Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-09 00:00:00

Позивач, через представника - адвоката Тищенко Л.М., звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 18 лютого 2023 року, об 11 годині 35 хвилин, на 39 км + 390 м автодороги М-07 «Київ-Ковель» у с. Микуличі Бучанського району Київської області [PERSON] , керуючи автомобілем «Ford Transit», номерний знак [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Kia Magentis», реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався попереду, під його (позивача) керуванням, що призвело до пошкодження транспортних засобів з матеріальними збитками. Грубе порушення водієм [PERSON] вимог п. 12.1 і 13.1 Правил дорожнього руху, призвело до наслідків у вигляді спричинення йому (позивачу) матеріальної шкоди, внаслідок пошкодження його автомобіля «Kia Magentis», реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується постановою Бородянського районного суду Київської області від 10 березня 2023 року в справі 939/428/23, за якою [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була. Відповідно до звіту № 369 про оцінку, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників автомобіля «Kia Magentis», реєстраційний номер [NUMBER] , складає 35435,00 гривень. Враховуючи наведені обставини, просив стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 35435,00 гривень. Ухвалою суду від 22 травня 2023 року було відкрито провадження у даній справі та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач та його представник не з`явились. Від представника позивача - адвоката Тищенко Л.М. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, проти заочного розгляду справи не заперечувала. У заяві повідомила, що наразі завдана [PERSON] матеріальна шкода в добровільному порядку відповідачем не відшкодована. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився повторно, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов не надав. Оскільки суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, який повідомлявся про час і місце розгляду справи в порядку, визначеному ЦПК України, від нього не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за його відсутності, вказане дає підстави вирішити справу з огляду на наявні в ній дані (постановити заочне рішення) у відповідності до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, проти чого й не заперечує представник позивача. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з огляду на таке. Судом встановлено, що 18 лютого 2023 року, об 11 годині 35 хвилин, на 39 км + 390 метрів автодороги М-07 «Київ-Ковель» у с. Микуличі Бучанського району Київської області, [PERSON] , керуючи автомобілем «Ford Transit», номерний знак [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Kia Magentis», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався попереду, що призвело до пошкодження транспортних засобів з матеріальними збитками, чим порушив п. 12.1 і 13.1 Правил дорожнього руху. За постановою Бородянського районного суду Київської області від 10 березня 2023 року, яка набрала законної сили 24 березня 2023 року, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень (а.с. 7-8). Власником автомобіля «Kia Magentis», реєстраційний номер [NUMBER] , є [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 9-10). Відповідно до звіту № 369 про оцінку, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників автомобіля «Kia Magentis», реєстраційний номер [NUMBER] , складає 35435,00 гривень. Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Kia Magentis», реєстраційний номер [NUMBER] , у результаті його пошкодження при ДТП, складає 35435,00 гривень (а.с. 11-29). З листа Моторного (транспортного) страхового бюро України № 3-01б/11572 від 10 квітня 2023 року вбачається, що згідно з інформацією, отриманої з централізованої бази даних МТСБУ (ЦБД), транспортні засоби марки «Кіа», номерний знак [NUMBER] , і «Ford», номерний знак [NUMBER] , не відповідають вимогам п. 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і не є забезпеченими, оскільки станом на момент дорожньо-транспортної пригоди 18 лютого 2023 року чинні договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відсутні (а.с. 32-33). Як зазначено у заяві представника позивача - адвоката Тищенко Л.М. матеріальна шкода, завдана [PERSON] внаслідок пошкодження його транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 35435 грн [PERSON] у добровільному порядку не відшкодована. Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є , зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Діяльність, пов`язана, зокрема, з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів є джерелом підвищеної небезпеки. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 1 і 2 ст. 1187 ЦК України). Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Враховуючи викладене, оскільки дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено належний [PERSON] транспортний засіб, сталася з вини відповідача, шкода, завдана позивачу внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, [PERSON] не відшкодована, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги в цій частині стягнути з відповідача матеріальну шкоду в заявленому позивачем розмірі 35435 гривень. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, суд зазначає наступне. Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Статтею 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У своїй постанові Верховний Суд від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 зауважив, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано витяг із договору про надання правничої допомоги від 28 квітня 2023 року, копію дублікату свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серії КС № 4744/10 від 20 червня 2022 року, ордер на надання правничої (правової) допомоги Серії АІ № 1327827 від 28 квітня 2023 року, а також попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, згідно з яким загальний розмір судових витрат на правничу допомогу, який понесе [PERSON] становить 9000,00 гривень; позивачем сплачено авансовий платіж у розмірі 1000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № @2PL621313 від 28 квітня 2023 року (а.с. 34-38). З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу, які підтверджені належними доказами, є гонорар за прийом замовника, ознайомлення з матеріалами справи, консультації, укладення договору і підготовки позовної заяви у розмірі 3000,00 грн, а також 2000,00 грн - за участь представника позивача у суді першої інстанції. Враховуючи викладене, суд, частково задовольняючи позовні вимоги в цій частині, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 гривень і суму сплаченого судового збору в розмірі 1073 гривні 60 копійок.

Outcome: partial