Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , на час відкриття спадщини, тобто [INFO] , та вважати такою, що прийняла спадщину. Заявлені вимоги мотивує тим, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, а саме недоотримана за життя пенсія. Він був чловіком її матері та проживав з останньою без реєстрації шлюбу. В останні роки життя [PERSON] проживав разом з заявницею однією сім`єю, а саме не менше п`яти років до часу відкриття спадщини. Для отримання спадщини їй потрібно встановити факт проживання з [PERSON] протягом останніх п`яти років, у зв`язку з чим виникла необхідність встановлення даного факту. Ухвалою суду від 31.05.2023 провадження у справі відкрито. У судовому засіданні заявниця [PERSON] подану заяву підтримала та наполягала на її задоволенні. [PERSON] пояснила, що її вітчим досить тривалий час хворів і потребував стороннього догляду, з 2009 року і на момент смерті вона дійсно проживала однією сім`єю з [PERSON] , піклувалась про нього, як про батька. Представник заінтересованої особи Горішньоплавнівської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, був повідомлений у встановленому законом порядку. У судовому засіданні брали участь свідки [PERSON] та [PERSON] .. Свідок [PERSON] показала суду, що у 2009 році померла мати [PERSON] . З того часу остання весь час до смерті [PERSON] піклувалась про нього, готувала їжу, прала одяг, утримувала, ставилась до нього, як до свого батька. [PERSON] за станом здоров`я потребував стороннього догляду. [PERSON] його доглядала. Вони проживали однією сім`єю. Свідок [PERSON] показала суду, що між [PERSON] та [PERSON] були родинні відносини, він ставився до неї як до доньки, вона до нього - як до батька, дійсно протягом тривалого часу проживали однією сім`єю, вели спільний побут, останніх шість років точно. У суду не виникло сумнівів щодо правдивості показань свідків. Заслухавши пояснення заявника та свідків, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Горішньоплавнівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, громадянин [PERSON] помер [INFO] у м. Горішні Плавні (а.с.17). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] . та [PERSON] . є батьками [PERSON] . (а.с.14). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » після укладення шлюбу з [PERSON] (а.с.15). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Дніпрянською селищною радою Новокаховської міської ради Херсонської області, [INFO] [PERSON] померла (а.с.16). Відповідно до копії інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 17.05.2023 спадкова справа після померлого [PERSON] не заводилась (а.с.18). Інформація яка міститься в домовій книзі [ADDRESS] підтверджує факт реєстрації [PERSON] та [PERSON] ( [PERSON] ) за адресою: [ADDRESS] (а.с.12-13). Відповідно до положень ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п.5 ч.2 ст.293, ч.2 ст.315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У силу п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Отже, встановлення факту, що має юридичне значення залежить від мети, яка повинна мати правовий сенс і як наслідок, створювати для заявника будь-які правові наслідки. Згідно норм ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до положень ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджується відповідними документами, спадкоємець має право звернутися до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Частина друга статті 3 Сімейного кодексу України визначає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Суд наголошує, що відповідно до приписів ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як випливає з п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. В даному випадку заявником доведено той факт, що вона проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до моменту відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Метою встановлення факту проживання однією сім`єю позивача зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення проживання однією сім`єю зі спадкодавцем. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що заявниці необхідно встановити факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини та постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для оформлення права на спадщину, оскільки позивачка не має можливості оформити спадщину після смерті свого вітчима та змушена звернутися до суду. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви, оскільки встановлення цього факту породжує для заявниці юридичні наслідки, від яких залежать її майнові права на спадщину.

Outcome: approved