Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем однією сім`єю вона проживає з 2013 року. Зазначає, що від сумісного життя вони мають двох малолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] . Вказує, що на підставі судового наказу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 вересня 2020 року стягнуті аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , які виплачує відповідач. Зазначає, що з моменту народження сина [PERSON] відповідач не надає їй ніякої матеріальної допомоги на його утримання, а також посилається на те, що вони з відповідачем за період сумісного проживання неодноразово припиняли подружні відносини і в травні 2023 року примирилися та 01 червня 2023 року зареєстрували шлюб. Зазначає, що після реєстрації шлюбу ставлення відповідача до питання надання матеріальної допомоги молодшому сину [PERSON] не змінилось і матеріальної допомоги він не надає. Також вказує на те, що 05 червня 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до неї про зменшення розміру аліментів на утримання сина [PERSON] . Посилається на те, що син [PERSON] проживає з нею і знаходиться на її утриманні, а відповідач має нормальний стан здоров`я, є військовослужбовцем ЗСУ та має можливість надавати грошову допомогу на утримання їх спільної дитини, але добровільно такої допомоги не надає. На підставі викладеного вона звернулась до суду з цим позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на дитину малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття, починаючи з дня подання до суду позовної заяви. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2023 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 17 липня 2023 року відповідачем до суду було подано відзив на позов, в якому зазначає про часткове визнання ним позову, в обґрунтування зазначивши, що крім [PERSON] , [INFO] , на його утриманні знаходяться неповнолітні [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Вказує, що на підставі рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2016 року у справі №184/291/16-ц з нього стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та судового наказу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 вересня 2020 року у справі №205/6805/20 з нього було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 04 вересня 2020 року до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 липня 2023 року у справі №205/3295/23 задоволено його позовні вимоги до [PERSON] та зменшено розмір аліментів, які стягуються з нього за судовим наказом Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 вересня 2020 року на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] з 1/4 частини до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили. Зазначає, що відповідно до вимог ч. ч. 2, 5 ст. 183 СК України просив задовольнити позов щодо визначення єдиної частки від його заробітку (доходу) на утримання трьох дітей, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Позивач надала суду заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності та підтримала позовні вимоги в повному обсязі, а також зазначила, що не заперечує проти присудження аліментів в розмірі, зазначеному у відзиві на позов. Від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій він просив задовольнити позов в частині визначення єдиної частини від заробітку [PERSON] на утримання трьох дітей в розмірі 50 відсотків. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що сторони у справі проживали спільно без реєстрації шлюбу, що також не заперечується відповідачем. Матеріалами справи підтверджено, що від подружнього життя сторони мають двох синів: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , повторно виданим Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 27 серпня 2020 року, про що зроблено відповідний актовий запис №198, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , повторно виданим Новокодацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 12 травня 2023 року, про що зроблено відповідний актовий запис №336 (а. с. 9, 10). Також судом встановлено, що 01 червня 2023 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , виданим Чечелівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що зроблено відповідний актовий запис №431, а після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини - « [PERSON] » (а. с. 8). Крім того,\~судом встановлено,\~що позивач\~проживає разом\~з дітьми [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №418 від 02 червня 2023 року, виданою Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (а. с. 11). Матеріалами справи також підтверджено, що рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2016 року у справі №181/291/16-ц з [PERSON] було стягнуто аліменти на користь [PERSON] під час її вагітності та на утримання після народження дитини до досягнення нею трьох років щомісячно, починаючи стягнення після народження дитини у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), а також на утримання дитини після її народження до досягнення дитиною повноліття у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Більш того, з матеріалів справи вбачається, що на підставі судового наказу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 вересня 2020 року у справі №205/6805/20 з [PERSON] підлягали стягненню на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 вересня 2020 року до досягнення дитиною повноліття. При цьому, рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 липня 2023 року було задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] щодо зменшення розміру аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили, яке є підставою для відкликання судового наказу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 вересня 2020 року з компетентного органу ДВС, однак вказане рішення суду ще не набрало законної сили на час розгляду цієї справи. Відповідно до ч. ч. 1, 2 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної\~Ради України\~№ 789\~ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини. У національному законодавстві України право дитини на утримання, що також прямо кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття, знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Статтею 141\~СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Згідно із ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У роз`ясненнях, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та ст.\~182\~СК України зазначено, що при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення. У цьому випадку суд виходить з того, що відповідач не відноситься до категорії непрацездатних осіб, має можливість самостійно визначати обсяг забезпечення себе роботою та відповідно отримання доходів від такої роботи, інших осіб на утриманні не має. Положеннями ч. ч. 1-3 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Частина перша статті 192\~СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд враховує п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, в якому судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Згідно із ст. ст. 181, 192\~СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує ті обставини, що відповідач вже сплачує аліменти на утримання: доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття на підставі рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2016 року у справі №181/291/16-ц; сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили. При цьому, суд також бере до уваги часткове визнання позовних вимог та не враховує викладені у відзиві на позов посилання представника відповідача щодо необхідності визначення єдиної частки від заробітку (доходу) [PERSON] на утримання всіх трьох дітей від відповідача, оскільки в такому випадку судом буде вирішено питання щодо прав та інтересів третіх осіб, які не є учасниками цієї справи. Крім того, питання щодо зменшення розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання його доньки [PERSON] , [INFO] , повинно бути предметом розгляду в іншому судовому процесі. Як вбачається з наявної в матеріалах справи вступної та резулятивної частини рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2023 року у справі №181/657/23, відповідач скористався своїм правом на звернення до суду з позовною заявою про зменшення розміру аліментів до [PERSON] , але йому відмовлено у задоволенні позовних вимог, при цьому вказане рішення ще не набрало законної сили станом на дату розгляду справи, а також відповідач не позбавлений права на оскарження вказаного рішення суду. Частиною 5 статті 183 СК України визначено, що той із батьків, або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Таким чином,\~судом встановлено,\~що враховуючи\~стягнення аліментів\~на одну\~спільну дитину\~сторін,\~а саме, сина - [PERSON] , в розмірі 1/6 частини доходу з відповідача, то стягнення на іншу спільну дитину сина [PERSON] аліментів в розмірі 1/6 частини від його доходу не суперечить приписам чинного законодавства, оскільки загальний розмір аліментів на двох дітей в такому разі становить 1/3 частину від таких доходів відповідача і не є більшим ніж 50 відсотків від його доходів, і за вказаних обставин суд вважає обґрунтованими позовні вимоги позивача. Враховуючи встановлені судом обставини, виходячи із засад розумності, добросовісності і справедливості, беручи до уваги ту обставину, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, та часткового визнання позову відповідачем, який є працездатним та зобов`язаний матеріально утримувати дітей, суд визначає розмір аліментів на дитину у відповідності до встановлених обставин, що мають значення для вирішення цього питання, та вимог закону, в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття, починаючи з дня подання до суду позовної заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 191\~СК України суд вважає необхідним стягнути аліменти з [PERSON] на утримання дитини з дня подання позову до суду, тобто з 29 червня 2023 року. На підставі п. 7 ч. 1 ст.\~264,\~п.\~1\~ч.\~1\~ст.\~430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням зазначеного, суд вважає можливим допустити негайне виконання судового рішення у межах сум платежів за один місяць. Також у відповідності до вимог ч. ч. 6, 7 ст.\~141\~ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Статтею 141\~ЦПК України встановлено, що з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір у справі за одну майнову вимогу у розмірі 1073,60 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved