Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-03 00:00:00

Представник позивача звернувся до Франківського районного суду м. Львова із позовом до відповідача, за участі третьої особи, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що Франківська районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідно до актового запису від 25.06.2022 року №460 про народження дитини [PERSON] батьками записані: [PERSON] , [PERSON] (свідоцтво про народження від 25.06.2022 року серії [NUMBER] ). Відповідно до витягу від 28.06.2022 року №00035968045 Франківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), щодо реєстрації народження дитини, відомості про батька - [PERSON] зазначено відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері). [PERSON] 25.04.2022 року звернулася із заявою у відділ «Служба у справах дітей» Франківського району щодо влаштування дитини у КЗ ЛОР «Будинок дитини №2 для дітей з ураженням центральної нервової системи і порушенням психіки» терміном на один місяць у зв`язку із складними життєвими обставинами, прибуттям з території, де ведуться бойові дії, втратою документів. Відповідно до довідки від 24.05.2022 року №111, виданої Центром оформлення документів №1 Львівського міського управління Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, [PERSON] втратила паспорт серії [NUMBER] , виданий 03.07.2001 Слов`янським РВ УМВС України в Донецькій області. Спеціалістами відділу «Служба у справах дітей» Франківського району, начальником сектору ювенальної превенції Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області, фахівцем відділу соціальної роботи Франківського району Львівського міського центру соціальних служб, сімейним лікарем КНП «2-а міська поліклініка м. Львова» 25.04.2022 року здійснено візит за адресою: [ADDRESS] . Під час візиту з [PERSON] проведено профілактичну бесіду, роз`яснено вимоги чинного законодавства України щодо належного виконання батьківських обов`язків, попереджено про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків чи за ухилення від їх виконання та наголошено про необхідність виготовлення свідоцтва про народження дитини, оскільки в дитини наявне лише медичне свідоцтво про народження від 11.03.2022 року №140, видане комунальним некомерційним підприємством Слов`янської міської ради «Міська клінічна лікарня м. Слов`янська». Зі слів [PERSON] вона зареєстрована у [ADDRESS] . Відповідно до листа відділу «Служба у справах дітей» Франківського району від 26.04.2022 року №260001-вих-29241 малолітня [PERSON] влаштована на повне державне забезпечення до з`ясування ситуації та вирішення подальшої долі дитини. Відповідно до розпорядження Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 01.07.2022 року №241 «Про влаштування малолітньої [PERSON] , [INFO] , у Комунальний заклад Львівської обласної ради «Будинок дитини №2 для дітей з ураженням центральної нервової системи і порушенням психіки» дитина влаштована на повне державне забезпечення терміном на 3 місяці. Враховуючи, що термін влаштування закінчувався для вирішення подальшої долі дитини [PERSON] листом від 07.09.2022 року за №260001-вих-69874 запрошено на 19.09.2022 року на засідання комісії з питань захисту прав дитини при Франківській районній адміністрації Львівської міської ради, однак, мати дитини не прибула та не повідомила причини відсутності. Відділом «Служба у справах дітей» Франківського району надіслано листи від 25.07.2022 року №4-260001-18517 та від 21.09.2022 року №4-260001-26042, щодо надання акту оцінки потреб сім`ї [PERSON] та залучення психолога. Відповідно до розпорядження Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 30.09.2022 року №356 «Про продовження терміну перебування малолітньої [PERSON] , [INFO] , у Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівський обласний спеціалізований Будинок дитини «Мальви» продовжено термін перебування дитини на 6 місяців. Згідно з листом Львівського міського центру соціальних служб від 05.10.2022 року №4-2607-9039 фахівцями із соціальної роботи 26.09.2022 року здійснено візит у ГО «Львівський дитячий центр допомоги та розвитку» за вказаною адресою проживання [PERSON] : [ADDRESS] . Зі слів волонтера громадської організації [PERSON] вибула з притулку 18.08.2022 року. 19.09.2022 фахівці соціальної роботи у телефонному режимі спілкувались з [PERSON] щодо з`ясування місця проживання. Під час розмови [PERSON] повідомила, що вона повернулась на проживання у Донецьку область, наміру повернути дитину - [PERSON] на виховання не має. Відповідно до наказу управління «Служба у справах дітей» департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 07.10.2022 року №440 малолітню [PERSON] взято на облік, як дитину, яка залишилась без батьківського піклування. На адресу Франківської районної адміністрації не надходили жодні звернення про повернення дитини [PERSON] , [INFO] , на виховання у біологічну сім`ю. На комісії з питань захисту прав дитини при Франківській районній адміністрації Львівської міської ради 17.10.2022 року, 31.10.2022 року (протоколи №24, №25) розглядалося питання неналежного виконання [PERSON] батьківських обов`язків відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , мати дитини була запрошена листами від 06.10.2022 року №260001-вих-82469 та від 26.10.2022 року №260001-вих-90592, та у телефонному режимі, однак не прибула, не повідомила про причини неприбуття. Відповідно до інформації КНР ЛОР «Львівський обласний спеціалізований Будинок дитини «Мальви» з моменту влаштування дитини у заклад [PERSON] у вересні мати телефонувала у заклад, цікавилась станом здоров`я дитини (зі слів [PERSON] телефонувала з Донецької області). Враховуючи фактичне ухилення від виконання [PERSON] батьківських обов`язків, покладених на неї чинним законодавством України протягом тривалого часу, з метою захисту прав та інтересів дитини, Франківською районною адміністрацією Львівської міської ради, як органом опіки та піклування видано висновок від 17.11.2022 року №260001-вих-101056 «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ». Зважаючи на вищевикладене, позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав, а також стягнути з неї аліменти в розмірі частки від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 12.12.2022 року відкрито провадження у справі та визначено розглядати таку в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 24.04.2023 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала, просила такі задовольнити, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, хоча належним чином, неодноразово була повідомлена про день, час та місце розгляду справи, як шляхом надіслання судових повісток, так і розміщенням таких на офіційному веб-сайті суду, та не подала відзив, тому на підставі ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), проти чого не заперечив представник позивача. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала заявлені позивачем позовні вимоги, при цьому, уточнила, що відповідач до будинку дитини не з`являється, долею доньки не цікавиться, останню не провідує. Дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. За вимогами ст. ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що відповідно до актового запису від 25.06.2022 року №460 про народження дитини [PERSON] батьками записані: [PERSON] , [PERSON] (свідоцтво про народження від 25.06.2022 року серії [NUMBER] ). Відповідно до витягу від 28.06.2022 року №00035968045 Франківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), щодо реєстрації народження дитини відомості про батька дитини - [PERSON] зазначено відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері). Відповідно до наказу Управління "Служба у справах дітей" ДГП ЛМР від 07.10.2022 року № 440 малолітню [PERSON] , [INFO] , взято на облік як дитину, яка залишилась без батьківського піклування. На комісії з питань захисту прав дитини при Франківській районній адміністрації Львівської міської ради 17.10.2022 року, 31.10.2022 року (протоколи №24, №25) розглядалося питання неналежного виконання [PERSON] батьківських обов`язків відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , мати дитини була запрошена листами від 06.10.2022 року №260001-вих-82469 та від 26.10.2022 року №260001-вих-90592, однак, не прибула, не повідомила про причини неприбуття. Відповідно до розпорядження Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 01.07.2022 року №241 «Про влаштування малолітньої [PERSON] , [INFO] , у Комунальний заклад Львівської обласної ради «Будинок дитини №2 для дітей з ураженням центральної нервової системи і порушенням психіки» дитина влаштована на повне державне забезпечення терміном на 3 місяці. Як вбачається із висновку від 17.11.2022 року №260001-вих-101056 «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] » районна адміністрація, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Положеннями ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частина 8 ст.7 СК України також передбачає, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959 р.), «дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості». Відповідно до ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. У відповідності до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У відповідності з ч.2 ст.157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Згідно з ч.2 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 15 Постанови "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного і об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" ухиленням батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляють інтересу до її внутрішнього стану; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до приписів ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Поведінка відповідача засвідчує, що відповідачка не проявляє до дитини [PERSON] , [INFO] , батьківської турботи, хоча має таку можливість, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням та навчанням дитини не займається та матеріально не підтримує, а тому, суд вважає, що така поведінка відповідачки є достатньою підставою для застосування такої крайньої міри до неї, як позбавлення батьківських прав, відповідно, слід позов в частині позбавлення батьківських прав відповідача задовольнити. Відповідно до ч. ч. 2,3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у відповідності до ст. 182 згаданого кодексу при визначенні розміру аліментів, суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у справі № 755/14148/18 не підтримав практику призначення аліментів у мінімальному розмірі і роз`яснив, що при ухваленні рішення про стягнення аліментів, суди мають керуватись інтересами дитини, яка має право на достойний рівень матеріального забезпечення. ВС визначив, що аліменти не обов`язково мають присуджуватись у мінімальному розмірі, передбаченому ст.182 СК України, а також встановив, що відповідач має довести свою неспроможність платити аліменти, встановлені судом. Також ВС дійшов висновку, що сам факт відсутності у одного з батьків можливості надавати певний розмір утримання своїй дитині не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при встановленні розміру аліментів. Така обставина не є підставою звільнення батьків від обов`язку по утриманню дитини. Аналогічна правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду України від 23 грудня 2019 року у справі № 344/10971/16-ц. Згідно частин 2,3 ст. 193 СК України якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Відповідач не надала суду доказів суду щодо перебування на утриманні відповідача інших дітей, непрацездатних осіб та інші обставини, що мають істотне значення для справи та те, що вона утримує дочку [PERSON] , [INFO] , у позасудовому порядку. Разом з тим, при визначенні розміру аліментного забезпечення суд, вирішуючи справу в межах заявлених вимог (ст.13 ЦПК України) та відповідно до вимог ст. 182 СК України враховує стан здоров`я та матеріальне становище як дитини так і платника аліментів. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини(ч.8 ст.7 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, вирішуючи даний спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»). На підставі зазначеного, дослідивши матеріали справи, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог про стягнення аліментів, а тому, слід стягувати з відповідача на користь КНП ЛОР «Львівський обласний спеціалізований будинок дитини «Мальви» аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від її заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивача до суду, тобто з 25.11.2022 року, і до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1 984 грн. 80 коп. Враховуючи наведене та на підставі ст.ст. 12, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282, 284, 352, 354 ЦПК України, суд -

Outcome: approved