Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовом, в якому (позові) просить розірвати шлюб, укладений між ним ( [PERSON] ) та [PERSON] , зареєстрований 01 червня 2001 року Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південно міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис № 247. В обґрунтування позову зазначив, що 01.06.2001 року між ним (позивачем) та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано у Подільському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південно міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис № 247 та від якого мають повнолітніх дітей: доньку [PERSON] та сина [PERSON] . Крім того, позивач вказав, що останнім часом подружнє життя з відповідачем не склалося, між ними перестало існувати взаєморозуміння внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, у зв`язку з чим між ними припинені шлюбні відносини та припинено ведення спільного господарства, проживають окремо. Підґрунтя до порозуміння, як і відчуття любові один до одного, - втрачені. За вказаних вище обставин, позивач зазначив, що їх з відповідачем шлюб існує лише формально, у зв`язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні розлучення. Ухвалою суду від 15.02.2023 року відкрито спрощене позовне провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду з повідомленням (викликом) учасників справи. Позивач [PERSON] в судове засідання подав заяву, яка зареєстрована в суді 06.07.2023 року за вх. № 17105 про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги про розірвання шлюбу з підстав та за обставин, зазначених в позові, підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялася судом належним чином як шляхом направлення судової повістки з рекомендованим повідомленням про вручення за зареєстрованим місцем проживання, а саме: [ADDRESS] , а також в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом поміщення оголошення на веб-сайті судової влади України про виклик відповідача в судове засідання, при чому з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання, а також відзив на позов відповідач не подавала, тим самим, судом відзначається, що відповідач не скористалася своїм правом на участь в судовому засіданні, надання суду пояснень та доказів на обґрунтування своєї позиції щодо заявлених позивачем позовних вимог. Судом, при цьому, відзначається, що відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Крім того, відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. З огляду на викладене вище, та, враховуючи, що позивач [PERSON] крім заяви про розгляд справи без його участі, будь-яких інших заяв, клопотань в т.ч., про залишення позову без розгляду, чи заяв про відмову від позову на час судового розгляду справи не подавав, та виходячи з вимог ч.3 ст.13 ЦПК України, за якою учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, приймаючи також до уваги, що відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву, а так само будь-яких заяв, клопотань, письмових пояснень з приводу поданого позивачем позову про розірвання шлюбу, а також, доказів на підтвердження своїх заперечень не надала, на підставі чого суд вважає можливим розгляд справи за відсутності в судовому засіданні учасників справи, повідомлених судом в порядку вимог ст.128 ЦПК України, та з урахуванням поданої позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог про розірвання шлюбу з відповідачем, - на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює сімейні правовідносини, та є такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони зареєстрували шлюб 01 червня 2001 року у Подільському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про що 01 червня 2001 року складено відповідний актовий запис за № 247 та 19 січня 2023 року повторно видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , оригінал якого додано позивачем до позову, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, намірів відновлювати їх не мають, проживають окремо. За вказаних вище обставин та підстав позову, зазначених позивачем причин для розірвання шлюбу з відповідачем, серед яких позивач зазначив різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, втрату почуття любові та поваги один до одного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя, збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя, і, зокрема, позивача, яким пред`явлено позов до суду про розірвання шлюбу з відповідачем. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Крім того, судом відзначається, що добровільність шлюбу, - одна з основних його засад. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. При цьому, судом під час судового розгляду справи з наявних у справі доказів не встановлено наявності обставин, визначених ч. 2 ст. 110 СК України, за яких позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 статті 115 СК України визначено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За викладених обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, припинення сторонами шлюбно-сімейних відносин та небажання сторін їх відновлювати, дійсні причини пред`явлення позову про розірвання шлюбу, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини, про що свідчить подана до суду позивачем заява, враховуючи також ту обставину, що рішення позивача про розірвання шлюбу та пред`явлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням ним його наслідків, виходячи при цьому також з відсутності у взаєминах сторін морально-правової основи шлюбу, до якої належать почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, взаєморозуміння, довіри, підтримки та піклування, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу та шлюбно-сімейних відносин суперечить інтересам подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі, які складаються з судового збору в розмірі 1 073 грн. 60 коп., що документально підтверджується квитанцією від 23.01.2023 року, за клопотанням позивача вважати по фактично понесеним останнім. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved