Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про припинення обтяження майна. Свої вимоги мотивував тим, що він, маючи намір відчужити належне йому на праві власно майно, звернувся до приватного нотаріуса, який повідомив про наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про обтяження майна у вигляді заборони. Позивач зазначає, що йому на праві власності належать: житловий будинок та надвірні будівлі, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка площею 0,0803 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; будинок [ADDRESS] ; квартира за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,0466 га, за адресою: м. Вінниця, садівниче товариство «Електрон». З довідки Державного нотаріального архіву Вінницької області від 10 січня 2023 року № 39/01-14 йому стало відомо, що 27 листопада 1989 року Першою вінницькою державною нотаріальною конторою за реєстровим № 3-75 накладено заборону відчуження на нерухоме майно, а саме на будинок [ADDRESS] . Відмітки про зняття по фонду Першої вінницької державної нотаріальної контори не виявлено. Цю заборону було накладено на підставі повідомлення Вінницького електротехнічного заводу про видачу позики від 22 листопада 1989 року із змісту якого слідує, що Вінницький електротехнічний завод надав йому позику у розмірі 1500,00 рублів, строком на 20 років для будівництва індивідуального житлового будинку по [ADDRESS] . Позивач вказує, що ця позика ним була повернута протягом двох років, однак документи, які підтверджували вказані обставини, не збереглись. 06 серпня 1997 року позивач звільнився з Вінницького електротехнічного заводу за власним бажанням. При цьому позивач також зазначає, що до архівного відділу міської ради документи ВАТ «Вінницький електротехнічний завод» щодо надання працівникам та повернення ними заводу позик, а також облік заборгованості з позик працівників заводу, не передавались. Відомості про розгляд судами першої інстанції загальної юрисдикції м. Вінниці справ з приводу заборгованості позивача перед Вінницьким електротехнічним заводом теж відсутні. Виконавчих проваджень у відділах ДВС з даного приводу також не має. 26 квітня 2008 року ВАТ «Вінницький електротехнічний завод» припинив діяльність у зв`язку з визнанням банкрутом, дані про його правонаступників відсутні. Позивач зазначає, що існування обтяження у вигляді заборони відчуження нерухомого майна порушує його право на розпорядження належним йому майном, а захист порушеного права можливий лише через отримання судового рішення. Зважаючи на викладене, просив припинити обтяження речових прав у вигляді заборони відчуження щодо невизначеного його майна, зареєстроване 13 серпня 2007 року за номером 5470767 державним реєстратором Першої вінницької державної нотаріальної контори з датою виникнення 27 листопада 1989 року (архівний номер запису 3995055VINNITSA1 архівна дата 27 квітня 1998 рік) на підставі повідомлення Вінницького електротехнічного заводу. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 лютого 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрите загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. Користуючись своїм правом Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Київ) подало відзив на позовну заяву в якому просило у задоволенні позову відмовити, мотивуючи тим, що управління є неналежним відповідачем, оскільки позовна заява не містить жодного обґрунтування з підстав звернення з цим позовом саме до управління. Крім того, вказує, що із змісту позовної заяви не зрозуміло, яким чином діяльність управління вплинула на права та обов`язки позивача, так як жодних дій щодо накладення чи зняття обтяжень щодо майна [PERSON] державною виконавчою службою не вчинялось. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 березня 2023 року замінено відповідача Центральне міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на Першу вінницьку державну нотаріальну контору. Перша вінницька державна нотаріальна контора надала відзив на позов в якому просить відмовити\~в задоволенні\~позовних вимог\~ [PERSON] , мотивуючи тим,\~що вона не є належним відповідачем у цій справі, оскільки позовна заява не містить жодного обґрунтування з підстав звернення з цим позовом саме до неї. Також, зазначено, що заборона було встановлена Першою вінницькою державною нотаріальною конторою, однак відсутні підстави для зняття заборони, так як до нотаріальної контори не надходило жодного документа з даного приводу. Крім того, в нотаріальної контори відсутня процесуальна заінтересованість в предметі спору, так як нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження по посвідченню прав і фактів, що мають юридичне значення та вчиненню інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності, нотаріус не є учасником цивільних правовідносин між сторонами правочину та порушником прав, що виникають із цих відносин. Позивач надав суду відповідь на відзив та вказує, що, на його думку, доводи відповідача не спростовують належності процесуального статусу Першої вінницької державної нотаріальної контори як відповідача у спорі про припинення обтяження майна у вигляді заборони його відчуження, оскільки право на зняття відповідної заборони, тобто вчинення нотаріальної дії належить нотаріусу Першої вінницької державної нотаріальної контори з огляду на те, що саме даною конторою було встановлено заборону. Щодо посилання відповідача на постанову Верховного Суду від 30 січня 2019 року в справі №552/6381/17, то такі є безпідставними, так як у даній справі інші правовідносини, склад учасників справи та спосіб захисту порушеного права. Правом подання заперечення на відповідь на відзив відповідач не скористався. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25 квітня 2023 року закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні позовні вимоги позивач [PERSON] та його представник адвокат Кашпрук О. В. позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Представник Першої вінницької державної нотаріальної контори Берещук О. В. в судовому засіданні просила в задоволенні позову відмовити, а в ході розгляду справи покладалася на думку суду. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Судом установлені наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ЦК України щодо захисту права власності. Судом установлено, що позивач з 1982 року перебував у трудових відносинах з ВАТ "Вінницький електротехнічний завод" та в 1997 роки був звільнений за власним бажання на підставі ст. 38 КЗпП України, що підтверджуються копією трудової книжки серії [NUMBER] , виданої на ім`я [PERSON] , та наказом Вінницького електротехнічного заводу від 05 серпня 1997 року № 137-К (а.с.19-21, 22 на звороті). 22 листопада 1989 року позивачем на цьому підприємстві було отримано позику на будівництво жилого будинку по [ADDRESS] в сумі 1500,00 рублів, що підтверджується повідомленням про видачу позики Вінницького електротехнічного заводу від 22 листопада 1989 року (а.с.18). 27 листопада 1989 року державним нотаріусом Першої вінницької нотаріальної контори на підставі ст. 13 Закону УРСР «Про державний нотаріат» та повідомленням про видачу позики Вінницького електротехнічного заводу від 22 листопада 1989 року за реєстровим № 3-75 накладено заборону на відчуження нерухомого майна, а саме на житловий будинок, за адресою: [ADDRESS] до погашення [PERSON] позики (а.с.18 на звороті). 21 вересня 1990 року на підставі рішення виконавчого комітету Староміської районної ради народних депутатів № 264 від 19 вересня 1990 року [PERSON] було видане свідоцтво про право особистої власності на будівництво № [NUMBER] відповідно до якого позивач є власником будинковолодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яке складається із одного житлового будинку та надвірних будівель (а.с.10). Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 11 грудня 2007 року в справі №5/427-07 визнано боржника - ВАТ «Вінницький електротехнічний завод" банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, визначено строк ліквідаційної процедури 12 місяців, припинено повноваження арбітражного керуючого, призначено ліквідатора банкрута, скасовані всі заборони на відчуження майна та грошових коштів боржника, а також встановлено заборону ліквідатору відчуження майна, яке підлягає під державний мораторій (а.с.29-30). З витягу з Єдиного реєстру державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань слідує, що станом на 16 лютого 2023 року ВАТ «Вінницький електротехнічний завод припинив свою діяльність у зв`язку із визнанням юридичної особи банкрутом (а.с. 26-28). За даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 21 січня 2023 року № 320788862 слідує, що на підставі повідомлення Вінницького електротехнічного заводу б/н на невизначене майно, що належить [PERSON] , 13 серпня 2007 року за реєстровим номером 5470767 Першою вінницькою державною нотаріальною конторою зареєстроване обтяження у виді заборони (архівний запис), архівний номер: 3995055 VINNITSA1, архівна дата 27 квітня 1998 року , дата виникнення 27 листопада 1989 року, номер реєстру 10-75, внутр. № 8С01043С25ЕF52315А57(а.с.9). З довідки Державного нотаріального архіву Вінницької області від 10 січня 2023 року № 39/01-14 слідує, що 27 листопада 1989 року Першою вінницькою нотаріальною конторою на підставі повідомлення Вінницького електротехнічного заводу про видачу позики від 22 листопада 1989 року було накладено заборону відчуження нерухомого майна, а саме на будинок [ADDRESS] , за реєстровим номером 3-75. Відмітки про зняття заборони по фонду Першої вінницької державної нотаріальної контори не виявлено (а.с.17). З листа виконавчого комітету Вінницької міської ради від 27 січня 2023 року №01/00/011/5140 слідує, що в Архівному відділі міської ради на зберіганні знаходяться лише документи з кадрових питань (особового складу) фонду № 585 ВАТ «Вінницький електротехнічний завод» за 1948-2008 роки. Документи щодо надання працівникам та повернення працівниками заводу позик, а також облік заборгованості з позик працівникам заводу на зберігання до Архівного відділу міської ради не передавалися (а.с.22). Як слідує з відповіді Вінницького міського суду Вінницької області від 06 лютого 2023 року № 05-07/6/2023 та світлин з офіційного сайту «Судової влади України» в ліквідованому Староміському районному суду м. Вінниці та Вінницькому міському суду Вінницької області не перебували на розгляді цивільні справи стосовно [PERSON] (а.с.23, 25). За повідомлення Третього ВДВС у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 30 січня 2023 року № 5085/22.31-29 за період функціонування систем ВП та АСВП знаходились на виконанні лише два виконавчих листа стосовно боржника [PERSON] щодо стягнення з нього штрафу, які були накладені на останнього на підставі постанов Національної поліції. Дані штрафи боржником були сплачені в повному обсязі, а виконавчі провадження закінченні на підставі п. 9 ст. 39 Закону України про виконавче провадження» (ВП67731636 та ВП 67748134). Доказів, які б свідчили про наявність непогашеної позики, яка була надана ВАТ «Вінницький електротехнічний завод та яка слугувала підставою для накладення заборони на будинковолодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , матеріали справи не містять. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 Цивільного кодексу України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 609 ЦК України зобов`язання\~припиняється ліквідацією\~юридичної особи\~(боржника\~або кредитора),\~крім випадків,\~коли законом\~або іншими\~нормативно-правовими\~актами виконання\~зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю. Як слідує з матеріалів справи доказів про те, що зобов`язання щодо повернення позики є виконаними матеріали справи також не містять. Однак суд\~зважає,\~що позикодавець ВАТ «Вінницький електротехнічний завод» припинив свою діяльність у зв`язку із визнанням юридичної особи банкрутом, ліквідаційний баланс товариства був затверджений, інших правонаступників не має, при цьому позивач був звільнений з ВАТ «Вінницький електротехнічний завод» за власним бажання до припинення діяльності цим товариством та останньому було видано свідоцтво про право власності, тому суд дійшов висновку, що зобов`язання за позикою є припиненим. Як установлено судом інформація про обтяження (заборона), що пов`язана з повідомленням Вінницького електротехнічного заводу про видачу позики від 22 листопада 1989 року на підставі якого було накладено заборону відчуження будинку [ADDRESS] , за реєстровим номером 3-75, наявна в Державному реєстрі речових прав. При цьому, відмітки про зняття заборони по фонду Першої вінницької нотаріальної контори, не виявлено. Вказане створює перешкоди позивачу у користуванні та розпорядженні своє власністю. Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з частиною першою та другою статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з частиною другою статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права, припинення дії, яка порушує право, зміна правовідношення, припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Вимоги позивача ґрунтуються на праві власності на нього. Що стосується твердження відповідача про те, що Перша вінницька державна нотаріальна контора є неналежним відповідачем у дані справі, суд зазначає наступне. Визначення відповідача, предмета та підстав спору є виключним правом позивача, натомість, встановлення належності відповідача й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Подібна правова позиція є усталеною та міститься, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц. Згідно ч. 2 ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Проте, для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Отже неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві (постанова Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 705/3876/18). В контексті обставин справи, що розглядається, позивач звернувся до суду вимогами про зняття заборони на нерухоме майно. Як установлено судом на підставі повідомлення Вінницького електротехнічного заводу державним нотаріусом відповідно до ст.13 Закону УРСР «Про державний нотаріат» було накладено заборону відчуження житлового будинку. Накладення заборони відчуження житлового будинку є нотаріальною дією (ст.13 Закону УРСР «Про державний нотаріат»). Відповідно до ст.54 Закону УРСР «Про державний нотаріат» (чинного на дату виникнення обтяження) державний нотаріус або службова особа виконавчого комітету міської, сільської, селищної Ради народних депутатів, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем знаходження жилого будинку накладає заборону відчуження жилого будинку (частини будинку) або квартири житлово-будівельного колективу індивідуальних забудовників: за повідомленням установи банку, госпрозрахункового підприємства, організації про видачу громадяни позички на будівництво, капітальний ремонт і купівлю житлового будинку (частини будинку або квартири в будинку житлово-будівельного колективу індивідуальних забудовників; при посвідченні договору довічного утримання або договору про заставу житлового будинку ( частини будинку), квартири в будинку ЖБК, в усіх інших випадках, передбачених законом. Накладена заборона була внесена до Реєстру для реєстрації заборон відчуження Першої вінницької державної нотаріальної контори та надалі в 2007 році перенесена до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Згідно зі статтею 74 Закону України "Про нотаріат" одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. У відповідності до ст. 34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією. Пунктом 5.1 Глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року передбачено, що нотаріус знімає заборону відчуження майна, зокрема, при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики, а також за рішенням суду. Суд враховує, що нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Водночас з урахуванням обставин цієї справи, зокрема щодо ліквідації Вінницького електротехнічного заводу, який повинен бути належним відповідачем у справі, позивач фактично позбавлений можливості в інший спосіб поновити свої права, а отже суд вважає, що в такому випадку звернення до нотаріуса з вимогою про зняття заборони відчуження майна, за умови встановлення обставин щодо припинення позики, може розглядатися як належний спосіб захисту, пред`явлений до належного відповідача. До того ж у випадку наявності правонаступників, останні з метою відновлення своїх порушених прав не позбавлені можливості звернутися до суду у передбачений чинним процесуальним законодавством спосіб. Подібну правову позицію виклав Верховний Суд у постанові від 01 лютого 2023 року в справі № 910/9872/21. Отже, з урахуванням наведеного, суд вважає, що у даному випадку позовні вимоги про зняття заборони відчуження майна, які пред`явив [PERSON] до Першої вінницької державної нотаріальної контори є належним способом захисту, пред`явлений до належного відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що наявне обтяження\~обмежує права\~власника \~позивача по\~справі,\~підстави для\~перебування майна\~позивача під\~забороною відсутні, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved