Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивувала тим, що 21.11.2020 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований Голованівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно- Східного міжрегіонального управляння міністерства юстиції ( м. Дніпро), актовий запис №25. Від спільного проживання у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає та після розірвання шлюбу буде проживати з позивачкою . Подружні відносини між сторонами фактично припинені з лютого місяця 2023 року, подружжя проживає окремо своїм життям та своїми інтересами, спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують . Причиною розлучення зазначає те, що сімейні стосунки розладились, між ними зникло взаєморозумінні і взаємоповага , стали частими сварки та вважає, що подальше проживання та збереження сім`ї не має можливості. Спору щодо розподілу майна між сторонами не має . Просила суд розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] , який зареєстрований 21.11.2020 року Голованівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно- Східного міжрегіонального управляння міністерства юстиції ( м. Дніпро), актовий запис №25 та стягнути на її користь судові витрати з відповідача . 24.04.2023 ухвалою Голованівського районного суду Кіровоградської області вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників провадження з призначенням справи до судового засідання . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій свої вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу розглядати в її відсутність, просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином . Виклик відповідача було здійснено через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, а саме : Голованівського районного суду з опублікуванням оголошення про виклик, тобто відповідач вважається повідомленим про дату час і місце розгляду справи відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи або відзив до суду не подавав. Завідсутності заперечень позивача про ухвалення заочного рішення, враховуючи належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання не повідомивши про причини неявки та не подав до суду відзив, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 21.11.2020 року між позивачем та відповідачем, який був зареєстрований Голованівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно - Східного міжрегіонального управляння міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №25 (а.с.- 10). Сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.- 8) . Дитина проживає та після розірвання шлюбу буде проживати з позивачкою. Причиною розлучення зазначає те, що сімейні стосунки розладились, між ними зникло взаєморозуміння і взаємоповага . Спору щодо розподілу спільного майна між сторонами не має . Статтею 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими права ми щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст.105, 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. У відповідності до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу так як встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам малолітньої дитини . Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач при реєстрації шлюбу змінила своє прізвище з « [PERSON] » на прізвище « [PERSON] » і вона має право після розірвання шлюбу залишити або змінити його, оскільки позивач в позовній заяві просила залишити їй прізвище, то суд вважає за необхідне залишити їй прізвище після розірвання шлюбу « [PERSON] ». Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Приписами ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України встановлено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Як вбачається із заявлених вимог, позивачем заявлено вимогу щодо стягнення судових витрат з відповідача. Як вбачається з наданої квитанції від 14.04.2023 року, позивач за подання даного позову до суду сплатила судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп., виходячи з розміру, встановленого підпункту 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", а тому з відповідача на користь позивача стягується сплачену при подачі позову суму судового збору в розмірі 1073 грн. 60 грн. Викладене підтверджується матеріалами справи, надані суду матеріали не викликають сумніву, вони являються достовірними та вичерпними .

Outcome: approved