Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-05 00:00:00

В травні 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу. В позовній заяві позивач вказав, що 15 травня 2021 р. між ним та [PERSON] було укладено договір позики. Згідно якого позичив [PERSON] грошові кошти в сумі 12400 доларів США, який зобов`язався повернути до 15 травня 2022 року, що підтверджується відповідною розпискою від 15 травня 2021 року. Однак, відповідач свої зобов`язання не виконав і у встановлений строк борг не повернув. Як стало відомо [PERSON] помер [INFO] . 03 лютого 2023 р. позивач направив претензію кредитора до Чортківської районної державної нотаріальної контори та отримав відповідь, що претензію кредитора зареєстровано в книзі обліку та реєстрації спадкових справ та журналі реєстрації вхідних документів і заведено спадкову справу №17/2023 до майна померлого [INFO] [PERSON] . На день смерті [PERSON] за адресою [ADDRESS] були зареєстровані відповідачі. 24 березня 2023 року позивач звернувся до відповідачів із письмовою вимогою про повернення боргу, але листи повернулися за закінченням терміну зберігання. На підставі наведеного просить стягнути солідарно з відповідачів вищевказану заборгованість за договором позики від 15.05.2021 року, який було укладено між позивачем [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , а також стягнути на його користь сплачений судовий збір в розмірі 3968 гривень. В судове засідання представник позивача [PERSON] адвокат Квятковський Д.В. надіслав суду заяву про слухання справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином повідомлені про час та місце слухання справи через оголошення на веб порталі судової влади. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст. 15 ЦК України, ч.1 ст.4 ЦПК України). Судом встановлено, що згідно розписки від 15 травня 2021 року [PERSON] , проживаючий [ADDRESS] позичив у [PERSON] кошти в сумі 12400 доларів США. Кошти зобов`язався повернути до 15 травня 2021 року. Згідно відповіді №476/26.17.1-07.4 від 05 січня 2023 виданої Чортківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області вбачається, що гр. [PERSON] , [INFO] помер [INFO] , про що відділом складено актовий запис про смерть №348 від 11.10.2021 року. Відділ «Центр надання адміністративних послуг» Чортківської міської ради надав відповідь №20-10/300 від 06 березня 2023 р. щодо інформації про зареєстрованих осіб у буд. [ADDRESS] , з якої вбачається, що згідно реєстру територіальної громади м. Чорткова за вищезгаданою адресою на 11 жовтня 2021 р. були зареєстровані: [PERSON] , 1958 р.н.; [PERSON] , 1987 р.н.; [PERSON] , 1992 р.н.; [PERSON] , 2009 р.н.; [PERSON] ,2011 р.н.; [PERSON] , 1980 р.н. та ін. Згідно відповіді Чортківської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №40/02-14 від 09 лютого 2023 р. повідомило, що у зв`язку з одержанням претензії кредитора, яку зареєстровано в книзі обліку та реєстрації спадкових справ та журналі реєстрації вхідних документів, 03 лютого 2023 року заведено спадкову справу №17/2023 до майна померлого [INFO] [PERSON] . У випадку звернення до державної нотаріальної контори, спадкоємцям [PERSON] буде роз`яснено зміст статті 1282 Цивільного кодексу України щодо обов`язку спадкоємця задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Позивачем направлявся лист вимога до відповідачів про добровільне погашення боргового зобов`язання, однак був повернений лист за закінчення терміну зберігання. На час розгляду справи борг позивачу відповідачами не повернутий. Відповідно до пункту першого частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки (постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц та від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц). За своїми правовими характеристиками договір позики є реальною, оплатною або безоплатною угодою, який посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. У постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-50цс16 зроблено висновок, що договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України: від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі №6-79цс14, від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17, і підтримані Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18). Ця судова практика є незмінною. Згідно зі статтею 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав i обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права i обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав i обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України. Перелік зобов`язань, які не входять до складу спадщини, визначений статтею 1219 ЦК України. Особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника регламентуються приписами статей 1281 і 1282 Цивільного кодексу України (у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин). Згідно вимог ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Відповідно до приписів ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Згідно висновку Верховного суду, наведеного у постанові від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц, при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. У відповідності з вимогами ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Зважаючи на такі вимоги цивільного процесуального законодавства суд стягує з відповідача в користь позивача 3968 гривень понесених нею витрат на сплату судового збору.

Outcome: approved