Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

У грудні 2022 року Сільськогосподарське Товариство з обмеженою відповідальністю Дубенська аграрна компанія звернулося до суду із позовом до адвоката Корень Олесі Миколаївни, Лисака Віктора, треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , Товариство з обмеженою відповідальністю Традєкс, [PERSON] , про захист ділової репутації юридичної особи. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 03 лютого 2023 року по даній цивільній справі було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Представник позивача - адвокат Лабовкін О.О. в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримав, не заперечує проти закінчення підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. Відповідач - 1 - адвокат Корень Олеся Миколаївна в підготовче судове засідання не з`явилася, повідомлялася про час та дату розгляду справи належним чином. Відповідач - 2 - [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином. Третя особа - 1 - [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 01 травня 2023 року за результатом підготовчого провадження по даній цивільній справі, суд прийшов до висновку про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 15 червня 2023 року. Представник позивача - адвокат Лабовкін О.О. в судовому засіданні з розгляду справи по суті позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити в повному обсязі. Відповідач - 1 - адвокат Корень Олеся Миколаївна в судове засідання не з`явилася повторно, повідомлялася про час та дату розгляду справи належним чином, причину неявки суду не повідомила. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відзив на позовну заяву не подала. Відповідач - 2 - [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином, причину неявки суду не повідомив. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відзив на позовну заяву не подав. Третя особа 1 - [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином, причину неявки суду не повідомив. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. В матеріалах справи наявні докази повідомлення належним чином Відповідача 1 - адвоката Корень Олесі Миколаївни та Відповідача 2 - [PERSON] , а також, докази повернення відповідних поштових відправлень за закінченням терміну зберігання, що свідчить про відмову адресатів від отримання пошти. Суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. У той же час, однією з основних принципів (засад) цивільного судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. У даному випадку суд звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної у Постанові від 06 грудня 2018 року у справі № 336/4993/15-ц, відповідно до якої зазначено, що В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Суд звертає увагу на те, що для того, щоб вважати повідомлення належним, достатнім є направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси. При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (Суд враховує висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17). Окрім наведеного, суд вважає за необхідне зазначити, що Учасники судового процесу зобов`язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адреси повістка надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає (Суд звертається до висновків, викладених у Постанові Верховного Суду від 06 квітня 2023 року у справі №9901/345/21). Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року). Суд вважає за необхідне наголосити, що Відповідач - 1 - адвокат Корень Олеся Миколаївна була неодноразово повідомлена про час та місце судових засідань у справі за її зареєстрованою адресою робочого місця адвоката, а Відповідач - 2 - Лисак Віктор був повідомлений про час та місце судових засідань у справі шляхом надіслання на його електронну пошту судової повістки-виклику, що підтверджено довідкою наявною в матеріалах справи. Водночас, вказані сторони по справі диспозитивно розпорядилися своїми процесуальними правами та обов`язками сторони у справі та у судові засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили та відзиви на позовну заяву не надали. Означена процесуальна поведінка Відповідачів не демонструє готовність брати участь у справі та зацікавленість ходом провадження у ній. За таких обставин, в зв`язку із систематичною неявкою в судові засідання належним чином повідомлених про місце і час таких засідань відповідачів, а також, не подання відповідачами відзивів на позовну заяву, на підставі\~ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Позивач, звертаючись до суду зазначає, що Відповідачем 1 - адвокатом Корень Олесею Миколаївною за сприянням та погодженням [PERSON] поширена інформація щодо Позивача Сільськогосподарського Товариства з обмеженою відповідальністю Дубенська аграрна компанія та що така інформація є недостовірною та такою, що порочить ділову репутацію Позивача. Вказує, що вказана спірна інформація поширена шляхом направлення (подання) до Головного управління ДПС у Рівненській області та Акціонерного товариства Державний Експортно-Імпортний Банк України адвокатських запитів. Вважає, що спірна інформація є саме фактичними твердженнями Відповідачів, позаяк відповідні твердження можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності та можуть бути спростовані. Відповідачі право на надання відзиву на позовну заяву не реалізували. У даному випадку, суд враховує, що відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до адвокатських запитів від 14.10.2022 року (зареєстровано\~18.10.2022\~року за\~вх.\~№ 21111/6/17-00)\~та від 14.10.2022 року (зареєстровано\~18.10.2022\~року за\~вх.\~№ 21106/6/17-00) від Відповідача 1 - адвоката Корень Олесі Миколаївни, здійснених в рамках представництва прав та інтересів Відповідача 2 - [PERSON] , направлених до Головного управління ДПС у Рівненській області зазначено наступне: З невідомих [PERSON] причин та, за невідомих обставин, [PERSON] було виключно зі складу СГТЗОВ ДАК (Код ЄДРПОУ: 40002972), чим завдано значних збитків. …щодо незаконного позбавлення [PERSON] участі у СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОМУ ТОВАРИСТВІ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ДУБЕНСЬКА АГРАРНА КОМПАНІЯ (Код ЄДРПОУ: 40002972).. … [PERSON] має обгрунтовані сумніви щодо того, що службові особи СГТЗОВ ДАК (Код ЄДРПОУ: 40002972) подавали необхідну та правдиву звітність до Головного управління ДПС у Рівненській області (його структурними та/або відокремленими підрозділами) та уникали господарських відносин із несумлінними платниками податків.. Також [PERSON] відомо про той факт, що засновником у підприємствах: СГТЗОВ ДАК (Код ЄДРПОУ: 40002972) … є [PERSON] , який факитчно одноосібно керує діяльністю всіх цих трьох підприємств.. [PERSON] на даний час є засновником ТОВ ТРАДЄКС (код ЄДРПОУ: 37083061), кошти з якого могли протиправно виводитися на СГТОВ ДУБЕНСЬКА АГРАРНА КОМПАНІЯ (код ЄДРПОУ: 40002972) та ТОВ ТРАДЕКС АГРІ (код ЄДРПОУ: 41022167). У тому числі, не виключений той факт, що кошти з ТОВ ТРАДЄКС (код ЄДРПОУ: 37083061) могли виводитися на рахунки або за допомогою рахунків (вчинення фіктивних правочинів та безгосподарських товарних операцій) несумлінних платників податків.. Крім цього, судом встановлено, що відповідно до адвокатських запитів від 26.09.2022 (зареєстровано\~03.10.2022\~року за\~вх.\~№ 1823922) від\~Відповідача -\~ 1\~-\~адвоката Корень\~Олесі Миколаївни,\~здійсненого в\~рамках представництва\~прав та\~інтересів Відповідача\~ 2\~-\~Лисака Віктора,\~направленого до\~Акціонерного товариства\~Державний Експортно-Імпортний\~Банк України зазначено наступне: Окрім цього, як стало відомо учаснику ТОВ ТРАДЄКС (код ЄДРПОУ: 37083061) [PERSON] , службові особи ТОВ ТРАДЄКС протиправно заволоділи коштами, отриманими від АТ ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ у вигляді кредиту, шляхом їх подальшого відмивання (легалізації) під час здійснення господарської діяльності, у тому числі, належних та підконтрольних їм суб`єктів підприємницької діяльності таких як: … СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ Дубенська аграрна компанія (код ЄДРПОУ: 40002972).. Враховуючи зміст положень абзацу 2 пункту 15\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації: поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Відтак, підтвердженням розповсюдження Відповідачами спірної інформації відносно позивача є відповідні адвокатські запити Відповідача 1, здійснені нею в рамках надання Відповідачу 2 правової допомоги. При цьому, суд враховує положення пункту 18 Правил адвокатської етики, відповідно до яких, адвокат інформує клієнта щодо ведення дорученої йому справи, у тому числі щодо правової позиції у справі. З наведеного вбачається, що Відповідачем 1 здійснювалося розповсюдження вказаної спірної інформації відносно Позивача із інформуванням про таке розповсюдження Відповідача 2. Досліджуючи наявні у справі докази, судом не встановлено обставин, які б свідчили про недопустимість та недостовірність наданих позивачем доказів, відповідно, суд зазначені докази вважає належними. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вислухавши пояснення учасників справи, оцінивши їх доводи та обґрунтування позовних вимог, та встановивши фактичні обставини справи, при вирішенні даного спору, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 4 статті 32 Конституції України, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право, зокрема, на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у спосіб наближений до того, у який вона була поширена. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Судом встановлено, що спірна інформація поширювалася Відповідачем 1 в рамках надання правової допомоги Відповідачу 2, що, зокрема, вбачається зі змісту адвокатських запитів, копії яких долучено до матеріалів справи. Крім цього, судом визначено, що вказані адвокатські запити Відповідача 1 до Головного управління\~ДПС у\~Рівненській області та Акціонерного товариства Державний Експортно-Імпортний Банк України містять відповідні відмітки, якими підтверджується прийняття (реєстрації) вказаним державним органом та фінансовою установою вказаних запитів. Таким чином, доводи Позивача щодо поширення Відповідачем 1 та Відповідачем 2 спірної інформації саме шляхом здійснення відповідних адвокатських запитів знаходять своє підтвердження. Пленум Верховного Суду України у пункті 15\~постанови від 27 лютого 2009 року № 1 Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи\~роз`яснив судам, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Аналогічні висновки викладено у Постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 307/2803/16-ц. Відповідно до пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Обов`язок особи переконатися в достовірності інформації, яка нею розповсюджується, окремо покладається на таку особу. Як зазначив Верховний Суд у рішенні по справі №591/7099/16-ц, вирішуючи справи про захист честі, гідності та ділової репутації, суди повинні перевіряти, чи містить інформація, що стала підставою для звернення до суду, конкретні життєві обставини, фактичні твердження. Якщо зміст та характер досліджуваної інформації свідчить про наявність фактів, така інформація або її частина не може вважатись оціночним судженням. Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України Про інформацію оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Судом встановлено, що спірна інформація, поширена Відповідачами містить в собі фактичні твердження, кожне з яких може бути перевірене не предмет відповідності фактичній, реальній дійсності та не містить оціночних суджень. Так, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували достовірність поширюваної Відповідачами інформації, відтак, за результатом оцінки доказів, наданих Позивачем, суд вважає, що вказана спірна інформацію є недостовірною, зокрема. Як прямо вбачається із наданих Позивачем Договору купівлі-продажу частки в товаристві з відкладальною обставиною, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Піддубною Л.П. 02 березня 2020 року та зареєстровано в реєстрі за № 799 та Договору купівлі-продажу частки в товаристві з відкладальною обставиною, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Піддубною Л.П. 02 березня 2020 року та зареєстровано в реєстрі за № 800, Відповідачем 2 [PERSON] здійснено відчуження належної йому частки в статутному капіталі Сільськогосподарського Товариства з обмеженою відповідальністю Дубенська аграрна компанія на користь [PERSON] . Дані договори підписано сторонами та засвідчено нотаріусом. Так, 29 січня 2021 року між [PERSON] , від імені та в інтересах якого діяв Третя особа [PERSON] на підставі довіреності від 30 листопада 2020 року № 5177 та [PERSON] підписано акт приймання передачі за договором № 799, справжність підписів на якому (в тому числі й повноважень) засвідчено приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Піддубною Ларисою Петрівною. Із змісту акту за договором № 799, [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв частку в статутному капіталі товариства. Надалі 29 січня 2021 року між [PERSON] , від імені та в інтересах якого діяв [PERSON] на підставі довіреності від 30 листопада 2020 року №5178 та [PERSON] підписано акт приймання передачі за договором № 800, справжність підписів на якому (в тому числі й повноважень) засвідчено приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Піддубною Ларисою Петрівною. Із змісту Акту за Договором № 800, [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв частку в статутному капіталі товариства. Судом встановлено, що відповідно до змісту спірних договорів Відповідач 2 продав на користь [PERSON] частку в статутному капіталі Сільськогосподарського Товариства з обмеженою відповідальністю "Дубенська аграрна компанія" у загальному розмірі 25% від загального розміру статутного капіталу останнього за наслідками, в тому числі, настання відкладальних обставин обумовлених вказаними договорами. Додатково вищевказані обставини підтверджує й зміст заяви [PERSON] , яка наявна у матеріалах справи. В рахунок доведення вказаного, Позивачем до матеріалів справи долучено копії відповідних договорів, платіжні доручення, акти приймання-передачі, заяву про факт повного розрахунку, які підтверджують факт достеменної обізнаності Відповідача 2 [PERSON] про обставини добровільного відчуження ним відповідної частки у статутному капіталі Позивача. Таким чином, поширена Відповідачами інформація щодо незаконного позбавлення [PERSON] участі у товаристві, невідомих [PERSON] причин та обставин виключення його із складу учасників товариства, є недостовірною. Судом, окрім іншого, на підставі поданої Позивачем інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, встановлено недостовірність поширеної Відповідачем 1 інформації про одноосібне керування Третьою особою [PERSON] Сільськогосподарським Товариством з обмеженою відповідальністю Дубенська аграрна компанія, а також ТОВ Традєкс, ТОВ Традекс Агрі. Судом встановлено, що: 1)Учасниками Сільськогосподарського Товариства з обмеженою відповідальністю Дубенська аграрна компанія є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Повноваження виконавчого органу вказаної юридичної особи виконує [PERSON] . Кінцевим бенефіціарним власником вказаної юридичної особи є [PERSON] . 2)Учасниками ТОВ Традєкс є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Повноваження виконавчого органу вказаної юридичної особи виконує є [PERSON] . Кінцевим бенефіціарним власником вказаної юридичної особи є Лисак В. 3)Учасниками ТОВ Традекс Агрі є [PERSON] , [PERSON] . Повноваження виконавчого органу вказаної юридичної особи виконує є Меткий В.В. Кінцевим бенефіціарним власником вказаної юридичної особи є [PERSON] . Отже, суд вважає, що Третя особа [PERSON] не є єдиним учасником, власником наведених юридичних осіб, не виконує одночасно функції виконавчого органу та інших органів управління вказаних юридичних осіб, не є одночасно кінцевим бенефіціарним власником перелічених юридичних осіб. Таким чином, керування діяльністю Сільськогосподарського Товариства з обмеженою відповідальністю Дубенська аграрна компанія, а також, ТОВ Традєкс, ТОВ Традекс Агрі здійснюється спільно органами цих юридичних осіб загальними зборами учасників (до складу яких входить більше одного учасника) та виконавчим органом, а не одноосібно Третьою особою [PERSON] . Таким чином, вказана поширена Відповідачами інформація є недостовірною. Суд відзначає,\~що в\~матеріалах справи\~відсутні належні\~та допустимі\~докази на\~підтвердження достовірності\~інформації щодо\~протиправності виведення\~коштів ТОВ\~Традєкс на\~Позивача та\~про протиправне\~заволодіння службовими\~особами ТОВ\~Традєкс коштами\~отриманими від\~Акціонерного товариства\~Державний Експортно-Імпортний\~Банк України у вигляді кредиту, шляхом їх подальшого відмивання (легалізації) під час здійснення господарської діяльності, у тому числі належних та підконтрольних їм суб`єктів підприємницької діяльності таких як, зокрема, Позивача. Відтак, вказана інформація не знаходить свого підтвердження, а враховуючи заперечення вказаної інформації Позивачем та фактичну відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження її достовірності на момент поширення такої інформації Відповідачами, така інформація є недостовірною. Відповідно до частини четвертої статті 277 ЦК України, спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Відповідно обов`язок доказування у дифамаційних спорах законом покладається на відповідача особу, що поширила відповідну спірну інформацію. У даному випадку, суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази, що доводять достовірність поширюваної Відповідачем 1 в інтересах Відповідача 2 інформації відносно Позивача. З наведеного вище випливає, що Відповідачі, поширюючи інформацію стосовно Позивача, не переконалися в її достовірності та поширювали її, що потягло за собою порушення немайнових прав Позивача. Відтак, суд вважає, що станом на момент поширення відповідної спірної інформації Відповідачами відносно Позивача, вказана інформація є недостовірною, позаяк її було подано як конкретний факт, який відбувся. Поширена інформація не є оціночними судженнями, не є критичною оцінкою певних фактів і недоліків. Спірна інформація не містить гіпербол, алегорій, сатири або інших мовних засобів, що дозволили б ідентифікувати її як оціночні судження. Поширену спірну інформацію можливо перевірити на предмет її відповідності фактичним обставинами, а отже, за результатом такої перевірки Судом констатується про невідповідність такої інформації дійсності. Згідно\~ст. 94 ЦК України, юридична особа має право на недоторканість її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Відповідно до ч. 1\~ст. 200 ЦК України\~інформацією є документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що мали або мають місце у суспільстві, державі та навколишньому середовищі. Пунктом 4\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1\~визначено, що чинне законодавство не містить визначення поняття ділової репутації, оскільки вони є морально- етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, розуміється оцінка їх підприємницької чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Приниженням ділової репутації особи є поширення у будь-якій формі неправдивих, неточних або неповних відомостей, що дискредитують спосіб ведення чи результати її діяльності. Відповідно до абзацу п`ятого пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватися незалежно від вини особи, яка її поширила. Суд погоджується із доводами Позивача про те, що твердження Відповідачів про порушення службовими, посадовими особами Позивача норм чинного законодавства України, вчинення службовими, посадовими особами Позивачем протиправних дій (усунення Відповідача 2 від участі в господарському товаристві, протиправне заволодіння, виведення, відмивання коштів, вчинення фіктивних правочинів, тощо) формують негативну оцінку дій службових, посадових осіб Позивача та, безпосередньо Позивача як господарського товариства, його добросовісності та добропорядності як контрагента, як сторони чисельних угод, а також беззаперечно знецінює ділові і професійні якості Позивача, його посадових осіб, в очах податкових органах, фінансових установах до яких Відповідачем 1 в інтересах Відповідача 2 була надана недостовірна, негативна інформація відносно Позивача, яка порочить його ділову репутацію і безумовно порочить репутацію службових, посадових осіб Позивача (його органів управління). Окрім зазначеного, суд вважає обраний Позивачем спосіб захисту його порушених немайнових прав ефективним та таким, що відповідає змісту порушеного права. Так, відповідно до пункту 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію. Відтак, направлення листів від Відповідача 1 та Відповідача 2 до Головного управління\~ДПС у\~Рівненській області та до Акціонерного товариства Державний Експортно-Імпортний Банк України із обов`язковим зазначенням про недостовірність відповідної інформації є наближеним (адекватним) до способу поширення такої інформації. В даному випадку суд звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної у Постанові від 07 вересня 2022 року у справі № 761/34282/18, відповідно до якої Тобто, з урахуванням указаних норм Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», статті 13 ЦК України, адвокат не повинен вчиняти дії, заборонені законом, правилами адвокатської етики, договором про надання правової допомоги, а також порушувати права інших осіб. Тому якщо адвокат, здійснюючи представництво довірителя, вчиняє правопорушення - кримінальне, адміністративне чи цивільне, то статус адвоката не звільняє його від відповідальності за таке порушення. Таким чином, якщо адвокат при здійсненні адвокатської діяльності навіть за дорученням довірителя здійснив поширення недостовірної інформації, то він має нести цивільно-правову відповідальність відповідно до норм чинного законодавства. До нього може бути пред`явлений позов про спростування такої інформації (пункти 129, 130 постанови). Отже, адвокат може бути притягнутий до цивільно-правової відповідальності за поширення недостовірної інформації. . Суд погоджується із належністю Відповідача 1 адвоката Корень Олесі Миколаївни, враховуючи її статус адвоката та встановлені судом обставини справи. В практиці Європейського суду з прав людини також трапляються рішення, в яких суд посилається на баланс вірогідностей задля оцінки обставин у справі. Так, зокрема, у рішенні від 23 серпня 2016 року (заява N 59166/12) Дж. К. та Інші проти Швеції (J.K. AND OTHERS v. SWEDEN) Європейський суд з прав людини наголошує, що У країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування поза розумним сумнівом (beyond reasonable doubt). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Тому, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно з ч. 1\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У зв`язку з тим, що позов підлягає задоволенню повністю, відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути понесені позивачем судові витрати, що складаються із судового збору у розмірі 3\~969 грн. 60 коп. за подання позовної заяви до суду.

Outcome: approved