Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-10 00:00:00

Адвокат Лавренчук О.В. звернувся в суд із заявою, в якій просить встановити факт смерті матері заявниці [PERSON] , [INFO] в «Донецькій Народній Республіці», м. Макіївка, Гірницького району. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] померла [PERSON] (матір заявниці [PERSON] ) [INFO] , яка була зареєстрована за адресою: « [ADDRESS] . [PERSON] 08 червня\~2023\~року звернулася до приватного нотаріуса Сопронюк Ірини Олександрівни із заявою про вступ в спадщину після смерті матері, яка померла. Внаслідок поданої заяви було відкрито спадкову справу, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Однак, у заявниці відсутнє свідоцтво про смерть [PERSON] , видане органами ДРАЦС України, оскільки [PERSON] померла на території окупованої території ДНР, а тому факт смерті підтверджується наявним свідоцтвом про смерть виданим Гірницьким відділом ЗАГС Макіївського міського управління юстиції Міністерства юстиції «Донецької Народної Республіки». Таким чином відсутність свідоцтва про смерть [PERSON] , виданого органами ДРАЦС України перешкоджає успадкуванню майна заявниці як спадкоємиці після смерті матері. Встановлення факту смерті заявницінеобхідно для державної реєстрації смерті матері та реалізації майнових прав для оформлення спадщини. Представник заявника в судове засідання не з`явився, надіслав суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у відсутності сторони заявника, вимоги заяви підтримує. Представник заінтересованої особи\~Луцького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явилися, подали на електронну адресу суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Приватний нотаріус Сопронюк Ірина Олександрівна в судове засідання не з`явилася, хоча повідомлялася про розгляд справи шляхом направлення повідомлення на офіційну електронну адресу, про що в матеріалах справи наявна довідка про доставку електронного листа. Враховуючи, що розгляд даної справи відповідно до вимог частини другої статті 317 ЦПК України, здійснюється невідкладно, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності заявника, представника заявника та заінтересованих осіб на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до вимог ч.2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~Дослідивши подані до матеріалів справи, документи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення. Відповідно до п.8 ч.1 ст.315\~ЦПК України суд розглядає\~справи про\~встановлення факту\~смерті особи\~у певний\~час у\~разі неможливості\~реєстрації органом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану факту\~смерті. \~Відповідно до ч. 1\~ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ч. 2\~ст. 317 ЦПК України\~справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Так, судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 03.05.1963р. (а.с. 11). Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] (а.с.12). Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 05.06.2023 №764-5002797619, заявник [PERSON] проживає в [ADDRESS] (а.с.15). Факт смерті [PERSON] , яка настала [INFO] , підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 5 та довідкою про причину смерті №5 від 07.01.2023 (російською мовою), в якій зазначено причину смерті: «ІБС, Атеросклеротичний кардіосклероз СН2Б з гіпертензією» (а.с.13-14). На підтвердження факту смерті видане свідоцтво про смерть [NUMBER] від 09.01.2023, де зазначено місце смерті «Донецька Народна Республіка», місто Макіївка, Гірницький район (а.с.5). Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №72763581 від 08.06.2023, 08.06.2023 було зареєстровано спадкову справу після смерті [PERSON] (а.с.16). Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Тимчасово окупована російською федерацією територія України (далі тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Правовий статус тимчасово окупованої території, а також правовий режим на тимчасово окупованій території визначаються цим Законом, іншими законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права. Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими російською федерацією (у тому числі окупаційною адміністрацією російської федерації) починаючи з 07.04.2014 року. Межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях з цієї дати, визначено Президентом України за поданням Міністерства оборони України, підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України (ч. 2 ст. 1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). Відповідно до п. 1 Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17.03.2015 року № 254-VIII визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до ЗУ «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. У відповідності до Указу Президента України «Про межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях» № 32/2019 від 07.02.2019 року, м. Макіївка, Донецької області, визнано тимчасово окупованою територією. Таким чином, оскільки свідоцтво про смерть [PERSON] було видано установою, яка знаходиться на тимчасово окупованій території України, то таке свідоцтво не вважається документом, виданим державним органом України. Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~встановлено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Згідно Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995, заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Враховуючи те, що [PERSON] є громадянкою України, а її мати померла на території України, яка є тимчасово окупованою, тобто після її смерті, заявниця позбавлена можливості звернутися до Луцького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про видачу свідоцтва про смерть [PERSON] , оскільки в останньої відсутній документ, форма якого мала б відповідати формі, визначеній\~наказом МОЗ України від 08.08.2006 року №545. Зважаючи на вищевикладене,\~суд вважає\~заявуадвоката Лавренчука О.В. подану в інтересах [PERSON] про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення. У частині 4\~ст.317 ЦПК України\~передбачено, що ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. На підставі ст.ст. 3, 9, 18 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»,

Outcome: approved