Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-05 00:00:00

[PERSON] , через свого представника, звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Так, позивач зазначив, що 22.09.2022 року о 12:30 год в м. Житомирі, вул. Покровська, 236, водій [PERSON] керував автомобілем BMW, д.н.з. [NUMBER] ; виконуючи поворот, не надав дорогу автомобілю Ford, д.н.з. [NUMBER] , який рухався у попутному напрямку по головній дорозі. Внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Зазначає, що вина [PERSON] доведена зібраними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 403419 від 22.09.2022, схемою ДТП від 22.09.2022, поясненнями [PERSON] . За таких обставин, суд прийшов до висновку про доведеність вини [PERSON] у порушенні п. 10.4 ПДР України та вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнав винним у вчиненні данного правопорушення, застосувавши адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. Посилаючись на ці обставини, та з урахуванням заяви про зміну розміру позовних вимог (а.с. 70-71), позивач просить стягнути з відповідача 432448,30 грн матеріальної шкоди, 20000,00 грн моральної шкоди та вирішити питання з приводу розподілу судових витрат пропорційно задоволенню позовних вимог. \~ \~ \~ \~У судове засідання сторони або їх представники не з`явились. \~ \~ \~ \~Представник позивача у прохальній частині уточненої заяви просить розгляд справи проводити без участі позивача та його представника; щодо заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 71). \~ \~ \~ \~Відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, однак поштові відправлення, що направлялись останньому, повернулись на адресу суду не врученими адресату з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 54-55, 59-60). Довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутністю за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Відповідно до пункту 3 частини сьомої статті 128\~ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Зазначене узгоджується із правовою позицією Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду, викладеною у постанові від 10.05.2023 року у справі № 755/17944/18 провадження № 61-185св23. Згідно з ч. 1 ст.\~280\~ЦПК\~України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст. ст. 211, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача і ухвалити заочне рішення. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що 26 22.09.2022 року о 12:30 год в м. Житомирі, вул. Покровська, 236, водій [PERSON] керував автомобілем BMW, д.н.з. [NUMBER] ; виконуючи поворот, не надав дорогу автомобілю Ford, д.н.з. [NUMBER] , який рухався у попутному напрямку по головній дорозі. Внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 06.10.2022 року у справі № 295/9724/22 [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст. 124 КУпАП\~(а.с. 41-42). Відповідно до ч. 4\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській, або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, сам факт ДТП 06.10.2022 року підтверджуються постановою від 06.10.2022 року, яка набрала законної сили, та є обов`язковою для суду. Власником автомобіля марки Ford, д.н.з. [NUMBER] , є [PERSON] (а.с. 28). Відповідно до висновку № 29 транспортно-товарознавчої експертизи від 12.12.2022 року (а.с. 12-16) вартість матеріального збитку, завдана власнику транспортного засобу Ford Transit Custom, д.н.з. [NUMBER] , пошкодженого при ДТП, станом на 22.09.2022 року складає 501528,30 грн. Згідно договору комісії № 7990/23/4/03943 від 20.01.2023 року (а.с. 18) комісіонер ТОВ АВТОКАПІТАЛ + за дорученням [PERSON] зобов`язався вчинити продаж ТЗ FORD Transit Custom, реєстраційний номер [NUMBER] , із визначеною за домовленістю сторін договору ціною - 15000 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок). ТЗ переданий комісіонеру ТОВ АВТОКАПІТАЛ+ за актом приймання-передачі транспортних засобів та їх складових частин […] від 20.01.2023 року № 7990/23/4/03943 (а.с. 19). Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу № 7990/23/4/03943 від 23.01.2023 року (а.с. 20), акту огляду реалізованого ТЗ від 23.01.2023 року № 7990/23/000461 та інформаційної картки ТЗ (зворот. а.с. 19, 21) відчужений ТЗ FORD Transit Custom, 2017 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , з визначеною за домовленістю сторін договору ціною - 15000 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок) покупцю [PERSON] 28.12.2022 року позивачу Страховою компанією ПрАТ «УСК «Княжа вієна іншуранс груп» було перераховано страхове відшкодування на загальну суму 54080,00 грн (а.с. 64-65). Згідно із ч. 1 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1ст. 1166 ЦК України). Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України). У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності). Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом. До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 04 березня 2020 року (справа № 641/2795/16). Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням встановленого, матеріальна шкода позивачу була завдана саме внаслідок порушення\~Правил дорожнього руху\~відповідачем, вина якого встановлена судом у адміністративному провадженні, відтак суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення матеріальних збитків є доведеними та такими, що підлягають задоволенню. З огляду на наведене, суд приходить до висновку щодо стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди в сумі 432448,30 грн (різницю між виплаченим страховим відшкодуванням, сумою реалізації пошкодженого авто іншому власнику та завданими збитками). Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних - душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Статтею 1167\~ЦК України визначено, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуєтся особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Вирішуючи питання про розмір компенсації за нанесену моральну шкоду, суд виходить з характеру і тривалості страждань позивача й істотних змін способу його життя. При вирішенні питання щодо відшкодування моральної шкоди суд враховує обставини справи, а саме: характер та тривалість лікування травм, спричинених позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також негативні наслідки, в тому числі, пов`язані із отриманими позивачем в результаті ДТП тілесними ушкодженнями (а.с. 48-49), які є суттєвими, приносили біль остатньому, змушували позивача витрачати свій час на відновлення на реабілітацію, суд виходить з характеру і тривалості страждань позивача й істотних змін способу його життя та беручи до уваги неумисну форму вини відповідача. Суд бере до уваги, що шкода позивачу завдана внаслідок необережних дій відповідача [PERSON] . Разом з тим у позасудовому порядку будь-якого відшкодування позивач не отримав та вимушений був тривалий час чекати на відновлення своїх прав. На підставі вищевикладеного, заявлену позивачем суму відшкодування моральної шкоди суд вважає дещо перебільшеною, та оцінює її в розмірі 2000,00 грн. На думку суду, така сума відшкодування моральної шкоди є обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача [PERSON] . Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наведених вище мотивів та підстав. Також, відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, на відповідача - у разі задоволення позову. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України) З огляду на наведене, суд вважає за потрібне стягнути з відповідача на користь позивача 4431,88 грн судового збору та 4800,00 грн витрат за проведення експертизи (а.с. 7, 8, 17). Судовий збір в розмірі 1410,00 грн (а.с. 43) помилково сплачений позивачем, тому такий може бути повернутий позивачу на підставі ч. 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір".

Outcome: partial