Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-26 00:00:00

04 лютого 2022 року до Краснопільського районного суду Сумської області надійшла позовна заява [PERSON] до Краснопільської гімназії Краснопільської селищної ради Сумської області, у якій позивач просила суд: 1) визнати незаконним і скасувати наказ по Краснопільській гімназії Краснопільської селищної ради Сумської області №119-ОД від 08.11.2021 «Про відсторонення від роботи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] » в частині відсторонення від роботи [PERSON] ; 2) стягнути з Краснопільської гімназії Краснопільської селищної ради Сумської області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08.11.2021; 3) стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у сумі 10000,00 грн. Ухвалою Краснопільського районного суду Сумської області від 07.02.2022 позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків. На виконання вказаної ухвали суду позивач виконала її вимоги, 14.02.2022 подала до суду заяву про усунення недоліків, до якої додала квитанцію про сплату судового збору у сумі 1984,80 грн, привела у відповідність до положень п.п. 2, 5, 8, 9, 10 ч.3 ст.175 ЦПК України позовну заяву, виклавши її у новій редакції, надала належним чином засвідчені копії документів, доданих до позовної заяви. Відповідно до позовної заяви, яка надійшла до суду після усунення недоліків, позивач просила суд: 1) визнати незаконним та скасувати наказ Краснопільської гімназії Краснопільської селищної ради Сумської області №119-ОД від 08.11.2021 «Про відсторонення від роботи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] » в частині відсторонення від роботи [PERSON] ; 2) стягнути з Відділу освіти Краснопільської селищної ради Сумської області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08.11.2021 по день ухвалення рішення. Ухвалою Краснопільського районного суду Сумської області від 17.02.2022 відкрито провадження у даній справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін, розгляд справи по суті призначено на 17.03.2022, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи. Судове засідання 17.03.2022 не відбулось з причини початку збройної агресії рф проти України, проведення бойових дій на території Сумської області та введенням режиму воєнного часу на території України відповідно до Указу Президента України № 64/2022. Судове засідання у справі перепризначене на 17.05.2022. Ухвалою суду\~від 17.05.2022\~постановлено подальший\~розгляд справи\~№ 578/123/22\~здійснювати за\~правилами загального\~позовного провадження\~зі стадії\~відкриття провадження\~у справі.\~Призначено підготовче\~засідання у\~даній справі\~на 20.06.2022. Запропоновано учасникам провадження у справі подати письмові пояснення на підтвердження своїх позицій щодо предмету спору; рекомендовано учасникам провадження викласти свої позиції щодо можливості розгляду справи за їх відсутності. Перший відповідач відзиву на позов не подав, 20.06.2022 надав письмові пояснення до позову, у яких просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Другий відповідач відзиву на позов не подав, відповідно до заяви від 17.06.2022 просив суд проводити розгляд справи без участі його представника. У підготовчому засіданні, яке відбулось 05.07.2022 судом постановлено протокольну ухвалу, якою встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи, оголошено перерву у підготовчому засіданні до 05.09.2022. 18.07.2022 від першого відповідача до суду надійшли письмові пояснення, у яких наведено позицію даного учасника щодо суті позовних вимог, наголошено на безпідставності позову. Від другого відповідача документів на підтвердження його позиції у справі не надходило. Ухвалою суду від 05.09.2022 провадження у справі було зупинено до перегляду судового рішення у подібних правовідносинах у справі №130/3548/21 у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду. Ухвалою суду від 03.05.2023 суд поновив провадження у справі №578/123/22; замінив відповідача у справі Краснопільську гімназію Краснопільської селищної ради на належного Краснопільський ліцей №2 Краснопільської селищної ради; рекомендував сторонам у строк до 16.05.2023 подати письмові пояснення на підтвердження їх позицій стосовно предмета спору з урахуванням правових позицій, наведених у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №130/3548/21 від 14.12.2022. 08.05.2023 за вх. №1908 від 08.05.2023 від представника позивача - адвоката Касатської Ю.А. надійшла змінена позовна заява, у якій остання просить суд визнати незаконним та скасувати наказ Краснопільської гімназії Краснопільської селищної ради Сумської області №119-ОД від 08.11.2021 «Про відсторонення від роботи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] » в частині відсторонення від роботи [PERSON] ; стягнути з Відділу освіти Краснопільської селищної ради на користь позивачки середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08.11.2021 по 24.02.2022 в розмірі 90\~542 грн 60 коп; стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати по справі. Відповідачі письмових пояснень на виконання вимог судової ухвали від 03.05.2023 не подали. 15.05.2023 до суду від представника позивача - адвоката Касатської Ю.А. надійшла заява за вх. №ЕП-839 про проведення підготовчого засідання 16.05.2023 без участі позивача та її представника, змінені позовні вимоги представник позивача підтримала у повному обсязі. Також у поданій заяві представник позивача просить суд у порядку ст. 84 ЦПК України витребувати від другого відповідача Відділу освіти Краснопільської селищної ради Положення (інформацію) щодо порядку оплати праці працівників Краснопільського ліцею №2 (до перейменування Краснопільської гімназії). Суд ухвалою від 16.05.2023 задовольнив клопотання представника позивача про витребування доказів; витребував від Відділу освіти Краснопільської селищної ради (вул. Мезенівська, 4, смт Краснопілля Сумського району Сумської області, 42400, код ЄДРПОУ\~41778123) Положення (інформацію) щодо порядку оплати праці працівників Краснопільського ліцею №2 (до перейменування Краснопільської гімназії) Краснопільської селищної ради. На виконання вимог судової ухвали другий відповідач надав пояснення від 29.05.2023 за № 01-96/725 щодо порядку оплати праці працівників Краснопільського ліцею № 2. Ухвалою суду\~від 31.05.2023\~закрито підготовче\~провадження та\~призначено справу\~№ 578/123/22\~до судового\~розгляду по суті, судове засідання призначено на 27.06.2023. У судовому засіданні 27.06.2023 позивач та її представник змінені позовні вимоги підтримали, просили задовольнити позов у повному обсязі. Представник першого відповідача проти позовних вимог не заперечувала, надала пояснення, що нарахування заробітної плати та її виплату позивачеві здійснює другий відповідач як розпорядних бюджетних коштів. Представник другого відповідача у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив. Розглянувши матеріали справи, заслухавши у судовому засіданні присутніх учасників, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Позивачка відповідно\~до наказу\~Відділу освіти\~К від\~31.08.2004\~№ 74-кперебуває у трудових відносинах з Краснопільською гімназією Краснопільської районної ради Сумської області (на даний час Краснопільський\~ліцей №2\~Краснопільської селищної\~ради),\~на посаді\~вчителя історії\~працює відповідно\~до наказу\~відділу освіти\~від 19.12.2012\~№ 148-к.\~ У жовтні 2020 року позивачка мала позитивний ПРЛ-тест та перебувала на стаціонарному лікуванні в інфекційному відділенні Краснопільської лікарні. Першому відповідачеві позивачка надала результати досліджень лабораторії Сінево (Sуnеvо), де було зазначено, що вона має 2219,9 одиниць антитіл до COVID-19, що викликало впевненість, що її організм захищений від впливу вірусу і у той же час викликало занепокоєння, що вакцинація та додаткова велика кількість антитіл можуть призвести до збою у її організмі. Як зазначає позивачка, вона не ухилялась та не відмовлялась від вакцинації проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої вірусом SARS-Cov-2, але бажала отримати вакцину, яка б не зашкодила її життю та здоров`ю. Також позивачка\~наголошувала,\~що з боку адміністрації гімназії на неї чинився тиск морально-психологічного характеру. Так до Дня вчителя було здійснено преміювання вчителів,\~однак [PERSON] не була ознайомлена з наказом «Про преміювання», а адміністрацією гімназії усно було зазначено, що вакциновані члени колективу одержують 60% від посадового окладу, а не вакциновані - 50% посадового окладу, що для позивача був принизливим, адже відчувався поділ членів колективу на вакцинованих і не вакцинованих. 08.11.2021 перший відповідач\~видав наказ,\~яким позивачку\~було відсторонено\~від роботи\~(Наказ\~№ 119-ОД\~від 08.11.2021\~«Про відсторонення\~від роботи\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~ [PERSON] \~ [PERSON] »)без збереження заробітної плати. Підставою для видання оскаржуваного наказу\~від08.11.2021 є повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19, при цьому, як вказала [PERSON] , адміністрацією Краснопільської гімназії позивач не була ознайомлена з повідомленням про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19, тому відмовилась від підпису в графі «з наказом ознайомлені», оскільки категорично з ним не згодна, про що було складено акт від 10.11.2021. Після початку повномасштабного вторгнення рф на територію України та введення в Україні правового режиму воєнного стану наказом директора Краснопільської гімназії №20-ОД від 25.02.2022 позивачку було поновлено на роботі з 25.02.2022 до завершення воєнного стану в Україні. Однак позивачка вважає, що наказ першого відповідача про її відсторонення від займаної посади є незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Представник першого відповідача у судовому засіданні визнала позов, що цілком відповідає праву відповідача визнати позов на будь-якій стадії судового розгляду справи. Суд також погоджується з позицією позивачки з огляду на наступне. Статтею 3\~Конституції України закріплено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії (стаття 8 Конституції України) Стаття 27\~Конституції України гарантує кожній людині невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини. Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Відповідно до частин першої\~та другої\~статті 43\~Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Як встановлено у ході розгляду справи, робота на посаді вчителя історії Краснопільського ліцею №2 (до перейменування Краснопільської гімназії) є єдиним джерелом доходу позивача та забезпечення її життєдіяльності. Конституційний Суд України в Рішенні від 29.01.2008 № 2-рп 2008 зазначив, що право заробляти собі на життя є невід`ємним від права на саме життя, оскільки останнє є реальним лише тоді коли матеріально забезпечене. Саме тому відсторонення позивача як не вакцинованої проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 працівника освіти від роботи без збереження заробітної плати є порушенням права на працю та оплату праці. Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 07.07.2004 № 14-рп/2004 право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення рівних можливостей кожному для його реалізації. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 284\~Цивільного кодексу\~України надання медичної допомоги фізичній особі, яка досягла чотирнадцяти років, провадиться за її згодою. Повнолітня дієздатна фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій і може керувати ними, має право відмовитися від лікування. Відповідно до частини другої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000 №1645-ІІІ (далі - Закон України №1645-ІІІ від 06.04.2000) працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Статтею 12 Закону України №1645-ІІІ від 06.04.2000 передбачено, що обов`язкові профілактичні щеплення проти ряду інфекційних хвороб (дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу та інших інфекційних хвороб) мають бути включені до календаря щеплень. Календар профілактичних щеплень в Україні (далі - Календар) - нормативно-правовий акт центрального органу виконавчої впади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, яким встановлюються перелік обов`язкових профілактичних щеплень та оптимальні строки їх проведення (затверджений Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16.09.2011 №591 «Про порядок проведення профілактичних щеплень в Україні та контроль якості й обігу медичних імунобіологічних препаратів»). Слід зазначити, що вакцинація проти COVID-19 не включена до Календаря щеплень ні як обов`язкова, ні як обов`язково-профілактична, що суперечить Постанові КМУ №1236 від 09.12.2020 в частині обов`язковості щеплення від даного інфекційного захворювання. Відповідно до статті 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. Отже відсторонення працівника від роботи - це призупинення виконання ним своїх трудових обов`язків за рішенням уповноважених на те органів з підстав, передбачених законодавством України, що відбувається з одночасним призупиненням виплати йому заробітної плати. Відсторонення працівника від роботи допускається виключно у випадках, передбачених у статті 46 КЗпП України, або в інших випадках, прямо передбачених чинним законодавством України. Слід зазначити, що наказ Міністерства охорони здоров`я України 04.10.2021 №2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» набрав чинності 08.11.2021. Таким чином обов`язок пройти обов`язкове профілактичне щеплення за професією виник у позивача лише з 08.11.2021. Перший відповідач відсторонив позивача від роботи у перший же день набрання чинності наказом МОЗ України від 04.10.2021 № 2153, за яким вакцинація від COVID-19 стала обов`язковою, не надавши позивачці можливості або пройти процедуру вакцинації, або надати документи, які б свідчили про її недоцільність. Згідно зі статтею 284 Цивільного кодексу України надання медичної допомоги фізичній особі, яка досягла чотирнадцяти років, провадиться за її згодою. Повнолітня дієздатна фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій і може керувати ними, має право відмовитися від лікування. У статті 43 Основ законодавства України про охорону здоров`я від 19.11.1992 № 2801-ХП зазначено, що згода пацієнта є необхідною для застосування методів діагностики, профілактики та лікування. Відповідно до частини другої статті 30 Основ законодавства України про охорону здоров`я щодо окремих особливо небезпечних інфекційних захворювань можуть здійснюватися обов`язкові медичні огляди, профілактичні щеплення, лікувальні та карантинні заходи в порядку, встановленому законами України. Відповідно до статті 60 КЗпП України за письмовим погодженням між працівником і роботодавцем незалежно від форми власності або уповноваженим ним органом для працівника може встановлюватися гнучкий режим робочого часу, що передбачає саморегулювання працівником часу початку, закінчення роботи та тривалості робочого часу упродовж робочого дня, на визначений строк або безстроково, під час прийняття на роботу або пізніше. На час загрози поширення епідемії, пандемії та/або у разі виникнення загрози збройної агресії, надзвичайної ситуації техногенного, природного чи іншого характеру гнучкий режим робочого часу може встановлюватися наказом (розпорядженням) роботодавця. З таким наказом (розпорядженням) працівник ознайомлюється протягом двох днів з дня його прийняття, але до запровадження гнучкого режиму робочого часу. У такому разі норми частини третьої статті 32 цього Кодексу не застосовуються. Статтею 60-2 КЗпП України передбачено для працівника можливість виконання трудових обов`язків дистанційно. Так згідно частин першої та другої даної статті дистанційна робота - це форма організації праці, за якої робота виконується працівником поза робочими приміщеннями чи територією роботодавця, в будь-якому місці за вибором працівника та з використанням інформаційно-комунікаційних технологій. У разі запровадження дистанційної роботи працівник самостійно визначає робоче місце та несе відповідальність за забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці на ньому. У відповідності до частини одинадцятої статті 60-2 КЗпП України на час загрози поширення епідемії, пандемії, необхідності самоізоляції працівника у випадках, встановлених законодавством, та/або у разі виникнення загрози збройної агресії, надзвичайної ситуації техногенного, природного чи іншого характеру дистанційна робота може запроваджуватися наказом (розпорядженням) роботодавця без обов`язкового укладення трудового договору про дистанційну роботу в письмовій формі. З таким наказом (розпорядженням) працівник ознайомлюється протягом двох днів з дня його прийняття, але до запровадження дистанційної роботи. Відстороненням від роботи є втручання у право людини на працю та право заробляти працею на життя шляхом його обмеження, а тому в силу положень п.1 ст.92 Конституції України таке втручання дозволено виключно законами України, а не підзаконними актами, до яких належить Постанова КМУ №1236 від 09.12.2020 та Наказ МОЗ №2153 від 04.10.2021, який набрав чинності 08.11.2021. У пункті 8 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2022 у справі № 130/3548/21 зазначено, що за змістом пункту 1 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на повагу до свого приватного життя. Поняття приватного життя включає право особи на формування та розвиток стосунків з іншими людьми, включаючи стосунки професійного або ділового характеру. Тому обмеження, накладені, зокрема, на доступ до трудової діяльності, впливають на приватне життя людини та є втручанням у право на повагу до такого життя. З огляду на вказане спірні правовідносини, пов`язані з оцінкою правомірності відсторонення позивачки, підпадають під дію статті 8 Конвенції. Критерії правомірного втручання держави у право на повагу до придатного життя людини викладені в пункті 2 статті 8 Конвенції, відповідно до якого органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. З огляду на цей припис критеріями сумісності заходу втручання у право на повагу до приватного життя з гарантіями статті 8 Конвенції є такі: 1) чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, який відповідає вимогам до якості (доступність, чіткість і зрозумілість, передбачуваність застосування з метою уникнення ризику свавілля); 2) чи переслідувало воно легітимну мету, що випливає саме зі змісту пункту 2 вказаної статті; 3) чи є відповідний захід нагально потрібним і пропорційним цій меті (необхідним у демократичному суспільстві), тобто, чи є він у ситуації конкретної людини найменш обтяжливим засобом, що дозволяє досягнути визначеної в пункті 2 статті 8 мети. Втручання становитиме порушення гарантій статті 8 Конвенції, якщо воно не відповідатиме будь-якому з означених критеріїв. У пункті 14.4 вказаної Постанови Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відсторонення особи від роботи, що може мати наслідком позбавлення її в такий спосіб заробітку без індивідуальної оцінки поведінки цієї особи, лише на тій підставі, що вона працює на певному підприємстві, у закладі, установі, іншій організації, може бути виправданим за наявності дуже переконливих підстав. У кожному випадку слід перевіряти, чи була можливість досягнути поставленої легітимної мети шляхом застосування менш суворих, ніж відсторонення працівника від роботи, заходів після проведення індивідуальної оцінки виконуваних ним трудових обов`язків, зокрема, оцінки об`єктивної необхідності під час їхнього виконання особисто контактувати з іншими людьми, можливості організації дистанційної чи надомної роботи тощо. З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що при розгляді подібних справ суди повинні враховувати, що суспільні інтереси превалюють над особистими, однак лише тоді, коли втручання у відповідні права особи має об`єктивні підстави (передбачене законом, переслідує легітимну мету, є нагально необхідним і пропорційним такій меті) - пункт 14.13 Постанови. Слід зазначити, що дії першого відповідача у даному випадку були непропорційними переслідуваній легітимній меті, для досягнення якої держава передбачила можливість відсторонення працівника від роботи. Так наказом директора Краснопільської гімназії №116-ОД від 22.10.2021 було впроваджено дистанційне навчання у Краснопільській гімназії на період з 25.10.2021 для учнів 5-11 класів (позивачка є вчителем історії, яка викладається для учнів 5-11 класів) та переведено працівників на гнучкий (дистанційний) режим роботи. Наказом №117-ОД від 28.10.2021 було організовано дистанційне навчання у Краснопільській гімназії на період з 29.10.2021 по 07.11.2021 для учнів 1-11 класів та переведено працівників на гнучкий (дистанційний) режим роботи. Наказом №120-ОД від 08.11.2021 було продовжено дистанційне навчання у Краснопільській гімназії на період з 08.11.2021 по 19.11.2021 для учнів 1-11 класів та переведено працівників на гнучкий (дистанційний) режим роботи. Наказом №121-ОД від 19.11.2021 було продовжено дистанційне навчання у Краснопільській гімназії на період з 22.11.2021 по 23.11.2021 для учнів 5-11 класів, продовжено змішаний режим роботи для педагогічних працівників. Наказом №123-ОД від 23.11.2021 було продовжено дистанційне навчання у Краснопільській гімназії на період з 23.11.2021 по 26.11.2021 для учнів 5-11 класів. Продовжено змішаний режим роботи для педагогічних працівників. Наказом №127-ОД від 26.11.2021 було продовжено дистанційне навчання у Краснопільській гімназії на період з 26.11.2021 по 30.11.2021 для учнів 5-11 класів, продовжено змішаний режим роботи для педагогічних працівників. Наказом №13-ОД від 24.01.2022 було впроваджено дистанційне навчання та дистанційну форму роботи у Краснопільській гімназії на період з 25.01.2022 по 04.02.2022. Наказом №14-ОД від 04.02.2022 було продовжено дистанційне навчання та дистанційну роботу у Краснопільській гімназії на період до 11.02.2022. Наказом №15-ОД від 11.02.2022 року було продовжено дистанційне навчання та дистанційну роботу у Краснопільській гімназії на період до 18.02.2022. Тобто, в період з 25.10.2021 та на час винесення оскаржуваного наказу Краснопільська гімназія була переведена на дистанційну форму роботи та навчання, тому позивачка мала можливість виконувати роботу (викладати) дистанційно, що передбачено вказаними вище наказами та положеннями статтею 60-2 КЗпП України, натомість перший відповідач, ігноруючи норми діючого законодавства, не надав можливості позивачеві працювати дистанційно, що було передбачено вказаними вище наказами для всіх працівників гімназії без виключення (в тому числі й не вакцинованих), видав 08.11.2021 наказ про відсторонення позивачки від займаної посади, хоча була реальна можливість досягти поставленої мети (уникнути ризику розповсюдження інфекції, носієм якої, на думку першого відповідача, могла бути позивачка) шляхом застосування найменш обтяжливого засобу - переведення позивача на дистанційну форму роботи замість відсторонення від роботи, що є явно непропорційним меті для досягнення якої держава передбачила можливість відсторонення працівника від роботи та призвело до позбавлення права позивачки на працю, гарантоване Конституцією України. Оскільки при прийнятті оскаржуваного наказу №119-ОД від 08.11.2021 «Про відсторонення від роботи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] » в частині відсторонення від роботи [PERSON] не було дотримано принципу обґрунтованості об`єктивних підстав втручання в особисті права позивачки у порівнянні з пріоритетністю та важливістю суспільних інтересів, він є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, тому позовна вимога у цій частині визнається судом правомірною та підлягає задоволенню. Визначаючи розмір середнього заробітку, які необхідно стягнути з другого відповідача на користь [PERSON] , суд виходить з такого. Пунктом 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 №100, визначено, що середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Відповідно до пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Як встановлено судом, після початку вторгнення рф на територію України та введення в Україні воєнного стану наказом директора Краснопільської гімназії №20-ОД від 25.02.2022 позивача було поновлено на роботі з 25.02.2022 до завершення воєнного стану в Україні. Згідно довідки про доходи, виданої Відділом освіти Краснопільської селищної ради, який є розпорядником бюджетних коштів і здійснював нарахування та виплату позивачеві заробітної плати, розмір заробітної плати позивачки за вересень - жовтень 2021 року складає 50\~036,82 грн. Кількість робочих днів у вересні 2021 року складала 22, у жовтні 2021 року - 20. Таким чином середньоденна заробітна плата [PERSON] складає: 50\~036,82 грн/42 робочі дні =1\~191,35грн. Кількість днів вимушеного прогулу за період з 08.11.2021 по 24.02.2022 - 76 днів. Розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить: 1191,35 грн*76 днів = 90\~542,60 грн. З огляду на викладене, з метою захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне стягнути з Відділу освіти Краснопільської\~селищної ради на її користь середній заробіток за період з 08.11.2021 по 24.02.2022 у сумі 90\~542,60 грн з утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів при виплаті, відтак позовна вимога про стягнення середнього заробітку за період відсторонення також підлягає задоволенню. Враховуючи, що позов задоволений у повному обсязі, позивачеві за рахунок відповідачів у відповідності до положень ст. 141 УПК України підлягають відшкодуванню витрати по сплаті судового збору у сумі 1984,80 грн. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Outcome: approved