Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 08.10.2016 року і зареєстрованого Міністерством Юстиції Азербайджанської Республіки, про що зроблено актовий запис №935. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що шлюбне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів і поглядів на життя. Втратили почуття любові і взаємоповаги один до одного. Сімейних стосунків не підтримують на протязі тривалого часу проживають окремо. Позивачка вважає, що шлюб між ними розпався і його збереження неможливе. Від даного шлюбу дітей не мають. Спорів щодо спільно нажитого майна за час подружнього життя не мають. Позивачка [PERSON] , в судове засідання не з`явився, але в позовній заяві просив розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просив розгляд справи проводити у його відсутності. Дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги позивачки підлягають задоволенню в повному обсязі. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 08.10.2016 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано Міністерством юстиції Азербайджанської Республіки, актовий запис №935 від 08.10.2016 року, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 08.10.2016 року. У відповідності до Договору про дружбу та співробітництво між Україною та Азербайджанською Республікою від 09.12.1992 року, ратифікованого Україною 09.04.1993 року, чкий набрав чинності 25.01.1995 року, а також Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, ратифікованої із застереженнями Законом N 240/94-ВР від 10.11.94 року, вказаний спір підсудний судам Держави Україна і підлягає розгляду на підставі положень чинного цивільного та сімейного законодавства України з огляду на таке. Зокрема, як це вбачається зі ст.28, 29 Конвенції, по справах про розірвання шлюбу застосовується законодавство Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя на момент подачі заяви. Якщо один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий - іншої Договірної Сторони, застосовується законодавство Договірної Сторони, установа якої розглядає справу про розірвання шлюбу. По справах про розірвання шлюбу у випадку, передбаченому пунктом 2 статті 28, компетентні установи Договірної Сторони, на території якої проживає подружжя. Якщо один з подружжя проживає на території однієї Договірної Сторони, а другий - на території іншої Договірної Сторони, по справах про розірвання шлюбу компетентні установи обох Договірних Сторін, на територіях яких проживає подружжя. З урахуванням викладеного, враховуючи, що [PERSON] є громадянкою України, проживає на території України, і подала позов про розірвання шлюбу, а також приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] , який є громадянином Республіки Азербайджан, обізнаний про такий намір дружини, дав згоду на розгляд справи судовою установою України та визнав позов, суд приходить до висновку, що позов підсудний Володимирецькому районному суду Рівненської області і підлягає розгляду відповідно до норм чинного законодавства україни. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. В своїх заявах сторони підтвердили, що шлюб між ними фактично припинено, спільних дітей подружжя немає, майнові спори відсутні. Виходячи з наведеного, суд вважає, що сторони миритися не бажають, не підтримують сімейні відносини, проживають окремо, тому даний шлюб існує формально і є передбачені законом підстави для його припинення шляхом розірвання за рішенням суду. Питання про повернення сплаченого при подачі позовної заяви судового збору позивачка не ставить.

Outcome: approved