Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-25 00:00:00

[PERSON] у травні 2023 року звернулася до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія Управління Активами», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., Перший відділ ДВС у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позов мотивований тим, що в травні 2023 року позивач дізналася, що першим відділом ДВС у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) відносно неї відкрито виконавче провадження № 66481430 про стягнення з неї на користь ТОВ «Фінансова компанія Управління Активами» заборгованості в розмірі 20507,24 грн. Ознайомившись із змістом постанови про відкриття виконавчого провадження № 66481430 позивач дізналася, що вищевказане виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.M. № 240756 від 26.06.2021 року. Ознайомившисьз документами, що містяться в матеріалах виконавчого провадження № 66481430 та змістом самого виконавчого напису нотаріуса, позивач вважає його незаконним та звертається до суду для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позивач вважає даний виконавчий напис є неправомірним, а тому просив визнати його таким, що не підлягає виконанню. Представник позивача згідно заяви позов підтримала, просив його задовольнити. Представник «Фінансова компанія управління активами» надав суду клопотання про врегулювання спору за участю судді, клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та заяву про визнання позовних вимог. Представники третіх осіб, які не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., Перший відділ ДВС у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 26.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. на підставі\~ст. 87 ЗУ «Про нотаріат»\~та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172, зареєстрований в реєстрі за № 240756 вчинено виконавчий напис, з якого пропонується стягнути з [PERSON] невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами», якому ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» на підставі договору факторингу № 2106 від 21.06.2021 року, відступлено право вимоги за кредитним договором № 9471311 від 28.06.2020 року, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] . Пропонується задовольнити вимоги ТОВ «Фінансова компанія управління активами» стягнути з [PERSON] за період з 20.06.2021 року по 26.06.2021 року включно суму у розмірі: 7905,60 грн. - заборгованість тілом кредиту, 12576,64 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами, 25,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису. Загальна сума 20507,24 грн. Державним виконавцем Першого відділу ДВС у місті Вінниці Центрально - Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 13.08.2021 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66481430, з примусового виконання виконавчого напису № 240756, виданого 26.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з [PERSON] 20507,24 грн. Того ж дня винесено постанову про арешт коштів боржника, Відповідно до\~статті 18 Цивільного кодексу України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої\~статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат»\~(далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим\~Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Згідно п. 19\~ст. 34 Закону України «Про нотаріат»\~виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша\~статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5\~та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Так, згідно зі\~статтею 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону України «Про нотаріат»\~визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис,\~законом\~встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого. Враховуючи наведене та з урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16 при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Відповідно до вимог\~ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сума заборгованості, що стягнута на підставі виконавчого напису, є спірною і не визнається боржником [PERSON] . Не отримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо суми боргу або оспорити вимоги стягувача. При ухваленні рішення суд також приймає до уваги, що на сьогодні є чинною постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, якою визнано незаконною\~постанову КМ України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, пунктів 1, 2 та враховує ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 15.04.2020 у справі № 554/6777/17 щодо застосування редакції Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172, при вирішенні спорів про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню. Враховуючи наведені обставини і те, що між сторонами існує спір з приводу суми боргу, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису, вчиненого 26.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. за реєстровим № 240756. Щодо клопотання представника відповідача про врегулювання спору за участю судді, суд зазначає. У відповідності до вимог ч. 1\~ст. 201 ЦПК України\~врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін до початку розгляду справи по суті. Оскільки представник позивача не виявив бажання урегулювати спір за участю судді до початку розгляду справи по суті, суд, у відповідності до вимог ч. 1\~ст. 201 ЦПК України, вважає за необхідне у задоволенні клопотання відмовити. Щодо стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 4500,00 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Між [PERSON] та адвокатом Підреза І.В. 10.05.2023 року було укладено договір № 01-10/05/23 про правову допомогу. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, у ній наявний ордер, серії АВ № 1076644 на надання правничої (правової) допомоги [PERSON] адвокатом Підреза І.В. Ордер, який видано відповідно до\~Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», є самостійним документом, що підтверджує повноваження адвоката. На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги адвокатом Підреза І.В. надано квитанцію до прибуткового касового ордеру 10.05.2023 року у сумі 4500,00 грн. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений\~Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним\~законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Суд, виходячи із суті спору та зважаючи на складність цієї справи, вважає, що адвокатом Підреза І.В. не в повній мірі обґрунтовано зазначений затрачений час на надання цих послуг і їх об`єм, а тому визначена представником позивача сума витрат на правову допомогу є дещо завищеною. Відтак, ураховуючи засади виваженості, розумності та справедливості, заперечень з боку відповідача щодо завищеної суми витрат на правову допомогу, суд приходить до висновку до часткового задоволення вимоги про стягнення судових витрат з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» в розмірі 3000,00 грн. з урахуванням складності справи; виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з п. 1 ч. 2\~ст. 49 ЦПК України\~відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ч. 1 і ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить\~закону\~або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд приймає визнання відповідачем позовних вимог, і вважає, що таке визнання не суперечить\~закону\~та не може порушувати права, свободи та інтереси інших осіб, враховуючи предмет спору. Відповідно до ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому\~законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія управління активами» позов визнав, тому на підставі ч. 1\~ст. 142 ЦПК України, слід повернути позивачу [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову у сумі 536,80 грн. згідно квитанції № 1159662269 від 18.05.2023 року. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 536,80 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved