Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-28 00:00:00

Позивач в позові зазначає, що [INFO] померла [PERSON] , яка на день смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . Після її смерті відкрилась спадщина на: житловий будинок з господарськими будівлями розташований в [ADDRESS] ; майновий пай члена КСП «Світанок » с. Павлівка Калинівського району Вінницької області в розмірі 875 грн або 0,030 %, що належав померлій на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП серії ВІ VІІ № 011716, виданого Павлівською сільською радою Калинівського району Вінницької області 13.10.2006 року; земельну ділянку площею 0,3431 гектарів у межах згідно з планом розташовану Вінницька область Калинівський район, с. Павлівка, Павлівської сільської ради, цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства , яка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ВН, виданого Павлівською сільською радою Калинівською району Вінницької області 07.03.2001 року, на підставі рішення 15 сесії 22 скликання Павлівської сільської ради народних депутатів Калинівського району Вінницької області від 26.12.1997 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за ВН № 441, які позивач бажає оформити. [PERSON] проживала одиноко, була дуже старенькою, тому взимку 2018 року мати позивача запропонувала їй пожити з ними в будинку по [ADDRESS] , де вона жила до літа 2018 року, а потім повернулась до себе додому. Після смерті [PERSON] за її будинком доглядала її сусідка, яка пізніше здала цей будинок в оренду. Коли з будинку в травні 2023 році виселялись квартиранти, вони передали позивачці заповіт, складений [PERSON] на її ім`я, який знайшли її в будинку, а також правовстановлюючі документи на належне померлій майно. Згідно заповіту, посвідченого 09.03.2017 року секретарем Павлівської сільської ради Калинівського району Вінницької області Дмитрук М.С., зареєстрованого в реєстрі за №26 [PERSON] заповідала позивачці [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті, і на що вона матиме право за законом. На день смерті [PERSON] заповіт не змінено і не скасовано. Тобто виявилось, що позивач є спадкоємицею за заповітом на майно померлої [PERSON] . Однак, коли отримавши на руки заповіт, позивач звернулась до приватного нотаріуса Хмільницького районного нотокругу Варламова О.В. по питанню оформлення своїх спадкових прав згідно заповіту, нотаріус їй відмовив в цьому в зв`язку з пропуском 6-місячного терміну для подачі заяви про прийняття спадщини, запропонувавши звернутись в суд з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, тому позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, однак від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі і підтриманні позовних вимог. Відповідач уповноважений представник Калинівської міської ради Вінницької області Трохименко М.В. в підготовче засідання не з`явився, надавши письмову заяву, де просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Так, судом достовірно встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , яка на день смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . Після її смерті відкрилась спадщина на: житловий будинок з господарськими будівлями розташований в [ADDRESS] ; майновий пай члена КСП «Світанок » с. Павлівка Калинівського району Вінницької області в розмірі 875 грн або 0,030 %, що належав померлій на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП серії ВІ VІІ № 011716, виданого Павлівською сільською радою Калинівського району Вінницької області 13.10.2006 року; земельну ділянку площею 0,3431 гектарів у межах згідно з планом розташовану Вінницька область Калинівський район, с. Павлівка, Павлівської сільської ради, цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства , яка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ВН, виданого Павлівською сільською радою Калинівською району Вінницької області 07.03.2001 року, на підставі рішення 15 сесії 22 скликання Павлівської сільської ради народних депутатів Калинівського району Вінницької області від 26.12.1997 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за ВН № 441, які позивач бажає оформити. [PERSON] проживала одиноко, була дуже старенькою, тому взимку 2018 року мати позивача запропонувала їй пожити з ними в будинку по [ADDRESS] , де вона жила до літа 2018 року, а потім повернулась до себе додому. Після смерті [PERSON] за її будинком доглядала її сусідка, яка пізніше здала цей будинок в оренду. Коли з будинку в травні 2023 році виселялись квартиранти, вони передали позивачці заповіт, складений [PERSON] на її ім`я, який знайшли її в будинку, а також правовстановлюючі документи на належне померлій майно. Згідно заповіту, посвідченого 09.03.2017 року секретарем Павлівської сільської ради Калинівського району Вінницької області Дмитрук М.С., зареєстрованого в реєстрі за №26 [PERSON] заповідала позивачці [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті, і на що вона матиме право за законом. На день смерті [PERSON] заповіт не змінено і не скасовано. Тобто виявилось, що позивач є спадкоємицею за заповітом на майно померлої [PERSON] . Однак, коли отримавши на руки заповіт, позивач звернулась до приватного нотаріуса Хмільницького районного нотокругу Варламова О.В. по питанню оформлення своїх спадкових прав згідно заповіту, нотаріус їй відмовив в цьому в зв`язку з пропуском 6-місячного терміну для подачі заяви про прийняття спадщини, запропонувавши звернутись в суд з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Так як позивач не є родичкою спадкодавиці, не проживала з останньою, про існування заповіту дізналась лише в травні 2023 року, тобто вже після спливу 6-місячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини, то в неї були наявні об`єктивні труднощі для своєчасного прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] . На необізнаність спадкоємця про наявність заповіту як поважну причину пропуску строку для прийняття спадщини вказав ВС КЦС в справі №405\\7058\\19 від 26.07.2021 року. Аналогічні правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 06.09.2017 року у справі 6-49 цс 17. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 25.03.2020 року у справі №642/2539/18-ц, від 26.06.2019 року у справі №565/1145/17, від 28.10.2019 року у справі №761/42165/17, від 06.06.2018 року у справі №315/765/14-ц, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. На момент смерті [PERSON] разом з нею ніхто не проживав та не був зареєстрованим за однією адресою по [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 370 від 15.05.2023 року Павлівського старостинського округу Калинівської міської ради Вінницької області,яка долучена до матеріалів справи. Причина пропуску позивачем строку для прийняття спадщини поважна, оскільки усталена практика Європейського Суду з прав людини вказує на недопустимість порушення права на вільне володіння майном, закріплене у Протоколі 1. Оскільки позивач пропустила встановлений законом шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини з причин, які судом визнані поважними, то з метою захисту її майнових прав, необхідно [PERSON] визначити додатковий строк, терміном один місяць, який буде достатній для подачі вказаної заяви до нотаріальної контори. На підставі викладеного,

Outcome: approved