Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-16 00:00:00

До Подільського районного суду міста Києва звернулося товариство з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс» (надалі за текстом - позивач) з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про звернення стягнення на предмет застави. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач неналежно виконувала зобов`язання за Договором надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №04-12-19-02-Ю від 04.12.2019 (надалі за текстом - Договір № 04-12-19-02-Ю від 04.12.2019), укладеним між позивачем та відповідачем, у зв`язку із чим за відповідачем утворилась заборгованість у сумі 468 840,60 грн., з яких заборгованість за Договором № 04-12-19-02-Ю від 04.12.2019 у сумі 129 980 гривень - сума кредиту, 260 609,90 гривень - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 3 250,70 гривень - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань по сплаті відсотків, 75 000 гривень - штраф у розмірі 30% від вартості предмета застави. Рухоме майно, за рахунок якого позивач просив задовольнити вимоги первісного позову- автомобіль марки MERCEDES-BENZ, моделі E 250 CGI, рік випуску 2011, колір - БЕЖЕВИЙ, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , тип ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ КУПЕ-В, дата першої реєстрації - 18.08.2012 року, дата реєстрації - 19.05.2018 року, зареєстрований ТСЦ 8047. Зазначений транспортний засіб є предметом Договору застави транспортного засобу від 04.12.2019 року (надалі за текстом - Договір застави від 04.12.2019). Договір застави забезпечує виконання відповідачем зобов`язань, які виникають з Договору № 04-12-19-02-Ю від 04.12.2019. Ухвалою суду від 19 серпня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 25.08.2020 до суду надійшла заява представника позивача про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу та іншим особам користування автомобілем MERCEDES-BENZ, реєстраційний номер [NUMBER] , та передачі зазначеного автомобіля на зберігання позивачу. Ухвалою суду від 26 серпня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову. 25.01.2021 до суду надійшла заява представника позивача про зміну предмета позову. З урахуванням змін, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за Договором № 04-12-19-02-Ю від 04.12.2019 у сумі 302 408,26 гривень, з яких: заборгованість за кредитом - 129 980 гривень, заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом - 46 792,80 гривень, та проценти за неправомірне користування кредитом - 125 635,46 гривень, за Договором застави транспортного засобу від 4 грудня 2019 року штраф - 70 000,00 гривень, а також стягнути з відповідача судові витрати. 18.10.2021 до суду надійшло клопотання відповідача про зупинення провадження у справі до набрання Рішенням у справі № 757/53006/21 законної сили, оскільки воно сприятиме повному та об`єктивному розгляду даної справи. Ухвалою суду від 18 жовтня 2021 року провадження у цивільній справі № 758/9323/20 зупинено до ухвалення Рішення у справі № 757/53006/21 за позовом [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс», про визнання договору недійсним. Ухвалою від 31 травня 2023 року поновлено провадження у справі, у зв`язку з усуненням обставин, які раніше зумовили його зупинення, а саме, Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 10 травня 2023 року залишено без розгляду позовну заяву [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс», про визнання договору недійсним, вказана Ухвала набрала законної сили 25 травня 2023 року. Представник позивача подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без участі позивача та його представника, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з урахуванням зміни предмета позову. В підготовче судове засідання 08.02.2021 відповідач не з`явилася, представником позивача засобами електронної пошти подано заяву про відкладення засідання у зв`язку із потребою представника у додатковому часі для підготовки позиції по справі, аналізу та збору доказів. 10.03.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, який було подано з порушенням встановленого строку на надання відзиву. В подальшому в підготовче судове засідання 30.06.2021 відповідач повторно не з`явилася, явку свого представника не забезпечила, про місце, день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, подала до суду заяву про відкладення засідання у зв`язку із її перебуванням на лікарняному. Зазначила, що докази на підтвердження поважності причин неявки будуть надані в наступному судовому засіданні. В судовому засіданні причини неявки відповідача визнані судом неповажними. При цьому, в подальшому відповідач не надала доказів її перебування на лікарняному під час проведення підготовчого судового засідання. Відповідач в судове засідання 29.06.2023 не з`явилася, явку свого представника не забезпечила, про місце, дату та час проведення засідання повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. В судове засідання 17.07.2023 відповідач повторно не з`явилася. Представник відповідача 14.07.2023 подав до суду заяву про відкладення розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, шо позивач та відповідач 4 грудня 2019 року уклали Договір надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 04-12-19-02-Ю (а.с. 26-31). Додатком № 1 до Договору позики встановлена періодичність та розміри платежів відповідача 1 з повернення споживчого кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом (а.с. 32). Позивач 4 грудня 2019 року надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 129 980 гривень, що підтверджується платіжними дорученнями № 305 від 4 грудня 2019, №306 від 4 грудня 2019 року, № 308 від 4 грудня 2019 року, № 307 від 4 грудня 2019 року (а.с. 42-45). З метою забезпечення виконання зобов`язань відповідача, які виникли з Договору № 04-12-19-02-Ю від 04.12.2019, сторони 04 грудня 2019 року уклали договір застави транспортного засобу. Відповідач передав у заставу позивачу транспортний засіб автомобіль марки MERCEDES-BENZ, моделі E 250 CGI, рік випуску 2011, колір - БЕЖЕВИЙ, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , тип ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ КУПЕ-В, дата першої реєстрації - 18.08.2012 року, дата реєстрації - 19.05.2018 року, зареєстрований ТСЦ 8047 (а.с. 33-35). За взаємною згодою сторони оцінили предмет застави в 250 000 гривень (п.2.2 Договору застави від 04.12.2019). На виконання умов Договору № 04-12-19-02-Ю від 04.12.2019 відповідач сплачувала на рахунок позивача відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 5 849,10 гривень 3 січня 2020 року, 3 лютого 2020 року, 3 березня 2020 року, 7 квітня 2020 року (а.с. 46-49). Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, які не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України, Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною першої статті 1049 ЦК України визначено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Відповідно до ст. 525 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Згідно з частиною першою статті 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 1 ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1ст. 612 ЦК України) Згідно зі ст.ст.610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Стаття 546 ЦК України встановлює види забезпечення виконання зобов`язання: неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток, право довірчої власності. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч. 1 ст. 548 ЦК України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач після укладення Договору № 04-12-19-02-Ю від 04.12.2019 сплачувала відсотки за користування кредитними коштами. Проте, в подальшому, відповідач неналежним чином виконувала взяті на себе зобов`язання, не здійснювала оплату згідно з Графіком погашення платежів на погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором. Відповідно до розрахунку заборгованості, проведеного позивачем, заборгованість відповідача за Договором №04-12-19-02-Ю від 04 грудня 2019 року станом на 21.01.2021 складається з суми кредиту (залишок тіла кредиту станом на 21.01.2021) у розмірі 129 980 гривень, процентів за користування кредитом за період з 04.05.2020 по 03.12.2020 в розмірі 46 739,80 гривень. Крім того, проценти за неправомірне користування кредитом, нараховані за період з 04.12.2020 по 21.01.2021, становлять 125 635,46 гривень. Окрім того, за Договором застави від 04 грудня 2019 року відповідач взяв на себе зобов`язання протягом 3 днів після укладання цього Договору укласти зі страховою компанією, яка погоджена з позивачем, договір страхування предмету застави на користь позивача та сплатити належні страхові платежі, в подальшому своєчасно переукладати ці договори з страховою компанією та сплачувати належні страхові платежі (п 3.3.4 Договору застави). Забезпечити безпеку та цілісність предмету застави, підтримувати належний стан предмета застави, у разі потрапляння до дорожньо-транспортної пригоди або у разі значного погіршення стану предмета застави передати його на зберігання позивачу. Не рідше ніж один раз на місяць відповідач зобов`язаний доставити предмет застави за адресою [ADDRESS] , для огляду предмета застави позивачем. Крім того, за умовами Договору застави від 04 грудня 2019 року, сторони домовились, що у разі невиконання або неналежного виконання відповідачем умов Договору позики № 04-12-19-02-Ю від 04.12.2019, предмет застави передається на зберігання позивачу до повного виконання відповідачем своїх зобов`язань згідно з договором позики, а позивач має право самостійно вилучити предмет застави собі на зберігання (п.п.2.1.2 Договору). За невиконання чи неналежне виконання п. 3.3.1, 3.3.5, 3.3.6, 3.3.7, 3.3.8 Договору застави від 04 грудня 2019 року відповідач сплачує на користь позивача штраф у розмірі 30% від вартості предмета застави згідно п. 2.2. Договору та зобов`язується передати предмет застави на зберігання позивачу. У зв`язку з порушенням відповідачем умов Договору застави транспортного засобу від 04 грудня 2019 року, а саме: п.п.3.3.1, 3.3.5 та 3.3.6 (не було передано негайно предмет застави на зберігання позивачу після порушення умов Договору позики № 04-12-19-02-Ю від 04.12.2019 шляхом доставки предмету застави у місце, визначене позивачем, невиконання обов`язку щодо доставки щомісяця предмета застави для його огляду позивачем та неукладення договору страхування заставного майна), позивачем розраховано штраф у розмірі, що становить 30% від вартості предмета застави, який за взаємною згодою сторонами оцінено у 250 000 гривень. В грошовому виразі зазначений штраф складає 75 000 гривень, з яких позивач заявив до стягнення 70 000 гривень. Відповідачем зазначені розрахунки заборгованості та нарахований позивачем розмір штрафу не оскаржені та не спростовані. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, а відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Договором №04-12-19-02-Ю від 04 грудня 2019 року, у розмірі 302 426,08 гривень, що складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 129 980 гривень, заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 46 792,80 гривень, процентів за неправомірне користування кредитом в розмірі 125 635,46 гривень, а також штраф за порушення умов Договору застави від 04 грудня 2019 року в розмірі 70 000 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем за подання позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 7 032, 61 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 925 від 13.08.2020 (а.с. 52). В той же час, з урахуванням зміни предмету позову, розмір судового збору по даній справі становить 5 586,39 гривень. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Згідно п.4 ч.7 ст. 256 ЦПК України, у разі необхідності в резолютивній частині рішення суду також вказується про повернення судового збору. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 5 586,39 гривень, та про повернення позивачу судового збору у розмірі 1 446,22 гривні.

Outcome: approved