Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-13 00:00:00

Позивач звернувся до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області з даним позовом, у якому просив позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку на користь опікуна, або тих установ, де перебуватимуть на утриманні діти. Позиція позивача. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що відповідач має двох малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , щодо яких ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Відповідач у шлюбі не перебуває, діти народжені від різних чоловіків та запис про батьків цих дітей проведено в порядку ст. 135 СК України. В жовтні 2021 року зв`язку із виникненням безпосередньої загрози для життя та здоров`я дітей [PERSON] та [PERSON] відбирали у їх матері на підставі рішення виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради та позивач звертався до суду про відібрання малолітніх дітей у відповідача. Але тоді у зв`язку з тим, що відповідач змінила свої умови життя, поведінку та відношення до дітей, позовну заяву було залишено без розгляду, а дітей [PERSON] та [PERSON] повернуто матері. Ці діти перебувають на обліку служби у справах дітей виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради, як такі що опинилися в складних життєвих обставинах. В подальшому мати продовжувала зловживати алкоголем, ніде не працювала, не належним чином піклувалася про свої дітей, часто не йшла на контакт із працівниками служби у справах дітей, інколи агресивно себе поводила. 26.12.2022 до Служби у справах дітей надійшло повідомлення від КЗ «Центр надання соціальних послуг Корсунь-Шевченківської міської ради» про те, що відповідач перебуває в алкогольному сп`янінні, а її малолітні діти знаходяться у сусідів, так як бояться повертатися додому. Встановлено під час візиту, що відповідач перебуває в стані алкогольного сп`яніння, агресивно себе поводила, образливо називала дітей, нецензурно лаялася, в присутності працівників служби у справах дітей продовжувала вживати алкоголь. В зв`язку із цим поліцією дітей [PERSON] та [PERSON] влаштовано до КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради». За час перебування дітей у вказаному центрі відповідач їх не відвідувала, але діти і не бажають спілкуватися із матір`ю і категорично відмовляються повертатися додому. В ході здійснення соціального супроводу родини відповідача досягти позитивного результату не вдалося - відповідач продовжувала зловживати спиртними напоями, відмовилася від подальшого лікування від алкогольної залежності, поводила себе агресивно, взятих на себе зобов`язань не виконувала, поради, пропозиції ігнорувала. За інформацією поліції відповідач притягувалася до адміністративної відповідальності за ст. ст. 183, 184 КУпАП, веде аморальний спосіб життя, зловживає алкоголем, часто збирає вдома невідомих людей, з якими розпиває спиртні напої. Комісія з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради 06.03.2023 прийняла рішення про недоцільність повернення малолітніх дітей матері [PERSON] та про звернення до суду органу опіки та піклування про позбавлення її батьківських прав відносно вказаних вище дітей. Відповідач не забезпечує належного утримання, навчання, виховання та догляду за дітьми, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, тому позивач і звернувся до суду з цим позовом. Позиція відповідача. Відповідач відзив на позов не подавала, у судовому засіданні позов не визнала повністю, вважає що вона належним чином виконує материнські обов`язки відносно своїх дітей. Заяви, клопотання у справі. Позивач заявив до початку розгляду справи по суті клопотання про виклик та допит свідків та долучення до матеріалів справи висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та доказів на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 20.03.2023 року відкрито провадження, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 03.04.2023 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - комунальний заклад «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради». Ухвалою суду від 01.05.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, зобов`язано третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача забезпечити явку у судове засідання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , для заслуховування думки дітей при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав. Ухвалою суду від 09.06.2023 року визнано обов`язковою явку відповідача у судове засідання для дачі особистих пояснень. Представник позивача у судове засідання з`явилася, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала суду пояснення аналогічні, викладеним у позовній заяві, також пояснила, що з 26.12.2022 року діти відповідача знаходяться в Черкаському обласному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей, але мати не цікавилася обставинами життя дітей. Перебуваючи на обліку в центрі зайнятості та отримуючи дохід, відповідач жодного разу не відвідала дітей. Її старша донька відмовляється від спілкування з матір`ю. Також представник повідомила, що мати схиляла дітей до пошуків алкоголю для свого вживання. На запитання головуючого представник пояснила, що 26.12.2022 року дітей відібрали в зв`язку із існуванням загрози їхньому здоров`ю; документальних доказів перебування матері в стані алкогольного сп`яніння, наявності у неї алкоголізму - немає; з вересня 2022 року інформація про пияцтво відповідача не перевірялася, про факти лікування відповідача від алкоголізму їй невідомо; ухилення відповідача від материнських обов`язків проявилося у її систематичному пияцтві, відсутності зацікавленості до навчання дітей, не забезпечення їх харчуванням та одягом. Відповідач у судове засідання з`явилася, позов не визнала повністю, вважає, що на неї зводять наклеп та пояснила, що вона, не зважаючи на складні життєві обставини, належно виконує свої материнські обов`язки, діти завжди у неї доглянуті. Крім того, відповідачка пояснила суду, що останній раз вона спілкувалася із дітьми приблизно місяць назад. Під час навчання дітей вона у школу не ходила через зайнятість по роботі. З цієї ж причини вона не допомагала дітям робити домашні завдання. Після вилучення дітей вона в центрі соціально-психологічної реабілітації не відвідала дітей жодного разу через брак коштів. Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, у перше судове засідання направила свого представника, яка забезпечила явку у судове засідання дітей відповідача для заслуховування їхньої думки у судовому засіданні. У подальшому третя особа звернулася до суду із клопотанням про розгляд справи без їхнього представника, не заперечує проти задоволення позову та зазначає, що відношення дітей відповідача до матері не змінилося, вони, як і раніше, не бажають повертатися до матері. За клопотанням позивача у судовому засіданні допитані свідки. Свідок [PERSON] надала суду показання, згідно яких вона працює на посаді зав. відділенням КЗ «Центр надання соціальних послуг Корсунь-Шевченківської міської ради». Відповідача знає з 2016 року як особу, за сім`єю якої здійснювався соціальний супровід через зловживання відповідачем алкоголю. Остання поводила себе по різному, ображала дітей, жалілася на їхню невдячність. Тимчасовою відсутністю дітей відповідач була задоволена. Вона зловживала алкогольними напоями. Її діти ніколи не були голодні, мають достатньо одягу, але постійно перебували у напруженому стані через поведінку матері. Також будинок відповідача постійно відвідують сторонні чоловіки. Відповідач не бажає лікуватися від алкогольної залежності, постійно уникає цього. Свідок вважає, що за умови звільнення відповідача від алкогольної залежності - вона хороша мати. Офіційних даних про те, що відповідач хворіє на хронічний алкоголізм - немає. Свідок [PERSON] , провідний фахівець КЗ «Центр надання соціальних послуг Корсунь-Шевченківської міської ради», показала, що відповідачка перебувала у неї під соціальним супроводом з жовтня 2022 року. Їй надавався комплекс консультацій та проводилися інші заходи, від участі в яких відповідач іноді уникала. У неї була виявлена залежність від алкоголізму і з цього приводу вона пройшла лікування. В стані сп`яніння відповідач вела себе агресивно щодо дітей, проявляючи мінімум поваги. Діти скаржилися на бійки в їхньому будинку між відповідачем та її чоловіками. Раніше дітей у відповідача, з огляду на таку її поведінку, вилучали, тоді остання розпочала лікування від алкоголізму, але у свідка немає даних про хронічний алкоголізм відповідачки. Вона є неорганізованою людиною, після вилучення дітей, вона продовжує вживати спиртне. Її діти забезпечені одягом, їжею в достатньому обсязі, власної кімнати у них немає, будинок потребує косметичного ремонту. Відповідач виявляє прояви агресії, її поведінка лякає дітей, проте свідку невідомо про застосування з її боку фізичного насильства до дітей. Свідок [PERSON] , соціальний працівник Корсунь-Шевченківської районної лікарні, депутат Корсунь-Шевченківської міської ради, дала показання про те, що на її виборчій дільниці проживає відповідач. Вона є особою, яка зловживає алкоголем, на неї неодноразово надходили скарги щодо її поведінки. В присутності дітей у них вдома між відповідачем та чоловіками, які приходили до неї, постійно відбувалися сварки та бійки, в зв`язку з чим діти вимушені були переховуватися у сусідів. Свідок неодноразово відвідувала будинок відповідача і бачила наявність алкоголю, а відповідач перебувала у стані сп`яніння. Діти забезпечені одягом і продуктами харчування. Щоб відповідач била своїх дітей, свідок не бачила. У судовому засіданні заслухано думку дитини [PERSON] щодо вирішення спору про позбавлення батьківських прав відносно неї її матері-відповідача. Дитина пояснила, що їй десять років, вона навчається у четвертому класі, вона з братом [PERSON] на даний час перебуває у Центрі реабілітації дітей у м. Черкаси, ображена на матір, а тому не бажає повертатися додому, без мами їй краще. Скаржилася, що мати постійно на неї кричить, примушує шукати їй горілку, коли п`яна, говорить, щоб [PERSON] без горілки додому не поверталася, тому дівчинка ховалася від матері доки та не заспокоїться та не протверезіє. Співмешканець матері також ображав її, виганяв на вулицю, але не чіплявся. Одяг у неї був, а от їжа - не завжди. На даний час вона перебуває в центрі реабілітації дітей, мати до неї не телефонує і не приїжджає. [PERSON] дзвонила матері після суду 02 травня 2023 року, але мати говорила з нею агресивно. У судовому засіданні також було заслухано другу дитину відповідачки - дитину [PERSON] . Син відповідачки пояснив, що йому дев`ять років, навчається у третьому класі. Він маму любить, хотів би її бачити, разом з тим сердиться на неї через те, що вона пиячить. Останній раз бачив матір ще до Нового року. Крім того, судом були досліджені надані сторонами письмові докази. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19.03.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції у Черкаській області, [PERSON] народився [INFO] і його матір`ю записана відповідач, батьком - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.12). Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00038262736 від 26.01.2023 актовий запис про народження [PERSON] , який народився [INFO] , було складено 19.03.2014 року за №51 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції у Черкаській області, підстава запису відомостей про батька - державна реєстрація народження проведена відповідно до частини першої статті 135 СК України за заявою матері від 19.03.2014 року (а.с.16-17). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07.02.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції у Черкаській області [PERSON] народилася [INFO] і її матір`ю записана відповідач, батьком - [PERSON] (а.с.13). Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00038263019 від 26.01.2023 актовий запис про народження [PERSON] , яка народилася [INFO] , було складено 07.02.2013 року за №19 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції у Черкаській області, підстава запису відомостей про батька - державна реєстрація народження проведена відповідно до частини першої статті 135 СК України за заявою матері від 19.03.2014 року (а.с.14-15). Рішенням виконкому Корсунь-Шевченківської міської ради №315 від 21.10.2021 року вирішено негайно відібрати малолітніх [PERSON] та [PERSON] у відповідача в зв`язку з виникненням безпосередньої загрози для життя та здоров`я малолітніх дітей без позбавлення її батьківських прав (а.с.47). Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 10.08.2022 року у справі за позовом органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області в інтересах малолітніх дітей [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Служба у справах дітей виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області, про відібрання дітей у матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей позов за заявою позивача залишено без розгляду (а.с. 49). 22.12.2022 року КЗ «Центр надання соціальних послуг Корсунь-Шевченківської міської ради» письмово звернувся до служби у справах дітей виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради про прийняття мір згідно чинного законодавства, так як стан відповідача несе загрозу її дітям. Повідомляють, що сім`я відповідача перебувала під соціальним супроводом з 07.10.2022 року. Під час відвідування даної сім`ї 26.12.2022 року представники Центру стали свідками того, що відповідач перебувала в алкогольному сп`янінні. Її діти [PERSON] та [PERSON] знаходилися у сусідів, так як боялися повертатися додому. Під час спілкування з дітьми [PERSON] жалілася на біль у нозі, яку пошкодила вночі о другій годині, коли виплигувала з вікна, бо була перелякана криками, що лунали з кухні. На 11 годину дня діти були голодні. Відповідач, не дивлячись на присутність спеціалістів, продовжувала вживати алкоголь та нецензурно висловлюватися (а.с.18). Згідно комісійного акту проведення оцінки рівня безпеки дитини, складеного 26.12.2022 року за участю представників служби у справах дітей Корсунь-Шевченківської міської ради, Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області, КЗ «Центр надання соціальних послуг Корсунь-Шевченківської міської ради», рівень безпеки дитини [PERSON] оцінено як «дуже небезпечний», такий що потребує негайного відібрання дитини у батьків (а.с.19-23). Згідно комісійного акту проведення оцінки рівня безпеки дитини, складеного 26.12.2022 року за участю представників служби у справах дітей Корсунь-Шевченківської міської ради, Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області, КЗ «Центр надання соціальних послуг Корсунь-Шевченківської міської ради», рівень безпеки дитини [PERSON] оцінено як «дуже небезпечний», такий що потребує негайного відібрання дитини у батьків (а.с.24-28). Згідно акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 26.12.2022 року ст. інспектор СЮП ЧРУП ГУНП в Черкаській області Попович Б.М. у присутності двох понятих виявлену у небезпечному стані дитину [PERSON] , [INFO] , доставив до КЗ «ЧОЦСПРД Черкаської обласної ради» та передав вихователю-методисту [PERSON] (а.с. 29). Згідно акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 26.12.2022 року ст. інспектор СЮП ЧРУП ГУНП в Черкаській області Попович Б.М. у присутності двох понятих виявлену у небезпечному стані дитину [PERSON] , [INFO] , доставив до КЗ «ЧОЦСПРД Черкаської обласної ради» та передав вихователю-методисту [PERSON] (а.с. 30). Довідка №01-45/23 від 24.01.2023 підтверджує, що [PERSON] , 12.03.2014 року навчається в 2-А класі комунального закладу «Корсунь-Шевченківський багатопрофільний навчально-реабілітаційний центр «Надія» Черкаської обласної ради» та знаходиться на неповному державному утриманні. У вихідні, святкові та канікулярні дні знаходиться на утриманні батьків (а.с.33). Згідно психолого-педагогічної характеристики учня 2-А класу комунального закладу «Корсунь-Шевченківський багатопрофільний навчально-реабілітаційний центр «Надія» Черкаської обласної ради» [PERSON] , останній 01.09.2021 року був зарахований до 1 класу і навчався за Типовою освітньою програмою початкової освіти спеціальних закладів загальної середньої освіти для учнів з інтелектуальними порушеннями. Відмічається, що навчання в Центрі позитивно впливає на загальний розвиток дитини. Учень має нестійку увагу, йому важко зосередитися на завданні. Абстрактне мислення практично відсутнє, не може зробити елементарних висновків або узагальнення. За час перебування [PERSON] в Центрі вдалося сформувати елементарні навички особистої гігієни та самообслуговування. Дитина почуває себе комфортно в освітньому середовищі, яке сприяє розширенню його можливостей та навичок соціальної адаптації. Виховується [PERSON] у неповній сім`ї, з початку навчального року в мами [PERSON] виникали труднощі із своєчасним приходом дитини на навчання: хлопчик часто запізнювався, приходив неготовим до занять, бувало не встигав поснідати вдома. Причиною запізнень був стан мами, яка, як виявилося, часто зловживає алкоголем. З метою захисту найкращих інтересів дитини було прийнято рішення про зарахування на цілодобове перебування до пансіону [PERSON] з 06.09.2022 року. Матір учня було попереджено про відповідальність за невиконання батьківських обов`язків, проте вона часто допускає порушення правил перебування дитини в пансіоні, з`являється до закладу у нетверезому стані, часто вживає нецензурну лексику по відношенню до педагогів. Через подібну поведінку матері у хлопчика спостерігається підвищена тривожність, дитина вразлива до оточуючих обставин. Не дивлячись на напружені стосунки між дитиною і матір`ю, хлопчик прив`язаний до родини, з теплотою та турботою відгукується про маму і сестричку (а.с.32) Дитина [PERSON] навчається в 4 класі Корсунь-Шевченківської гімназії №2 з початковою школою Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області, що підтверджується довідкою №184/01-21 від 29.12.2022 (а.с.34). Згідно характеристики зі школи [PERSON] зарекомендувала себе як спокійна, дисциплінована, уважна учениця. До виконання громадських доручень ставиться сумлінно. У спілкуванні із однолітками врівноважена, поміркована, дружелюбна. Дівчинка - скромна, сором`язлива, стримана, самостійна, дисциплінована (а.с.35). КНП «Корсунь-Шевченківський ЦПМСД» повідомило 03.02.2023 службу у справах дітей Корсунь-Шевченківської міської ради, що мати малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] до 26.12.2022 року [PERSON] регулярно відвідувала дитячу консультацію з дітьми під час хвороби дітей, для проведення профілактичних щеплень, для профоглядів та виконувала усі рекомендації лікаря (а.с.36). Згідно повідомлення КЗ «Центр надання соціальних послуг Корсунь-Шевченківської міської ради» від 09.01.2023, адресованому Службі у справах дітей, сім`я позивача перебувала під соціальним супроводом, під час якого були виявлені факти вживання спиртних напоїв позивачем, про що неодноразово велися з позивачем профілактичні бесіди (а.с.37) Згідно повідомлення КЗ «Центр надання соціальних послуг Корсунь-Шевченківської міської ради» від 03.02.2023 року, адресованому службі у справах дітей, родина відповідача перебувала під соціальним супроводом, в ході здійснення якого досягти позитивного результату не вдалось, позивач продовжує зловживати спиртними напоями, відмовилася від подальшого лікування від алкогольної залежності, поводить себе агресивно, зобов`язань взятих на себе згідно Договору про здійснення соціального супроводу, не виконує, поради, пропозиції та залучення до співпраці фахівця із соціальної роботи - ігнорує. В зв`язку з цим наказом від 02.02.2023 року №11/вср послугу соціального супроводу сім`ї [PERSON] було завершено у зв`язку з відсутністю співпраці і негативним результатом (а.с.38). КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради» 06.02.2023 листом №59 повідомив Службу у справах дітей, що діти відповідача перебувають в Центрі з 29.12.2022 року по теперішній час. Позивач дітей в Центрі не відвідувала, зверталася до Центру у телефонному режимі, цікавилася дітьми та намагалася з`ясувати причину відмови дітей у спілкуванні з нею. Донька позивача [PERSON] повідомила, що не бажає спілкуватися з матір`ю, не хоче, щоб мати їх відвідувала і категорично відмовляється повертатися додому. Молодший брат [PERSON] сестру підтримує. Додається до цього повідомлення інформація психолога щодо психологічно-емоційного стану дітей, згідно якої діти були вдруге доставлені до Центру, працівників впізнали та зраділи, легко адаптувалися та влилися в дитячий колектив. Розмови про матір у них викликають стурбованість, паніку, страх. [PERSON] говорить про те, що мати змушувала його ходити пізно ввечері за горілкою до сусідів. А [PERSON] постійно розповідає, що мати зі співмешканцями виганяли її на вулицю поки самі вживали алкоголь. Діти категорично не бажають повертатися додому. Емоційно тривожні та стурбовані саме тим фактом, що можуть побачити матір (а.с. 39-40). За довідкою №26.0114/48 від 27.02.2023 року Корсунь-Шевченківського управління Черкаської філії Черкаського обласного центру зайнятості позивач перебувала на обліку як безробітна з 31.10.2022 року по 30.01.2023 року (а.с.41). Згідно довідки ст. інспектора СЮП Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області [PERSON] Поповича від 06.03.2023 року позивач веде аморальний спосіб життя, зловживає алкоголем, часто збирає дома невідомих людей, з якими вживає алкогольні напої, внаслідок чого виникають часті конфліктні ситуації, що відбувається в тому числі і у присутності дітей. З позивачем неодноразово проводилися профілактичні бесіди, які результату не мали. Позивач притягувалася до адміністративної відповідальності за ст.ст. 183, 184 КУпАП (а.с.42). Спеціалістами служби у справах дітей систематично 19.10.2022, 21.10.2022, 22.10.2022, 26.12.2022, 10.01.2023 обстежувалися умови проживання родини позивача, по [ADDRESS] , де вона мешкає з дітьми. Згідно складених актів обстеження умов проживання санітарно гігієнічний стан будинку був переважно задовільний, для дітей створено окремі місця для сну та навчання, наявний необхідний одяг та взуття. Разом з тим згідно акту від 26.12.20022 у кімнатах накурено, позивач перебуває в стані вираженого алкогольного сп`яніння, агресивна, згідно акту від 10.01.2023 року - у веранді розбите вікно, скло по всій підлозі, що позивач пояснила тим, що знайомий прийшов в стані алкогольного сп`яніння і вибивав двері, розбив вікно (а.с.43-46). Постановою судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 03.09.2020 року у справі №699/630/20 відповідач притягалася до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП, якою передбачено відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей (а.с.87). Постановою судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 17.02.2022 року у справі №699/165/22 [PERSON] було визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП (Ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей), а саме в тому, що вона 20.10.2021 року близько 12 год.10 хв. в [ADDRESS] перебувала в стані алкогольного сп`яніння та неналежно виконувала батьківські обов`язки відносно малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , оскільки у вказаному будинку відсутнє електропостачання та газопостачання. Провадження у справі було закрито у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП (а.с.86). Згідно постанови Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 01.03.2023 року до суду від відділення поліції №1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області надійшли матеріали про притягнення [PERSON] за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП (Ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей). Вказаною постановою провадження у справі було закрито на підставі п.7 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП (а.с.85). Постановою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 22.03.2023 року [PERSON] було визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП (Ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей) та притягнуто позивача до адміністративної відповідальності у виді штрафу. Відповідача визнано винуватою в тому, що вона 26.12.2022 року о 10 год.10 хв. в [ADDRESS] перебувала в стані алкогольного сп`яніння та неналежно виконувала батьківські обов`язки відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , вживаючи у їхній присутності алкогольні напої (а.с.84). Згідно висновку комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради від 06.02.2023 року №01-38108 доцільно позбавити громадянку [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.8-10). Згідно висновку органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради від 06.03.2023 року, доцільно позбавити громадянку [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.80-82). Вказаний висновок мотивований тим, що відповідач не забезпечує належного утримання, навчання, виховання та догляду за дітьми, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, зловживає своїми батьківськими правами (а.с.80-82). Суд, заслухавши сторони, третю особу, думку дітей, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення в силу наступного. Так, судом встановлено, що відповідач є матір`ю малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відомості про батька яких записані за вказівкою матері відповідно до частини першої статті 135 СК України. Відповідач 03.09.2020 року та 22.03.2023 року притягалася до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Також встановлено, що відповідача часто відвідують вдома сторонні особи, з якими вона вживає алкогольні напої, при цьому у стані алкогольного сп`яніння образливо обзиває дітей, нецензурно висловлюється у їх присутності. На підставі рішення виконкому Корсунь-Шевченківської міської ради від 21.10.2021 року у відповідача відбиралися її діти [PERSON] та [PERSON] та позивач звертався до суду з позовом до відповідача про відібрання дітей у матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей, але у зв`язку з тим, що відповідач змінила свої умови життя, почала вести добропорядний спосіб життя, влаштувалася на роботу, спілкувалася з дітьми та проявляла материнську турботу про них, 10.08.2022 року позов за заявою позивача було залишено без розгляду. Сім`я відповідача перебувала під соціальним супроводом з 07.10.2022 року до 02.02.2023 року, у ході якого з відповідачем обговорювалися проблеми сім`ї та надавалися консультації згідно чинного законодавства, відповідачу надавалася допомога в оформленні соціальних допомог, після звільнення з роботи відповідачу сприяли у її реєстрації та обліку в Корсунь-Шевченківському центрі зайнятості. Супровід було припинено за ініціативою КЗ «Центр надання соціальних послуг Корсунь-Шевченківської міської ради» з посиланням на відсутність співпраці і негативний результат. 26.12.2022 року під час відвідування сім`ї відповідача представники Центру стали свідками того, що позивач перебувала в алкогольному сп`янінні, а її діти [PERSON] та [PERSON] вночі втекли з дому через крики на кухні та знаходилися у сусідів, так як боялися повертатися додому. Наслідком цієї події стало те, що рівень безпеки щодо дітей відповідача було оцінено комісійно за участю представників Служби у справах дітей, поліції, Центру як «дуже небезпечний», працівником поліції 26.12.2023 року було складено акти про знайдених дітей та доставлено дітей відповідача до КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради», де вони перебувають по даний час, мати дітей не відвідувала, але цікавилася станом дітей у телефонному режимі. Умови проживання дітей у будинку відповідача обстежувалися неодноразово на протязі 2022-2023 р.р. і констатувалося, що в цілому відповідачем для дітей створені нормальні матеріальні умови проживання, одягом, взуттям, харчуванням діти забезпечені. Діти відповідача навчаються. [PERSON] є учнем 2-А класу комунального закладу «Корсунь-Шевченківський багатопрофільний навчально-реабілітаційний центр «Надія» Черкаської обласної ради», де знаходиться на неповному державному утримання, вдома буває лише у вихідні, святкові та канікулярні дні. Відмічає вказаний навчальний заклад, що мати з`являлася до дитини у стані сп`яніння, і що не дивлячись на напружені стосунки між дитиною і матір`ю, хлопчик прив`язаний до родини, з теплотою та турботою відгукується про маму і сестричку. [PERSON] навчається в 4 класі Корсунь-Шевченківської гімназії №2, характеризується позитивно. Щодо забезпечення відповідачем медичного догляду, лікування дітей, то встановлено, що вона регулярно відвідувала дитячу консультацію з дітьми під час хвороби дітей, для проведення профілактичних щеплень, для профоглядів та виконувала усі рекомендації лікаря. Відповідно до висновку органу опіки та піклування доцільно позбавити відповідача батьківських прав відносно її дітей [PERSON] та [PERSON] . Вирішуючи вказаний спір по суті суд застосовує наступні норми законодавства. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, вказаною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Підставою свого звернення до суду із позовною вимогою про позбавлення батьківських прав відповідача стосовного її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , позивач зазначив ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька/матері, так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини. У рішенні від 16 липня 2015 року справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин. При вирішенні такої категорії спорів судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18, від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18, від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17, від 02 жовтня 2019 року у справі № 461/7387/16-ц, від 08 травня 2019 року у справі № 409/1865/17-ц. Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною. Проаналізувавши вищевказані норми діючого законодавства та досліджені у справі докази та обставини, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають до часткового задоволення. Ураховуючи викладене, з урахуванням якнайкращих інтересів дітей, заперечення відповідача проти позбавлення її батьківських прав та бажання брати участь у вихованні та спілкуванні з дітьми та з огляду на відсутність виключних підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, суд на підставі досліджених доказів дійшов висновку про те, що позивач не довів наявність передбачених ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України підстав для позбавлення відповідача батьківських прав відносно її малолітніх дітей. Суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування Корсунь-Шевченківської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав, оскільки він недостатньо обґрунтований та є передчасним. З матеріалів, на підставі яких приймався цей висновок, вбачається що відповідач здатна змінити своє життя, вести добропорядний спосіб життя, влаштуватися на роботу. Також вбачається, що відповідач забезпечує своїх дітей задовільними умовами проживання, харчуванням, лікуванням, діти навчалися у закладах освіти, у яких характеризувалися позитивно. З боку гімназії, в якій навчалася донька відповідача, жодних претензій до відповідача, як до матері, не вбачається. Навчальний заклад, у якому навчався син відповідача, хоча і висловлює до поведінки його матері ряд претензій, однак зазначає про прив`язаність дитини до матері. Вищевказаний висновок органу опіки та піклування не містить мотивів відносно того, яким чином таке втручання в сімейне життя малолітніх дітей, як позбавлення матері батьківських прав, буде відповідати їх інтересам, і яким саме інтересам цих дітей, чи позитивно вплине на дітей розірвання родинних зв`язків з матір`ю та відсутність з її боку піклування про них в майбутньому. При цьому суд зазначає, що за положенням частини шостої статі 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер, а тому не може бути безумовною підставою для задоволення позову та позбавлення одного із батьків батьківських прав, особливо у випадку, коли позов про позбавлення прав ініційовано саме органом опіки. Суд бере до увагу висловлену у судовому засіданні думку дітей та висловлене ними бажання не проживати з матір`ю. При цьому суд зауважує, що озвучена в судовому засіданні думка дітей не є єдиною підставою, яка враховується при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав, оскільки думка дитини може бути висловлена під впливом певних зовнішніх факторів. Суд вважає, що у даному конкретному випадку діти висловили таку думку під впливом образи на матір і що насправді вони, особливо [PERSON], прив`язані до матері і люблять її. В продовження наведеного, у постанові ВС від 13 липня 2022 року у справі № 705/3040/18 (провадження № 61-19878св21) зазначено, що озвучена в судовому засіданні думка дитини не є єдиною підставою, яка враховується при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав, оскільки думка дитини не завжди може відповідати її інтересам. Суд враховує, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, в судовому засіданні відповідачка категорично заперечує проти позбавлення її батьківських прав, прагне брати участь у вихованні та утриманні дітей, має житло, яке знаходиться у задовільному стані, її діти, допоки проживали з нею, навчалися у навчальних закладах, відповідачка дбала про їх зовнішній вигляд та харчування, лікування, діти не були помічені у занедбаному стані. Ці обставини свідчать про те, що відсутні підстави для вжиття такого крайнього заходу як позбавлення відповідача батьківських прав. Разом з тим, встановлені в судовому засіданні обставини у своїй сукупності об`єктивно свідчать про неналежне виконання відповідачкою батьківських обов`язків, вона систематично вживає алкогольні напої, у стані алкогольного сп`яніння неналежно поводиться з дітьми, кричить на них, ображає, принижує, також відповідачку відвідують сторонні чоловіки, які провокують в будинку конфліктні ситуації, скандали, які впливають на психологічний стан дітей, їх моральне виховання В обставинах, що склалися, суд вважає, що є доцільність у застосуванні альтернативи - а саме, відібрання дітей від матері без позбавлення її батьківських прав. Відповідно до ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов`язків, обумовлених походженням. Вони надалі залишаються носіями обов`язку щодо виховання дитини, мають право на особисте її виховання та спілкування з ними. Проте та обставина, що дитина передана іншій особі або навчальному закладу, означає, що саме їх напрямок та умови виховання одержали перевагу над тим, що здатні створити батьки, й з цим напрямком батьки повинні будуть узгоджувати свою поведінку. Ухвалюючи рішення про відібрання дітей від матері без позбавлення її батьківських прав суд застосовує практику Європейського суду. Так, у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява №2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним (параграф 76). ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю. З іншого боку очевидно також, що в інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у здоровому середовищі, та батькам не може бути надано право за статтею 8 Конвенції на вжиття таких заходів, що можуть завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини (Мамчур проти України, №10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Основними підставами для відібрання дітей у цій справі є ухилення матері від виконання своїх обов`язків з догляду та виховання дітей; неспростування, а навпаки, підтвердження відповідачем обставин зловживання алкоголем, неспроможності забезпечити у своїй сім`ї спокійні безпечні умови для дітей через відвідування її сторонніми особами із сумнівною соціальною поведінкою. Указані обставини суд вважає такими, що є небезпечними для життя, здоров`я і морального виховання дітей відповідача. Аналогічна правова позиція висловлена також Верховним Судом у постанові від 18 вересня 2019 року по справі №464/7647/17 про те, що для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику для життя, здоров`я або лише для морального виховання, та ступінь небезпеки для дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Зважаючи на встановлені у судовому засіданні обставини, враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на особу, яка не виконує батьківських обов`язків, суд приходить до висновку, що залишення дітей з матір`ю в даному випадку є небезпечним для їх здоров`я і морального виховання, що згідно ст.ст. 170, 164 ч. 1 п. 2 Сімейного кодексу України є підставою для відібрання дітей у матері без позбавлення її батьківських прав. Суд вважає, що такий спосіб захисту прав дітей найбільше відповідає інтересам малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в даному випадку. Вирішуючи питання про відібрання дітей у відповідача, суд виходить з положень ч. 1 ст. 170 СК України, аналізу п.18 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року, згідно яких у разі відібрання дитини, дитина передається органам опіки та піклування, якщо цього потребують її інтереси, при цьому суд не повинен визначати конкретний заклад, куди передавати дитину. Крім того, суд приходить до висновку, що застосування такої норми закону, як відібрання відповідно до положень ст. 170 Сімейного Кодексу України дітей у відповідача та перебування їх у закладі, визначеному органом опіки та піклування, буде відповідати їх інтересам і його слід здійснити без визначення конкретного терміну. Такий спосіб надасть можливість збереження сімейних стосунків між матір`ю та дітьми, та не позбавить відповідача права в подальшому ставити питання про повернення дітей, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню. При задоволенні позову про відібрання дітей від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дітей, що передбачено ч. 4 ст. 170 Сімейного Кодексу України. Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У статті 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів підлягає до задоволення частково і стягує з відповідача аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. Згідно ч.1.ст.191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 07.03.2023 року. Суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 2147,20 грн, так як позивач на підставі п.14 ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору при подачі позову про позбавлення батьківських прав (немайнова вимога) і на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів.

Outcome: partial