Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-13 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить: - змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з відповідача на підставі рішення Долинського районного суду Івано - Франківської області від 08.08.2016, справа №343/1434/16-ц, у твердій грошовій сумі, на її користь, на утримання дочок: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 550,00 грн на кожну дитину щомісячно, на стягнення їх в розмірі 1/2 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, які стягувати з часу ухвалення рішення і до досягнення дітьми повноліття; - стягнути з відповідача на її користь вартість оплачених послуг адвоката. Позовні вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду у 2016 було розірвано. Від даного шлюбу у них народилось четверо дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 08.08.2016 у справі №343/1434/16-ц з відповідача, на її користь, на утримання дітей стягуються аліменти в розмірі по 550,00 грн на кожну дитину. Однак, з того часу її матеріальне становище значно погіршилось і даний розмір аліментів є недостатній для забезпечення належного життя дітей. На даний час розмір аліментів, що стягуються з відповідача, є недостатнім, оскільки діти підростають і потребують більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту. Враховуючи, що в неї на утриманні є четверо дітей, просить змінити спосіб стягнення аліментів на їх утримання. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] - адвокат Дуткевич М.В. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Додатково пояснив, що відповідач взагалі усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не спілкується ні з позивачкою, ні з дітьми, аліменти також перестав сплачувати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча місце, дату і час проведення такого був повідомленим у встановленому законом порядку, що підтверджується рекомендовним повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою про вручення особисто (а.с. 27). ІІ. Процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 23.05.2023 відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання з участю сторін. 04 липня 2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Беручи до уваги предмет спору, його значення для сторін, враховуючи, що відповідач був повідомленим у встановленому законом порядку про місце, дату і час судового засідання, однак в таке не з`явився, представник позивачки щодо ухвалення заочного рішення не заперечив, а тому протокольною формою ухвали від 14.07.2023 суд постановив провести заочний розгляд даної справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Долинського районного суду Івано - Франківської області від 24.10.2016, справа №343/1435/16-ц (а.с. 8) розірвано. Неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з матір`ю [PERSON] . На підставі рішення Долинського районного суду Івано - Франківської області від 08.08.2016, справа №343/1434/16-ц (а.с. 9) з [PERSON] на користь [PERSON] , стягуються аліменти, на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 550,00 гривень щомісячно на кожну дитину. Між сторонами виник спір щодо підстав для зміни способу стягнення аліментів на малолітніх дітей з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) відповідача. ІV. Оцінка суду: вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з такого. Згідно із ч. 1 ст. 3 та ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною 2 статті 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі ст. 150, 180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Як вбачається з ч. 1, 2 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 1 статті 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Право вимагати зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). До такого висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, Верховний Суд у постанові від 16 червня 2021 року у справі №643/11949/19. В судовому засіданні встановлено, що за рішенням суду від 08.08.2016 з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 550,00 грн на кожну дитину щомісячно. Суд погоджується з доводами представника позивачки, що даний розмір аліментів є недостатній для утримання чотирьох дітей, оскільки з кожним роком діти потребують більше коштів для забезпечення їх гармонійного розвитку, а також збільшився і законодавчо визначений розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Судом також беруться до уваги інфляційні процеси, які відбуваються в державі останнім часом. Розмір аліментів визначений в твердій грошовій сумі у вищевказаному розмірі не дозволяє позивачці забезпечити належне матеріальне утримання дітей та їх нормальний фізіологічний розвиток на визначену судом суму аліментів. Наявні у справі докази в сукупності із законодавчим збільшенням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та зростаючими потребами дітей, встановленими обставинами, дають підстави для зміни способу стягнення аліментів, оскільки це забезпечить адаптацію розміру аліментів до економічної ситуації та сприятиме кращому захисту інтересів дітей. Враховуючи те, що заявлені позивачкою вимоги ґрунтуються на положеннях СК України, відповідають інтересам дітей, покращують їх матеріальне становище, тому суд приходить висновку про наявність достатньо підстав для зміни способу стягнення визначених раніше судом аліментів з твердої грошової суми до 1/2 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення найстаршою дитиною повноліття та задоволення позову. Одночасно, суд роз`яснює, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 СК України, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. V. Розподіл судових витрат між сторонами: оскільки позов задоволено повністю, позивачка від сплати судового збору у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена, згідно із ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути 1 073,60 грн. Стосовно понесених позивачкою [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає за потрібне зазначити таке. Основні положення про витрати на професійну правничу допомогу містяться у ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Отже, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Позивачка на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу надала такі документи: - договір №17 про надання правової допомоги від 11.05.2023, укладений між адвокатом Дуткевичем М.В. та [PERSON], відповідно до п. 2.4. якого, клієнт, серед іншого, зобов`язаний сплатити гонорар в розмірі та на умовах, визначених договором згідно з касовим ордером адвоката по акту виконаних робіт (а.с. 11); - ордер серії АТ №1031954 від 11.05.2023 на надання правової допомоги [PERSON] адвокатом Дуткевичем М.В. (а.с. 12); - розрахунок вартості за надані послуги по договору №17 від 11.05.2023, у якому визначено найменування послуг правової допомоги та їх вартість на загальну суму 3 500 грн (а.с. 14); - квитанцію до прибуткового касового ордера №35 від 17.05.2023, згідно із якою, [PERSON] сплатила адвокату Дуткевичу М.В. 3 500 грн (а.с. 13). На підставі викладеного вище, суд приходить висновку, що розмір витрат, понесених позивачкою на правничу допомогу, тобто на оплату послуг адвоката, є доведеним, обґрунтованим та співмірним, зокрема, зі складністю та категорією даної справи, її значенням для сторін, обсягом наданих послуг адвокатом, часом, витраченим адвокатом на їх надання, часом судових засідань. При цьому, відповідачем не було ні подано, ні заявлено клопотання про зменшення розміру судових витрат, про їх неспівмірність з позовними вимогами, не були наведені також і обставини, за яких, як на його думку, такі не підлягають задоволенню. Таким чином, сума, яку належить стягнути з відповідача в якості відшкодування витрат на професійну правничу допомогу складає 3 500 гривень і на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позов задоволено повністю, підлягає стягненню з нього на користь позивачки в повному розмірі. На підставі викладеного, ст. 3, 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995, ратифікованої постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991, ст. 51 Конституції України, ст. 150, 180, 182-184, 192 Сімейного кодексу України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved