Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-25 00:00:00

В обґрунтування заявленого позову позивач [PERSON] вказував, що на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , його батьки знесли старий житловий будинок та побудували новий житловий будинок, проте право власності на нього так і не зареєстрували. [INFO] помер батько позивача [PERSON] та внаслідок чого відкрилася спадщина, яка складалася вказаного житлового будинку. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли: його син позивач по справі [PERSON] та дружина спадкодавця [PERSON] , оскільки фактично вступили в управління спадковим майном, та використовували зазначений житловий будинок для проживання. За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповідала все своє майно на випадок її смерті позивачу [PERSON] , але право власності на вказану частину житлового будинку вона так і не оформила. [INFO] померла [PERSON] , внаслідок чого відкрилася спадщина, що складалася із частини житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняв позивач по справі [PERSON] , оскільки в шестимісячний строк подав в нотаріальному порядку заяву про прийняття спадщини, а відповідач [PERSON] в свою чергу подав заяву про відмову від прийняття спадщини. З метою оформлення спадкових прав позивач [PERSON] звернувся до нотаріальної контори, однак, отримав постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як за спадкодавцями не було зареєстровано право власності на спадкове майно. Саме тому позивач був змушений звернутися з вказаним позовом до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але його представник [PERSON] подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, вказувала, що позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву про визнання позову в повному обсязі та проведення\~ розгляду справи за його відсутності. В своїй заяві відповідач повністю визнав позовні вимоги та обставини, якими вони обґрунтовуються. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем з дотримання порядку, встановленого ст. 206 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України до ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій та ухвалює рішення за наявності для того законних підстав. Ознайомившись із заявою відповідача [PERSON] про визнання позову, суд приходить до висновку, що така заява, подана ним особисто, не суперечить закону та достовірно відображає позицію відповідача в даній справі, та його обізнаність про обставини, які відбувались в дійсності. Від так, визнання відповідачем позову не порушує його прав, свобод чи інтересів, тому суд вважає за можливе ухвалити рішення по суті заявлених вимог у підготовчому засіданні. В судовому засіданні, дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне. Так, відповідно до довідки КП «Люботинське АПБ» №100/01-29 від 26 травня 2023 року за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано право власності на житловий будинок, за [PERSON] в 1/2 частині на підставі договору на право будівництва будинку і безстрокового користування земельною ділянкою, посвідченого Люботинською міською нотаріальною конторою 15 серпня 1951 року, та в 1/2 частині на підставі договору дарування, посвідченого Люботинською міською нотаріальною конторою 30 листопада 1964 року, що також підтверджується наданими представником позивача копіями вказаних договорів. Водночас із вказаної довідки КП «Люботинське АПБ» вбачається, що зареєстрований житловий будинок було знесено, а за адресою: [ADDRESS] , збудований новий житловий будинок літ. «А-1», який в експлуатацію не введений та право власності на який не оформлено, що також підтверджується копією довідки КП «Люботинське БТІ» №2000/02-14 від 19 грудня 2014 року. Таким чином спірним є житловий будинок, житловою площею 79,80 кв.м., загальною площею 46,10 кв.м. із господарськими будівлями та спорудами, що збудований у 1970 році та розташований за адресою: [ADDRESS] , право власності на який згідно із довідкою КП «Люботинське АПБ» №100/01-29 від 26 травня 2023 року не зареєстровано. Як вбачається з копії технічного паспорту, виготовленого ФОП [PERSON] станом на 28 лютого 2023 року, на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , в 1970 році були побудовані: житловий будинок літ. «А-1», з прибудовою літ. «А1-1», прибудовою літ. «А2-1», з тамбуром літ. «а», та навісом літ. «а1», загальною площею 79,80 кв.м., житловою площею 46,10 кв.м., допоміжною (підсобною) площею 33,70 кв.м., а також гараж літ. «В», погріб літ. «Г», літня кухня літ. «М», сарай літ. «Л», вбиральня літ. «З», зливні ями літ. «Я», та літ. «Я1», свердловина літ. «К», хвіртка №1, ворота №2, огорожа №3-5. Станом на 1970 рік питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Таким чином, з моменту завершення будівництва житлового будинку [PERSON] набув статусу власника житлового будинку та він набув право в межах, установлених законом, володіння, користування й розпорядження цим майном. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , був збудований та набутий [PERSON] одноособово. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть смерть [NUMBER] від 06 серпня 1981 року, виданим Люботинським міським відділом ЗАГС Харківської області. Враховуючи, що [PERSON] помер [INFO] , тобто в період дії Цивільного кодексу України 1963 року, суд вважає за доцільне керуватися нормами ЦК України в редакції 1963 року, так як відповідно до п.4 Перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, Цивільний кодекс України 2003 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відносно цивільних правовідносин, які виникли до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, його положення застосовуються до тих прав і обов`язків, які виникли та продовжують існувати після вступу його в силу. В зв`язку з тим, що вказані правовідносини виникли та продовжували існувати до 01 січня 2004 року, тобто до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, суд вважає за необхідне застосувати до правовідносин між сторонами по справі правові норми, передбачені Цивільним кодексом України в редакції 1963 року. Згідно зі ст. 525 ЦК України (в редакції 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Тобто спадщина, яка складається з житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] відкрилася [INFO] . Згідно з ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємець, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав в нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Спадкоємцем на відкриту після смерті [PERSON] спадщину є його дружина [PERSON] та син [PERSON] , що відповідає ст. 529 ЦК України, відповідно до вимог якої при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги в рівних частках є діти, той з подружжя котрий залишився, батьки померлого. Враховуючи ту обставину, що після смерті [PERSON] його дружина [PERSON] та його син [PERSON] залишилися проживати в належному йому житловому будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , тобто за місцем відкриття спадщини, що підтверджується копією книги для реєстрації місця проживання громадян за вказаною адресою, суд приходить до висновку, що спадщину у виді житлового будинку за вказаною адресою після смерті [PERSON] прийняли дружина спадкодавця [PERSON] та син спадкодавця [PERSON] .. Щодо факту родинних відносин спадкодавця [PERSON] та спадкоємиці [PERSON] , то цей факт підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , що було видане 30 жовтня 1949 року Черемушнянським сільським бюро ЗАГС Валківського району Харківської області, а щодо факту родинних відносин між спадкодавцем [PERSON] та спадкоємцем [PERSON] , то цей факт підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке було видане 27 грудня 1956 року Люботинським міським бюро ЗАГС Харківського району Харківської області. Таким чином суд приходить до висновку про те, що житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] став належати [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині кожному.\~ 16 березня 2011 року [PERSON] склала заповіт, який було посвідчено державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області, та відповідно до якого все належне їй майно заповідала своєму синові [PERSON] , що підтверджується копією заповіту серія ВРЕ №444973. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , яке було видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції\~ у Харківській області. Після її смерті відкрилася спадщина у виді 1/2 частини житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до положень ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємцем на відкриту спадщину, що складається із житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] є її син [PERSON] , що відповідає укладеному заповіту спадкодавці. Згідно із повідомленням Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) №215/01-16/п від 19 квітня 2023 року після смерті [PERSON] , померлої [INFO] до нотаріальної контори в шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини згідно заповіту звернувся син спадкодавця [PERSON] , а також 25 листопада 2014 року до нотаріальної контори звернувся [PERSON] із заявою про відмову від прийняття спадщини після померлої матері. Інших заяв про прийняття або про відмову від прийняття спадщини в шестимісячний строк до нотаріальної контори не надходило. 07 лютого 2023 року до нотаріальної контори звернувся [PERSON] із заявою про видачу на його ім`я свідоцтва про право на спадщину, проте державним нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Таким чином суд приходить до висновку про те, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Тобто [PERSON] успадкував 1/2 частину житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті своєї матері [PERSON] , а тому суд задовольняє позов та визнає за ним право власності на вказаний житловий будинок в цілому. На підставі викладеного,

Outcome: approved