Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-26 00:00:00

У лютому 2023 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Дніпровської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Третя Дніпровська державна нотаріальна контора, [PERSON] , яку представник позивача уточнив в підготовчому засіданні 08 травня 2023 року та остаточно просив визнати за [PERSON] право власності на частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] . За життя мати позивача склала заповіт, яким заповіла все своє майно позивачу та її брату - [PERSON] . Після смерті матері відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] , яка належала матері на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14 квітня 1994 року. У передбачений законом строк позивач та її брат звернулись до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини. Інших спадкоємців після смерті матері не залишилось. Однак, у позивача відсутні оригінали правовстановлюючих документів на квартиру, у зв`язку з чим, коли вона звернулася до державного нотаріуса з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено у його видачі, оскільки у неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів на квартиру. На підставі викладеного позивач звернулась до суду з даним позовом. 30 березня 2023 року від представника відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач Дніпровська міська рада позовні вимоги не визнає та вважає, що вони не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Проте, позивач звернулася до суду з позовною заявою, не обґрунтовуючи при цьому чим саме було порушено, не визнано або оспорено її право на володіння спірним майном саме Дніпровською міською радою. Відсутність порушеного права та невідповідність обраного позивачем способу його захисту способом, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судового рішення про відмову у позові. Позивачем до матеріалів справи не надано жодних доказів щодо порушення Дніпровською міською радою її прав. Позивачем також не надано і доказів звернення до Дніпровської міської ради з приводу порушеного в позовній заяві питання. Предметом розгляду даної справи є визнання за позивачем в порядку спадкування за заповітом права власності на квартиру [ADDRESS] . В свою чергу, відповідачем за цим позовом [PERSON] визначила Дніпровську міську раду. Однак, з позовної заяви вбачається, що крім [PERSON] спадщину прийняв також і її брат - [PERSON] , який вказаний в заповіті [PERSON] , а отже є спадкоємцем першої черги. З огляду на наведене, Дніпровська міська рада є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки наявні інші спадкоємці. В свою чергу, належним відповідачем у даній справі є [PERSON] . Представник позивача\~ [PERSON] \~в судове\~засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, від представника відповідача [PERSON] до суду надійшло клопотання про розгляд справи без її участі, в якому вона також просила прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства України. У відзиві на позовну заяву представник відповідача позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити позивачу у задоволенні позову. Представник третьої особи - Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 14 квітня 1994 року Виконкомом міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням (наказом) від 14 квітня 1994 року № 8/136-94, [PERSON] на праві приватної власності належала квартира [ADDRESS] (а.с. 8-9), що також підтверджується відповіддю Комунального підприємства «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» № 2347 від 15 березня 2023 року, в якій зазначено, що в інвентаризаційній справі за адресою: [ADDRESS] , містяться відомості про право приватної власності, що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14 квітня 1994 року, виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням № 8/136-94, зареєстроване в КП «ДМБТІ» та записано в реєстрову книгу № 125п за реєстровим № 35 (а.с. 26). Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. 08 серпня 2017 року [PERSON] було складено заповіт, посвідчений державним нотаріусом Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Крупською Л.В., зареєстрований в реєстрі за № 4-784, згідно з яким на випадок своєї смерті вона зробила таке розпорядження: усе належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обов`язки, а також ті майнові права та обов`язки, що належатимуть їй, вона заповіла [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в рівних частках кожному (а.с. 36). 02 квітня 2022 року [PERSON] , [INFO] , померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Чечелівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 735 (а.с. 6). Відповідно до\~ч. 1 ст. 1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі і на квартиру [ADDRESS] . Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~1223\~ЦК України\~право на\~спадкування мають\~особи,\~визначені у\~заповіті. У відповідності до\~ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У передбачений Законом шестимісячний строк, а саме 26 квітня 2022 року, [PERSON] та [PERSON] звернулись до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 30 (зворотній бік), 32 (зворотній бік)), у зв`язку з чим Третьою дніпровською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 208/2022, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с. 30-50). Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. 08 лютого 2023 року [PERSON] звернулась\~до Третьої\~дніпровської державної\~нотаріальної контори\~з заявою, в якій просила видати на її ім`я свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно - квартиру, що залишилась після смерті матері - [PERSON] (а.с. 47 (зворотній бік)). Однак, постановою державного нотаріуса Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Крупської Л.В. від 13 лютого 2023 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку квартири [ADDRESS] після померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 50). Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину стало те, що [PERSON] не надано до нотаріальної контори оригінал документу, що посвідчує право власності спадкодавця на частку спадкового майна, а саме свідоцтво про право власності на житло від 14 квітня 1994 року, видане Виконкомом міської Ради народних депутатів. Роз`яснено право звернутись до суду для вирішення зазначеного питання в судовому порядку. У зв`язку з викладеним позивач [PERSON] ,\~з метою\~захисту своїх\~спадкових прав,\~звернулась до\~суду з\~даною позовною\~заявою про\~визнання права\~власності на\~ частину квартири\~ [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.\~Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст. 1217 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У позовній заяві позивач наполягала на тому, що у неї відсутній оригінал свідоцтва про право власності на житло від 14 квітня 1994 року, виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів, у зв`язку з чим вона позбавлена можливості надати його нотаріусу для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину квартири [ADDRESS] . Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як зазначено\~ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Також, відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи, що позивач [PERSON] є\~спадкоємицею \~частини майна\~за заповітом [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , та у встановлений законом строк прийняла спадщину, однак у встановленому законом порядку не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на частину спадкової квартири через те, що не має оригіналу правовстановлюючого документу на квартиру, суд приходить до переконання, що право позивача на спадкування вказаної спірної частини квартири підлягає захисту в судовому порядку. Визнання права власності на спадкове майно в рамках даного позову є необхідним і єдиним можливим способом захисту права позивача, як законної спадкоємиці. Суд звертає увагу на те, що відсутність у позивача оригіналу правовстановлюючого документу на квартиру [ADDRESS] та\~неможливість надати\~його нотаріусу\~для отримання\~свідоцтва про\~право на\~спадщину не позбавляє позивача, як кінцевого спадкоємця частини майна за заповітом після смерті [PERSON] , можливості в судовому порядку визнати право на це майно. Оскільки, позивач в іншій спосіб, окрім як звернутися з позовом до суду про визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом, захистити своє порушене право не може, то суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до\~переконливого висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1233, 1235, 2168, 1270, 1296, 1297 ЦК України та

Outcome: approved