Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

21.01.2022 позивачка [PERSON] , завернулась до Київського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 61903,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 77300,42 грн., та 3% річних у розмірі 13\~495,27 грн На обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 16.05.2005 у справі №2-4823/10 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 від усіх видів заробітку, але не менше ніж неоподаткованого мінімуму доходів громадян на дитину, починаючи з 14.04.2005 і до досягнення ними повноліття. На виконанні у Київському відділі державної виконавчої служби міста Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) знаходиться виконавче провадження № 18536939 від 17.01.2012 р., на підставі виконавчого листа № 2-4823/10 від 19.05.2005, виданого Київським районним судом м. Харкова про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 від усіх видів заробітку, але не менше ніж 1/2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян на дитину, починаючи з 14.04.2005 і до досягнення ними повноліття. Відповідач тривалий час ухиляється від сплати аліментів на її користь на утримання дітей, та в період з 17.01.2012 жодної копійки відповідачем сплачено не було, в результаті чого станом на день досягнення дітьми повноліття сума заборгованості складає 61903,00 грн. Таким чином, оскільки відповідач ухиляється від виконання зобов`язання та добровільно не сплачує заборгованість по аліментів, позивачка звернулась до суд з позовом в якому просить стягнену пені за прострочення зі сплати аліментів, інфляційні витрат та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, відповідно до ст. 625 ЦК України Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, довірила представляти свої інтереси адвокату Колісниченко А.С. Представник позивача адвокат Колісниченко А.С. в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив розглянути справу без участі позивачки та її представника, позовні вимоги підтримав, просив про їх задоволення. Зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причину не явки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подано. Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України\~відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про їх небажання захищати свої процесуальні права. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч.4\~ст.223 ЦПК України\~постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За результатами дослідження матеріалів справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги судом встановлено наступне. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як визначено ч.3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Положеннями ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 16.05.2005 по цивільній справі № 2-4823/10 задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 від усіх видів заробітку, але не менше ніж неоподаткованого мінімуму доходів громадян на дитину, починаючи з 14.04.2005 і до досягнення ними повноліття. З наданих позивачем матеріалів, а саме листа за підписом начальника Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 05.02.2021 вих. № 14.3-39/10938 вбачається, що в провадженні Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) знаходиться виконавче провадження ВП №22108640 з примусового виконання виконавчого листа № 2-4823/10 виданого 19.05.2005 Київським районним судом м. Харкова про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: доньки [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 від всіх видів заробітку, але не менше ніж неоподаткованого мінімуму доходів громадян на дитину, починаючи з 14.04.2005 року і до досягнення ними повноліття.(а.с. 16). З вказаного листа також вбачається, що 26.09.2016 державним виконавцем складений розрахунок заборгованості, згідно з якого заборгованість по аліментам на момент досягнення доньками повноліття ( [INFO] ) складає 61903,00 грн. 30.111.2016 державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження ВП №18536939 у зв`язку із закінченням передбаченого законом строку для даного виду стягнення. 04.02.2021 постановою начальника здійснено перевірку виконавчого провадження, за результатами якої зобов`язано державного виконавця вжити заходів щодо скасування постанови про повернення виконавчого документа та здійснити заходи примусового виконання. У зв`язку з існуючою заборгованістю понад 3 місяці, 05.02.2021 винесено повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників. 05.02.2021 року державним виконавцем винесені постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, обмеження боржника у праві виїзду за межі України та обмеження боржника у праві користування зброєю. Крім того, винесена постанова про арешт майна боржника. Станом на теперішній час державним виконавцем вживаються дії спрямовані на виконання рішення суду. Таким чином, встановлено, що станом на 05.02.2021 відповідач [PERSON] мав заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 61903,00 грн. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду. Згідно із ч.ч.1, 3, 4, 8 статті 71 цього Закону виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Відповідно до ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. При вирішенні питання щодо розрахунку пені по аліментах, суд виходить з наступного. В постанові від 25 квітня 2018 року по справі 572/1762/15-ц (провадження 14-37цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла наступного висновку: «Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Сума пені за прострочення сплати аліментів обрахована за наступною формулою: ?p=(A1*1%*Q1)+(A2*1%*Q2)+……….(An*1%*Qn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.» В постанові по справі № 333/6020/16-ц (Провадження № 14-616цс18) від 03 квітня 2019року Велика Палата Верховного Суду дійшла наступного висновку: «Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %». Позивачка в своїй позовній заяві зазначила, що відповідач починаючи з 17.01.2012 не сплатив жодної копійки, тому саме з цього моменту настав період прострочення та з цього періоду слід вираховувати пеню, яка за її розрахунком на день повноліття дітей складає 100% заборгованості, тобто 61903,00 грн. Однак, в матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості державного виконавця з якого можливо встановити з якого періоду утворилась заборгованість, які суми аліментів нараховувались до сплати, чи сплачувались в цей період аліменти періодично або частково, що позбавляє суд можливості перевірити та вирахувати суму пені за прострочення сплати аліментів, тому суд приходить до висновку про залишення вимог позивачки про стягнення пені за прострочення сплати аліментів без задоволення. Щодо вимог позивачки про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за прострочення сплати аліментів, суд вважає, що вказані вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Так, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В судовому засіданні достовірно встановлено, що за відповідачем [PERSON] мається заборгованість в розмірі 61903,00 грн., яка станом на день подання позовної заяви відповідачем не сплачена. Таким чином, з урахуванням того, що відповідач не спростував наявність заборгованості в зазначеному розмірі, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивачки інфляційні втрати в розмірі 77\~300,42 грн.. та три відсотки річних в розмірі 13\~495,27 грн. Судові витрати вирішити у відповідності до ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial