Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-13 00:00:00

До Острозького районного суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, та аліментів на її утримання у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною трьохрічного віку. Позов обґрунтовано тим, що позивачка [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] та від спільного подружнього життя у них народився син [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження якого позивачка записана матір`ю, а відповідач - батьком. Вказує, що їхнє подружнє життя виявилось невдалим, вони не змогли дійти згоди у вирішенні важливих сімейних питань та виховання дитини. На даний момент вони хоча і перебувають у шлюбі, однак впродовж тривалого часу разом не проживають, при цьому малолітня дитина залишилась проживати разом з нею. Позивачка зазначає, що вихованням та матеріальним утриманням малолітнього сина займається виключно вона. На даний час вона тимчасово не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Отримує невелику фінансову підтримку від своїх батьків та отримує допомогу при народженні дитини в управлінні праці та соціального захисту населення виконкому Острозької міської ради у сумі 860 грн. щомісячно, проте отримуваної допомоги їй не вистачає для повного та достатнього утримання сина. Вказує, що частину грошових коштів витрачає на оплату комунальних послуг, купівлю продуктів харчування (в тому числі дитячі суміші), на придбання дитячого одягу, взуття, памперсів, книг та іграшок для розвитку дитини, інших товарів першої необхідності, а також на купівлю ліків під час сезонних захворювань. Вказала, що відповідач добровільно не надає їй матеріальної допомоги на утримання сина, а працювати вона не має змоги, так як доглядає за дитиною, що й спонукало її звернутися до суду з вищевказаною позовною заявою про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина, а також аліментів на своє утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку. Зазначає, що відповідач фізично здоровий, на утриманні інших неповнолітніх чи непрацездатних осіб немає, також він працює та має стабільний дохід так як проходить службу в Національній Гвардії України. Вказує, що обов`язок з утримання їхнього спільного сина та надання їй як дружині-матері дитини матеріальної підтримки відповідачем в добровільному порядку не виконується. Просила визначити розмір аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, що буде відповідати віку дитину та щоденним його потребам. Крім того,\~просила стягнути\~з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення сином трьох років. Ухвалою суду від 24.04.2023р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін, визначено учасникам справи строки для подання відповідних заяв по суті спору, роз`яснено відповідачу право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та право подати відзив на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Ухвалою суду від 25.05.2023 року за клопотанням представника відповідача розгляд справи вирішено проводити у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 25.05.2023 року в задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі відмовлено. В поданому до суду відзиві на позовну заяву представник відповідача - адвокат Коробка Н.М. заперечила проти позовних вимог у заявленому розмірі, мотивуючи тим, що з урахуванням спільного обов`язку батьків піклуватися про дитину та з урахуванням отримуваного відповідачем доходу в розмірі 52700 грн. щомісяця, справедливим та розумним вважає стягнення аліментів на дитину у розмірі 1/10 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача та аліментів на утримання позивачки (як дружини відповідача) в розмірі 1/20 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, що забезпечить справедливий баланс між батьківськими обов`язками сторін та буде співмірним як з розміром прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, так і з розміром прожиткового мінімуму визначеного для працездатних осіб. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила суд задовольнити їх в повному обсязі. В наданих суду поясненнях зазначила, що з березня 2022 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . Пояснила, що з 05.02.2023 року вона з відповідачем разом не проживають, вона з новонародженою дитиною проживає у своїх батьків в м.Острог Рівненської області та відповідач проживає зі своїми батьками в с.Грем`яче Рівненського району (Острозька МТГ) Рівненської області. Вказала, що проживаючи разом зі своїми батьками, останні допомагають їй матеріально, несуть витрати з оплати комунальних послуг та частково придбавають продукти харчування тощо. Позивачка не змогла повідомити суду розмір витрат, які вона особисто несе щомісяця на утримання дитини, а також розмір витрат, необхідних на забезпечення власної життєдіяльності, водночас вказала, що такі витрати складаються з придбання продуктів харчування, в тому числі дитячих сумішей, засобів гігієни, одягу і взуття для малюка та для себе, розвиваючих іграшок, ліків та медикаментів. Вказала, що в найближчому майбутньому вона має намір винаймати житло окремо від своїх батьків, у зв`язку з чим з`являться додаткові витрати, пов`язані зі сплатою орендної плати та комунальних послуг. Зазначила, що відповідач є працездатною особою, офіційно працевлаштований та проходить службу за контрактом в лавах Національної гвардії України, тому має можливість надавати матеріальну допомогу як на утримання малолітнього сина, так і на її утримання (з огляду на те, що вона на даний час не має змоги працювати, так як здійснює догляд за новонародженою дитиною), однак відповідач в добровільному порядку участі в матеріальному забезпеченні своєї сім`ї не приймає. Малолітній син повністю перебуває на її утриманні та відповідач, незважаючи на її неодноразові прохання, участі в утриманні дитини та в її утриманні в добровільному порядку не приймає та ухиляється від виконання своїх обов`язків. Вказала,\~що досягнути\~домовленості з\~відповідачем щодо\~утримання малолітнього\~сина,\~а також\~щодо її\~утримання,\~як дружини\~до досягнення\~дитиною 3-річного\~віку,\~не вдалося,\~тому підтримала\~позовні вимоги\~та просила\~їх задовольнити\~у заявленому\~розмірі. Представник відповідача адвокат Коробка Н.М. в судовому засіданні заперечила проти позовних вимог у заявленому позивачкою розмірі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Вказала, що позивач у зв`язку з оголошенням в Україні загальної мобілізації і введенням правового режиму воєнного стану перебуває на військовій службу за контрактом в лавах Національної гвардії України та розмір отриманого ним доходу згідно довідки про доходи за період з 01.01.2023 року по 30.05.2023 року становить 178\~795,71 грн. Вказала, що позивач виходячи з розміру отримуваного ним на даний час доходу не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання малолітнього сина у розмірі 1/10\~частки всіх\~видів його\~заробітку (доходу)\~та аліментів\~на утримання\~дружини у\~розмірі 1/20\~частки всіх\~видів його\~заробітку (доходу)\~до досягнення\~дитиною трьох\~років.Вважає, що заявлений позивачкою розмір аліментів є значно завищеним та поставить позивача у скрутне матеріальне становище. Суд, розглянувши справу відповідно до ст.ст.274-279 ЦПК України за правилами спрощеного позовного провадження, заслухавши доводи сторін, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи та надані сторонами докази, з`ясувавши всі обставини справи у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст.4 ЦПК України та ст.184 СК України право звернення до суду про стягнення аліментів має той із батьків, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Позивачка, звертаючись до суду, на власний розсуд обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинна переконливими, належними та допустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених нею вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.\~\~ Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 27.03.2022р. виконавчим комітетом Крупецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 27.03.2022р. (а.с.9). Під час спільного подружнього життя у позивачки та відповідача народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01.03.2023 р. (а.с.7). Відповідно до акту перевірки житлових умов від 10.03.2023 року позивачка [PERSON] проживає разом з дитиною [PERSON] за адресою : [ADDRESS] . Згідно адресної довідки виконавчого комітету Острозької міської ради від 21.04.2023 року відповідач [PERSON] проживає за адресою : [ADDRESS] (а.с.14). Відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту населення Острозької міської ради № 337 від 13.03.2023 року позивачка [PERSON] перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту Острозької міської ради та отримує допомогу при народженні дитини на сина [PERSON] з 01.02.2023 року до 28.02.2026 року (а.с.10). Згідно довідки військової частини [NUMBER] Національної гвардії України №132 від 15.05.2023 року солдат [PERSON] перебуває на військовій службі та працює у військовій частині [NUMBER] з 01.07.2020 року по теперішній час (а.с.39). Відповідно до довідки про доходи №28 від 30.06.2023 року [PERSON] працює у в/ч [NUMBER] та займає посаду старшого оператора, загальна сума отриманого ним доходу за період з 01.01.2023 року по 30.05.2023 року становить 178\~795,71 грн., в тому числі 23047,50 грн. допомога на оздоровлення (а.с.53). Згідно підпукту 3 пункту 12 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою КМУ № 146 від 26.02.1993 р. (із змінами та доповненнями) допомога на лікування не включається до сум з яких обраховуються аліменти. Отже, середньомісячний дохід отриманий відповідачем згідно вищевказаної довідки за період січень-травень 2023 року становить 31 149,64 грн. (178 795,71 грн. - 23 047,50 грн. = 155\~748,21 грн.; 155\~748,21 грн. / 5 місяців = 31\~149,64 грн.). З доводів позивачки та матеріалів справи судом встановлено, що малолітній [PERSON] проживає разом з позивачкою [PERSON] за адресою : [ADDRESS] , окремо від відповідача, та дитина перебуває на її утриманні та повному матеріальному забезпеченні, відповідач будь-якої участі в утриманні дитини не приймає, та наведені обставини відповідачем не спростовані. Отже, з доводів позивачки та досліджених у судовому засіданні доказів встановлено, що позивачка та відповідач разом не проживають, їхня дитина проживає з позивачкою та між батьками дитини не було досягнуто домовленості щодо порядку, способу, форми та розміру участі відповідача в утриманні дитини. Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до вимог ч.1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини (надалі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.51 Конституції України, ст.180\~СК України обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття лежить на обох батьках. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до вимог ч.1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності до ст.181\~СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст.181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до Закону України №2475-VIII від 03.07.2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» внесені зміни до ст.182 СК України, та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з вимогами ст.141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини та розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст.76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] , будучи батьком малолітньої дитини, належним чином участі в її утриманні не приймає, доводів які б спростовували зазначені обставини суду не навів та відповідні докази відсутні і в матеріалах справи, що свідчить про неналежну участь відповідача у матеріальному забезпеченні сина. При цьому суд виходить з того, що відповідач не надав доказів, які б спростовували доводи позивачки, якими вона обґрунтовує заявлені позовні вимоги, та які б водночас підтверджували, що він належним чином приймає участь в утриманні свого сина, а відтак існують фактичні та правові підстави для стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання дитини. При вирішенні спору суд приймає до уваги, що відповідач не заперечує доводів, наведених позивачкою та не надав доказів на спростування позовних вимог. Судом встановлено, що відповідач є працездатною особою, проходить службу у військовій частині [NUMBER] Національної гвардії України та отримує заробітну плату, має добрий стан здоров`я, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу малолітньому сину. Згідно ч.1 ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.5, 6 ст.81\~ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.3 ст.181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд виходить з того, що розмір коштів на утримання має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Мінімальний розмір такого рівня, який мають забезпечити обоє батьків, визначений законодавчо прожитковий мінімум для дитини відповідного віку і встановлюється законом про бюджет кожного року. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено у 2023 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років у розмірі 2272 грн. Отже, мінімальний розмір аліментів на дитину віком до 6 років на даний час становить 1136грн. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд враховує, що відповідач має працездатний вік, офіційно працює, отримує заробітну плату, інших неповнолітніх та непрацездатних осіб на утриманні не має, а також бере до уваги матеріальне становище позивачки, єдиним доходом якої на даний час є державна допомога по догляду за дитиною. Враховуючи наведене, а також виходячи з того, що сторони повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, встановленого прожиткового мінімуму, та враховуючи зростаючі потреби дитини, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.04.2023 року та до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що такий розмір аліментів відповідатиме фінансовим можливостям та обов`язку батька забезпечити умови життя та розвитку його малолітнього сина, а також визначеному законодавцем способу, який обрала позивачка. При вирішенні позовної вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання суд виходить з наступного. Відповідно до ч.2, 4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.1, 2 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством України передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Оскільки малолітній син [PERSON] , [INFO] , проживає з позивачкою та не досяг трирічного віку, а сама позивачка самостійно забезпечити в повній мірі свої щоденні життєві та побутові потреби не має можливості, оскільки щодня виховує та здійснює догляд за малолітньою дитиною, та відповідач добровільно коштів на утримання дружини не надає, хоча на переконання суду має таку можливість, оскільки працює і отримує стабільний дохід та не обтяжений щоденним вихованням та доглядом за малолітнім сином, а відтак суд вбачає фактичні та правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на її утримання до досягнення сином [PERSON] трьохрічного віку. В той же час, при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на її утримання, суд виходить з того, що відповідач інших неповнолітніх та непрацездатних осіб на утриманні не має, є фізично здоровим та працездатним, офіційно працевлаштований,а тому з урахуванням вищевикладеного суд приходить до переконання про те, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання дружини у розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 14.04.2023 року. Позов про стягнення аліментів був поданий 14.04.2023р., а відтак за правилами\~ст.191 СК України саме з цього часу необхідно стягувати аліменти. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, відтак відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, а тому з [PERSON] слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 2147,20 грн. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: partial