайн аукціону. Окрім цього, зазначає, що відповідачем не враховано, що дата складення звіту - 21.08.2020 року, однак дата оцінки транспортного засобу - 01.01.2020 року, тобто станом на момент дорожньо-транспортної пригоди, звіт складений належним суб`єктом - оцінювачем [PERSON] , який має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача та зареєстрований в Державному реєстрі оцінювачів. Таким чином, вказує, що звіт №2299/20 від 21.08.2020 складений належним суб`єктом оціночної діяльності та є належним, допустимим та достовірним доказом в розумінні ЦПК України на підтвердження заявлених вимог позивача. Позивач в судове засідання не з`явився, однак від представника такого до суду надійшла заява, в якій просила проводити розгляд справи без їх участі. Представник відповідача та третя особа в судове засідання не з`явились, хоча й належним чином були повідомлені про дату, час та місце проведення такого. У зв`язку з неявкою учасників справи в судове засідання, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, розгляд справи проведено судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У відповідності до ч.1 ст.4 цього кодексу, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 01.01.2020 року о 05:05 год. у м.Львові по вул.Кульпарківська, буд.156, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "BMW", д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті чого здійнив наїзд на автомобілі "Toyota Yaris", д.н.з. [NUMBER] та "Subaru", д.н.з. [NUMBER] , який по інерції здійснив наїзд на автомобіль "Volkswagen Passat", д.н.з. [NUMBER] та електроопору, після чого, [PERSON] , будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, не дочекавшись працівників поліції, залишив місце ДТП. Постановою Залізничного районного суду м.Львова від 28.02.2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4 та ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Вказана постанова не оскаржувалась та набрала законної сили. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з довіреності, виданої [PERSON] на ім`я [PERSON] , посвідченої 30.07.2015 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Візняк О.О. та зареєстрованої в реєстрі за №580, власником транспортного засобу "Toyota Yaris", д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] , а законним володільцем такого є [PERSON] . На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Перша» на підставі Полісу №АО3082144. Про факт дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 01.01.2020 року позивач повідомив 02.01.2020 року ПрАТ Страхова компанія «Перша». ПрАТ «Страхова компанія «Перша» здійснила організацію проведення оцінки збитків майна позивача, за результатами чого підготовлено Висновок №8/20 експертного автотоварознавчого дослідження від 14.01.2020 року та Звіт про розрахунок ринкової вартості пошкодженого колісного транспортного засобу №347/07/20 від 05.06.2020 року. Відповідно до Висновку експертного автотоварознавчого дослідження №8/20 від 14.01.2020 року ринкова варість автомобіля "Toyota Yaris", ідентифікаційний номер [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , станом на момент дорожньо-транспортної пригоди 01.01.2020 року, становить 159625,00 грн.; вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля "Toyota Yaris", ідентифікаційний номер [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , внаслідок пошкодження автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди 01.01.2020 року, приймається рівною дійсній (ринковій) вартості автомобіля без урахування аварійних пошкоджень у цінах станом на момент огляду 13.01.2020 року становить 159625,00 грн. Згідно Звіту про розрахунок ринкової вартості пошкодженого колісного транспортного засобу №347/07/20 від 05.06.2020 року ринкова вартість пошкодженого автомобіля "Toyota Yaris", ідентифікаційний номер [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] становить 121000,00 грн. В подальшому, ПрАТ "СК "Перша" було виплачено позивачу страхове відшкодування в розмірі 38625,00 грн., що не заперечується сторонами у справі. Звертаючись до суду з позовом, позивач покликається, що сума страхового відшкодування, виплачена йому страховою компанією, є недостатньою, сума страхового відшкодування є значно заниженою, оскільки відшкодування виплачене на підставі Висновку та Звіту про розрахунок ринкової вартості пошкодженого транспортного засоюу, складеного на замовлення страхової компанії, а розмір завданих позивачу збитків є значно вищою. З цих підстав, позивачем було замовлено незалежну оцінку, яка виконана 21.08.2020 року СПДФО [PERSON] , який є суб`єктом оціночної діяльності. Як вбачається зі Звіту №2299/20, Додатку до звіту 317/20, складеного 21.08.2020 року на замовлення [PERSON] ринкова вартість пошкодженого автомобіля "Toyota Yaris", ідентифікаційний номер [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] становить 51818,29 грн. Крім цього, у матеріалах справи наявний висновок експертного дослідження №3801-Е від 11.05.2023 року за результатами судової транспортно-товарознавчої експертизи за результатами проведених автотоварознавчих досліджень. Експертне дослідження проведено на підставі ухвали суду від 29.09.2022 судовим експертом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Шатковським А.Ю. Згідно з висновком експерта, ринкова вартість автомобіля "Toyota Yaris 1.0 VVT-I, 5-d хетчбек МТ", ідентифікаційний (VIN) номер [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , станом на 01 січня 2020 року, після його пошкодження у ДТП (в пошкодженому стані), виходячи з даних про нього і його стан та пошкодження і необхідність ремонту, які можливо встановити з прежставлених судом матеріалів справи №465/5714/20, могла становити 62537,24 грн. Як вбачається зі змісту вищевказаного Висновку середня по Україні ринкова ціна продажу автомобілів "Toyota Yaris 1.0 VVT-I, 5-d хетчбек МТ", 2013 року виготовлення, які знаходяться в середньостатистичному технічному стані становила 172643,11 грн. Відтак, у справі наявні три висновки експертних досліджень про ринкову вартість пошкодженого 01.01.2020 року транспортного засобу "Toyota Yaris", ідентифікаційний номер [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] . Оцінюючи наведені висновки з точки зору їх належності та допустимості в процесі доказування у даній справі, суд враховує таке. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 3 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення (ч.1 ст.106 ЦПК України). За правилами ст. 31.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі аварійного сертифіката, рапорту, звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства. Згідно зі ст. 7-1 Закону України «Про судову експертизу» підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб. Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» передбачено, що у випадках, коли в справі щодо одного й того ж предмета проведено декілька експертиз, у тому числі комплексну, комісійну, додаткову чи повторну, суд повинен дати оцінку кожному висновку з точки зору всебічності, повноти й об`єктивності експертного дослідження. Такій оцінці підлягають також окремі висновки експертів - членів комісійної чи комплексної експертизи, які не підписали спільний висновок. Не повинна віддаватись перевага висновку експертизи лише тому, що вона проведена комісійно, повторно, експертом авторитетної установи або таким, який має більший досвід експертної роботи, тощо. Враховуючи п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року №8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», суд обирає серед наданих варіантів той, який більш реальний та об`єктивний, не суперечить вимогам чинного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 30.05.1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обгрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи. Вбачається, що страхова компанія здійснила відшкодування на підставі ремонтної висновку експертного автотоварознавчого дослідження №8/20 від 14.01.2020 року, складеного експертом автотоварознавцем Онишком Р.М. та Звіту про розрахунок ринкової вартості пошкодженого колісного транспортного засобу №347/07/20 від 05.06.2020 року, складеного ФОП СОД [PERSON] на замовлення ПрАТ "СК "Перша". Дані про попередження експерта (оцінювача) про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України у Висновку та Звіті відсутні. Окрім цього, на замовлення позивача СПДФО [PERSON] було виконано Звіт №2299/20 та Додаток до звіту 317/20 про оцінку автомобіля "Toyota Yaris", ідентифікаційний номер [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] . За змістом Звіту оцінювач не попереджений про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України. З огляду на наведене, суд не бере до уваги Висновок №8/20 від 14.01.2020 року, Звіт про розрахунок ринкової вартості пошкодженого колісного транспортного засобу №347/07/20 від 05.06.2020 року та Звіт №2299/20, як належні докази по справі. При цьому, суд вбачає, що саме висновок судової автотоварознавчої експертизи №3801-Е від 11.05.2023 року об`єктивно визначає ринкову вартість пошкодженого 01.01.2020 року транспортного засобу "Toyota Yaris", ідентифікаційний номер [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , є повним, чітким, послідовним, не містить розбіжностей, проведений за точною ідентифікацією автомобіля позивача, узгоджується з іншими матеріалами справи, складений судовим експертом згідно з вимогами ст.106 ЦПК України, містить попередження експерта про кримінальну відповідальність та відповідає вимогам чинного законодавства. За положеннями ст.979 ЦК України, договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Нормативно правовим актом, який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування. Відповідно до ст.6, пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`я та/або майну потерпілого. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено правило, згідно з яким, при настанні страхового випадку, страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі ст.28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до шкоди, заподіяної у результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, відноситься шкода, пов`язана з пошкодженням транспортного засобу. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ст. 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Цивільна-правова відповідальність власника транспортного засобу, яким на правовій підставі керував [PERSON] , на час настання страхового випадку була застрахована в ПрАТ "СК "Перша". Відтак, відповідач є відповідальною особою за спричинену шкоду у межах суми страхового відшкодування. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом порядку. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року (справа №755/18006/15-ц), яка визначила, що покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правої відповідальності. Отже страхова компанія, як страховик відповідальності винної у ДТП особи, на підставі п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, а різницю між реальними збитками і виплатою у межах ліміту відповідальності страховика на підставі статті 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків. Суд вважає аргументи позивача обгрунтованими та такими, що підтверджені належними та допустимими доказами у справі. Як вбачється з матеріалів справи Відтак, відповідно до положень ст. 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", в даному випадку позивачу має бути відшкодована різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, та сумою сплаченого страхового відшкодування страховою компанією, в межах ліміту відповідальності в розмірі 61375,00 грн. Як вбачється з матеріалів справи ринкова вартість транспортного засобу "Toyota Yaris", ідентифікаційний номер [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , до дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 01.01.2020 року становила 172643,11 грн., ринкова вартість транспортного засобу "Toyota Yaris", ідентифікаційний номер [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] після пошкодження становить 62537,24 грн. Відтак, загальний розмір майнової шкоди становить 110105,87 грн. (172643,11 грн. - 62537,24 грн.). Оскільки лімітом відповідальності страховика є сума, що становить 100000,00 грн. та страховою компанією було виплачено 38625,00 грн., відтак невідшкодованою частиною заподіяної шкоди ПрАТ "СК "Перша" становить 61375,00 грн. Згідно ч.1, п.1, ч.2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права ( реальні збитки). Враховуючи те, що за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 01.01.2020 з вини гр. [PERSON] , відповідальність якого застрахована в ПрАТ "СК "Перша", позивачу спричинена матеріальна шкода, то така підлягає стягненню саме з відповідача як страховика. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Абз. 4 п.2 постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зістатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)», § 23). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити. Що стосується вимоги позивача про стягнення на його користь витрат, понесених на проведення експертного автотоварознавчого дослідження (Звіт №2299/20) до звернення до суду у розмірі 300,00 грн. то така задоволенню не підлягає, з огляду на наступне. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Склад та розмір судових витрат, зокрема, пов`язаних із проведенням експертизи, входить до предмета доказування у справі. Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг). Відсутність документального підтвердження судових витрат, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, тощо. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Положення статті 139 ЦПК України передбачають, що судом встановлюється розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Учасниками справи є, зокрема, сторони, треті особи (частина перша статті 42 ЦПК України). Сторонами в цивільному процесі є позивач та відповідач (частина перша статті 48 ЦПК України). Таким чином ЦПК України, встановлює порядок проведення експертизи на замовлення учасника справи та порядок відшкодування витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони. Це означає, що для відшкодування витрат, пов`язаних з призначенням та проведенням експертизи як певної процесуальної дії, призначення та проведення експертизи має відбуватися в межах виключно судового процесу, оскільки статус учасника справи, зокрема сторони у справі, особа набуває після звернення до суду з позовом та відкриття провадження у справі. Оскільки в межах спірних правовідносин замовлення експертизи та отримання експертного висновку відбулося за ініціативою позивача до звернення до суду з позовом, у висновку відсутні дані, що висновок підготовлений для подання його до суду, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування позивачу витрат на підготовку експертного висновку. Такий висновок узгоджується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі № 824/647/19-а. Разом з тим, судом встановлено, що позивачем сплачено 10193,58 грн. за проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи №3801-Е від 11.05.2023 року, що підтверджується Актом №2 здачі-приймання висновку експерта №3801-Е від 11.05.2023 року та квитанцією №0.0.2744307843.1 від 17.11.2022 року, які підлягають до стягнення з відповідача відповідно до вимог ст.133 ЦПК України. Окрім цього, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved