Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-27 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із заявою, в якій просила встановити факт належності їй трудової книжки серії [NUMBER] та атестату № [NUMBER] від 30 липня 1976 року. В обгрунтвання поданої заяви заявник вказала, що рішенням №191950020968 від 26 травня 2023 їй відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю страхового стажу. Вказане рішення мотивоване тим, що до страхового стажу не зарахований період навчання та період роботи згідно трудової книжки серії [NUMBER] , оскільки у свідоцтві про шлюб серії [NUMBER] зазначене ім`я « [PERSON] » (українською мовою), в трудовій книжці « [PERSON] » (російською мовою), що не відповідає паспортним даним « [PERSON] ». При цьому, згідно наявних у неї документів, що підтверджують її особу та свідоцтв про народження дітей, її ім`я зазначено як « [PERSON] ». Таким чином, при заповненні трудової книжки уповноваженими на те особами було здійснено записи, де у графі «фамілія» вказано [PERSON] ), у графі «ім`я» вказано « [PERSON] » та у графі «по батькові» вказано « [PERSON] » (російською мовою. Надалі у вказаній трудовій книжці здійснено запис українською мовою, де у графі «прізвище» вказано [PERSON] , у графі «по батькові» вказано [PERSON] , однак заповнюючи графу «ім`я» було допущено помилку, де вказано ім`я [PERSON] замість [PERSON] . Крім того, у на аркушах 3-4 трудової книжки наявні відомості про те, що 01 вересня 1975 вона навчалась і закінчила Тернопільське професійно-технічне училище відповідно до чого їй був виданий атестат №1922 від 30 липня 1976 року. Однак, при видачі вказаного атестату також було допущено помилку в частині написання ім`я, а саме вказано, що останній виданий [PERSON] , замість [PERSON] . Через вказані розбіжності у написанні її імені у зазначених правовстановлюючих документах вона не має змоги оформити пенсії за віком. Посилаючись на наведене, просила задовольнити заяву. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 червня 2023 року відкрито окреме провадження у цивільній справі та призначено судове засідання. В судове засідання заявник не з`явилася, хоча про час та місце була повідомлена у встановленому законом порядку. Присутній в судовому засіданні представник заявника адвокат Строцень Т.О. заяву підтримав та просив її задовольнити. Заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області не забезпечила в судове засідання явку представника, хоча належним чином повідомлялася судом про час і місце судового розгляду. Дослідивши докази Судом встановлено наступні обставини: Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №00039980654 від 06 червня 2023 року, [INFO] народилася [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00039978873 від 06 червня 2023 року, 02 липня 1977 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено з [PERSON] на [PERSON] . Як слідує зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04 листопада 1977 року, [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої зазначено « [PERSON] » та « [PERSON] ». Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01 квітня 1983 року, [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої зазначено « [PERSON] » та « [PERSON] ». Згідно трудової книжки серії [NUMBER] від 30 вересня 1976 року, виданої на ім`я [PERSON] , у ній міститься запис за №1 про те, що у пероід з 01 вересня 1975 року по 30 липня 1976 року [PERSON] навчалася та закінчила Тернопільське ПТУ, у зв`язку з чим 30 липня 1976 року їй видано атестат №1922. Відповідно до атестату №1922 від 30 липня 1976 року, виданого Тернопільським професійно-технічним училищем Тернопільського обласного (міського) управління побутового обслуговування, [PERSON] навчалася у вказаному закладі у період з 01 вересня 1975 року по 30 липня 1976 року та здобула кваліфікацію кравця жіночого і дитячого легкого плаття і чоловічої сорочки четвертого розряду. Згідно документів, що посвідчують особу заявника, а саме паспорту громадянина України № [NUMBER] від 01 травня 2023 року, картки фізичної особи платника податків та витягу з реєстру територіальної громади, останній виданій на ім`я [PERSON] . Рішенням Головного управління ПФУ в м. Києві №191950020968 від 26 травня 2023 року, [PERSON] відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Зі змісту вказаного рішення ПФУ вбачається, що до страхового стажу не зарахований період навчання та періоди роботи згідно трудової книжки [NUMBER] , оскільки в свідоцтві про шлюб серії [NUMBER] зазначено ім`я « [PERSON] » (українською мовою), в трудовій книжці « [PERSON] » (російською мовою), що не відповідає паспортним даним « [PERSON] ». Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. (ч.1 ст. 293 ЦПК України). Відповідно\~до п.6\~ч.1\~ст.\~315\~ЦПК України,\~ передбачено,\~що суд\~розглядає справи\~про встановлення\~факту належності\~правовстановлюючих документів\~особі,\~прізвище,\~ім`я,\~по батькові,\~місце і\~час народження\~якої,\~що зазначені\~в документі,\~не збігаються\~з прізвищем,\~ім`ям,\~по батькові,\~місцем і\~часом народження\~цієї особи,\~зазначеним у\~свідоцтві про\~народження або\~в паспорті. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наведених у п.1 постанови від 31.03.1995р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежать виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для встановлення факту, що мають юридичне значення, необхідна наявність таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення. - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наведених у п. 12 постанови від 31.03.1995р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», При розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об`єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність особи. Разом з тим, на підставі п.6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Таким чином, встановлено, що у трудовій книжці серії [NUMBER] та атестаті № [NUMBER] від 30 липня 1976 року допущено помилки, оскільки ім`я заявника помилково зазначено як « [PERSON] », замість правильного « [PERSON] », яке зазначене у всіх документах, що посвідчують особу заявника. При цьому, вказані розбіжності у документах, що підтверджують страховий стаж заявника та документах, які посвідчують її особу, унеможливлюють оформлення заявником своїх прав на одержання пенсії за віком. На підставі вищенаведеного, суд вважає доведеним той факт, що у трудовій книжці серії [NUMBER] та атестаті № [NUMBER] від 30 липня 1976 року помилково значиться ім`я заявника « [PERSON] ». Оскільки наявні у справі документи, які містяться в матеріалах справи та посвідчують особу заявника, підтверджують той факт, що ім`я заявника « [PERSON] », і що саме їй належать вказані правовстановлюючі документи. За таких обставин, суд вважає, що заява є підставною, обґрунтованою, факт належності правовстановлюючих документів заявнику [PERSON] підтверджено належними та допустимими доказами, а тому підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухвалені судом рішення у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved