Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-27 00:00:00

03.02.2023 року позивач [PERSON] , в особі представника - адвоката Патрелюка Д.А. звернулась з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей, встановлення графіку спілкування та стягнення аліментів до Дарницького районного суду м.Києва. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 27 лютого 2023 року вказану справу передано до за підсудністю до Деснянського районного суду м. Києва. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 28.03.2023 року для розгляду вказаної справи визначено суддю Деснянського районного суду м. Києва Буша Н.Д. Ухвалою суду від 30 березня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. Ухвалою суду від 28.06.2023 року провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації в частині вимог про визначення місця проживання дітей, встановлення графіку спілкування та стягнення аліментів, закрито у зв`язку із затвердженням мирової угоди. Розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] в частині розірвання шлюбу продовжено в загальному порядку. Позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтовано наступним.15 березня 2013 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають двох дітей - дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . За медичними висновками діти визнані дітьми-інвалідами віком до 18 років. З літа 2021 року подружжя разом з дітьми проживали у двокімнатній квартирі, яка на праві приватної власності належить батькам позивача та розташована за адресою: [ADDRESS] . Під час спільного проживання сторін по справі між ними систематично відбувалися сварки на грунті непорозумінь та різноманітних побутових проблем. Сімейне життя сторін також не склалося з причин відсутності взаєморозуміння між ними, байдужості до проблем іншого з подружжя. Більше того, позивач та відповідач втратили почуття любові та поваги один до одного. Спільне господарство сторонами разом не ведеться. Подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе, це суперечить інтересам позивача та їх неповнолітніх дітей, що має істотне значення. З березня 2022 року проживання позивача і відповідача фактично припинено, діти проживають спільно з позивачем. Рішення про розірвання шлюбу позивач прийняла остаточно і змінювати його не має намірів. Строк на примирення позивач просила не надавати. Позивач подала до суду заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, вимоги позову підтримала в повному обсязі. Відповідач подав заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги позову визнав в повному обсязі, просив їх задовольнити. У відповідності до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає за можливе ухвалити рішення у справі в підготовчому засіданні у зв`язку з існуванням визначених ч.3 ст.200 ЦПК України умов та задовольнити позовні вимоги з огляду на наступне. Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Як встановлено судом з матеріалів справи, у відповідності до свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 15 березня 2013 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №311. Від шлюбу сторони мають двох дітей - дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Сторони не виявили бажання примиритись, наполягали на розірванні шлюбу. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що спільне життя позивача з відповідачем не склалося та припинено. Подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимог про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, суд,

Outcome: approved