Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-16 00:00:00

[PERSON] просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування вимог у позові вказано, що з 29.01.2011 року позивач перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] . Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 21.07.2014 року шлюб між сторонами розірвано, а за рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.12.2021 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на утримання сина [PERSON] , [INFO] , до досягнення повноліття. 17.08.2018 року позивач уклала шлюб з [PERSON] , після чого відповідач припинив спілкування з дитиною, не цікавиться здоров`ям, розвитком, навчанням, не виявляє бажання бачитися, не створює умов для отримання освіти, не приймає участі у батьківських зборах, не вітає з днем народження, практично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Представник позивача [PERSON] адвокат Маховик Р.В. просить розглянути справу без його та позивача участі, вимоги підтримують, про що подав відповідне клопотання (а.с. 38). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, звернувся із заявою про розгляд справи без нього, позовні вимоги визнає та не заперечує позбавленню його батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 37). Заступник начальника Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради Павленко В.І. просить розглядати справу без участі їх представника, вимоги підтримують (а.с. 36). За приписом ч.2 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом правозастосовних орієнтирів, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Положення ч. 4 ст. 155 СК України визначають покладання на батьків відповідальності, встановленої законом, за ухилення їх від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до діючого СК України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачено застосування таких правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальність, зокрема, позбавлення батьківських прав. Так, ст. 164 СК України передбачає підстави позбавлення батьківських прав, мати і батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони зокрема ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 зазначеної статті). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо. Поданою заявою про визнання позову відповідач фактично підтвердив байдуже ставлення до дитини та свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, навмисне ухилення від їх виконання. Згідно висновку Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради від 08.06.2023 року № 1003/27.1-26, який належним чином вмотивований і ґрунтується на досліджених обставинах, позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , відповідає інтересам останнього (а.с. 45). За таких обставин з метою дотримання прав дитини, сприянню її розвитку та вихованню, уникненню можливого негативного впливу батька, суд дійшов переконання про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved