Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-16 00:00:00

17.06.2022 року позивач ОСББ «КВІТУЧА КАЛИНА» в особі Голови правління Трушиної Л.В. звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до відповідача [PERSON] в якій просить: стягнути з [PERSON] на користь ОСББ «КВІТУЧА КАЛИНА» заборгованість по внесках на управління багатоквартирним будинком у розмірі 19618,98 грн., з яких: 15185,98 грн. сума боргу, 3104,10 інфляційні втрати та 1329,26 грн. 3% річних штрафу. (а.с.1-4). В обґрунтування позову зазначили, що 08.04.2016 року було проведено державну реєстрацію ОСББ «КВІТУЧА КАЛИНА». Відповідно до рішень загальних сборів ОСББ (протоколи за №8 від 12.01.2019, за №10 від 02.02.2020, №12 від 30.01.2021, №13 від 29.01.2022) було затверджено кошторис та встановлені внески на управління багатоквартирним будинком в таких розмірах: на 2019 рік в розмірі 5,90 грн. за 1 м.кв; на 2020 рік в розмірі 6,10 грн. за 1 м.кв.; на 2021 рік в розмірі 7,10 грн. за 1 м.кв; на 2022 рік в розмірі 7,10 грн. за 1 м.кв. [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] , загальною площею 62,9 кв.м. З липня 2019 року і до моменту подання цієї заяви Боржниця не сплачує внески на управління багатоквартирним будинком, таким чином станом на 01.06.2022 року її заборгованість склала 15185,62 грн. Крім того, ОСББ нарахувало боржниці [PERSON] інфляційні втрати та 3% річних і стягує їх з основною сумою боргу. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.07.2022 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання (а.с.41-41зворот). Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.09.2022 року, за наслідками розгляду клопотання адвоката Жукової Є.Б., яка діє в інтересах [PERSON] , провадження у даній справі було зупинено до набрання законної сили рішенням суду по цивільній справі 205/1255/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Ковальова Євгенія Євгенівна, Комунальне підприємство «Будинок Юстиції» Дніпропетровської обласної ради, Дніпропетровської області, Біржа «Катеринославська нерухомість» про визнання договору купівлі-продажу недійсним. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.06.2023 року відновлено провадження по справі та призначено до розгляду. Предстаник ОСББ «КВІТУЧА КАЛИНА» в судове засідання не з`явилась, подала заяву, відповідно якої зазначила, що 25.06.2023 відповідачка погасила заборгованість у розмірі 15185,62 грн. В зв`язку з чим, підтримує позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат, 3% річних. Просить розгляд справи провести без її участі. Представник відповідача адвокат Жукової Є.Б. в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, відповідно якої зазначено, що 23.06.2023 року [PERSON] здійснила оплату по внесках на управління багатоквартирним будинком у розмірі 20712,92 грн. за період по травень 2023 року. Просила відмовити в частині вимог, щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних. Просить розгляд справи провести без її участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Судом встановлено, що відповідачу по справі [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заюорон віджуження обєктів нерухомого майна (а.с. 44). В свою чергу, ОСББ «КВІТУЧА КАЛИНА» зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 08.04.2016 р., є юридичною особою, діє на підставі Статуту, затвердженого Рішенням Загальних зборів ОСББ «КВІТУЧА КАЛИНА» (а.с. 6-22). ОСББ «КВІТУЧА КАЛИНА» створено відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» власниками квартир і нежитлових приміщень багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] . Тарифи були затверджені рішенням загальних зборів ОСББ «КВІТУЧА КАЛИНА», тому суд приймає надані розрахунки. Відповідно до ст.ст.\~316,\~317,\~322 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирних будинків»\~об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - це юридична особа, створена власниками для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання неподільного та загального майна. Відповідно до ч. 2\~ст. 382 Цивільного кодексу\~\~України\~власникам квартири у дво-, або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Правовідносини із споживання житлово - комунальних послуг регулюються\~Законом України «Про житлово - комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на\~Конституції України\~і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього\~Закону\~та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~господарська діяльність, спрямована на задоволення потреб фізичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них території є діяльністю з утримання будинків і прибудинкових територій. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених\~Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Згідно зі\~статтею 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»\~залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до\~ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Частиною 1\~статті 20 вказаного Закону\~встановлено, що частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено\~Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Згідно із\~статтею 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»\~основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Відповідно до\~статті 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»\~вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Рішення загальних зборів може бути оскаржене в судовому порядку. До компетенції загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку належить визначення розмірів платежів та внесків членів об`єднання. У разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду (частина 6\~статті 13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»). Частиною 1\~статті 20 вказаного Закону\~встановлено, що частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Згідно із\~статтею 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», з метою надання населенню, що проживає в багатоквартирних будинках, у яких створено об`єднання, пільг та субсидій для відшкодування витрат на оплату комунальних послуг визначається розмір внесків (платежів) на відповідні потреби, затверджений загальними зборами об`єднання, але не більше найвищого у відповідному населеному пункті тарифу на відповідні комунальні послуги, встановленого відповідним державним органом або органом місцевого самоврядування для суб`єктів господарювання. Частина 3\~статті 23 цього Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»\~визначає, що внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів. Отже, відповідно до наведених вимог чинного законодавства особа, яка є власником квартири, і водночас співвласником будинку, в якому створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - ОСББ), однак не є членом цього об`єднання, зобов`язана брати участь у витратах на управління, утримання та збереження будинку, а об`єднання наділено правом у разі нездійснення цією особою таких дій звернутися до суду з позовом про стягнення нарахованих платежів по цим витратам. Реалізація вказаних вище положень здійснюється на підставі статті 12 Закону, яка передбачає, що управління багатоквартирним будинком об`єднання здійснює через свої органи управління. Відповідно довідки про заборгованість з оплати внесків на управління багатоквартирного будинку, власниці квартири [ADDRESS] [PERSON] станом на 01.06.2022 року має заборгованість у розмірі 15185,62 грн., що не заперечувалось відповідачем по справі. Відповідно квитанції № 0.0.3064811565.1 від 23.06.2023 р. з призначенням платежу: оплата за утриманя будинку [ADDRESS] , платником [PERSON] сплачено суму у розмірі 20712,92 грн. Представник позивача надав суду заяву, в якій зазначає, що відповідач сплатила заборгованість по оплаті послуг з утримання багатоквартирного будинку, а тому просить не стягувати з відповідача дану суму. Проте вимоги, щодо стягнення на їх користь інфляційних втрат на суму боргу у розмірі 3104,10 грн. та 3% річних у розмірі 1329,26 грн. підтримала. В заяві від 17.07.2023 Представник відповідача пославшись на норми Закону України №533-ІХ, №530-ІХ на період дії карантину та воєнного стану щодо заборони нараховувати штрафи та пені за несвоєчасне здійснення платежів за комунальні послуги, просила відмовити у задоволені позовних вимог в цій частині. Цивільний кодекс України\~містить як інститут неустойки (штрафу, пені) так і відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань. Згідно ч. 1\~ст. 546 ЦК України\~виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Як визначено\~ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Окремо нормами матеріального права визначено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.\~\~ У постанові Верховного Суду України від 05 липня 2019 року у справі № 905/600/18 роз`яснено, враховуючи положення ч. 2\~ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Об`єднана палата Касаційного господарського суду дійшла висновку у постанові від 05 липня 2019 року у справі № 905/600/18, що інфляційні втрати не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання. Отже, вимога позивача про стягнення з відповідачки боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми не є вимогою про сплату пені,\~\~нарахування якої зупинено підпунктом 4 пункту 3 розділу II\~Закону\~\~України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)». Разом з тим, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введений воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 , який триває і на даний час. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Навіть в умовах воєнного стану конституційне право людини на судовий захист не може бути обмеженим. Постановою Кабінету Міністрів України №206 від 05.03.2022 про «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Ця постанова набрала чинності з дня опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року. Таким чином, всі нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних, які здійснені позивачем з 24.02.2022 року по 31.05.2023 року є такими, що заборонені чинним законодавством, а тому не підлягають стягненню з відповідачів. Враховуючи наведене розрахунок інфляційних втрат та трьох відсотків річних має бути обмежений і становити період з 01 липня 2019 року до 24.02.2022 року, тому суд здійснює перерахунок заявлених позивачем до стягнення сум інфляційних нарахувань та 3% річних, які у такому випадку відповідно становлять 1374,70 грн. та 1208,20 грн., які і підлягають задоволенню. Згідно\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно зі ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, оскільки відповідачем визнано позов, то 50 відсотків судового збору сплаченого позивачем при пред`явленні позову у розмірі 1240,50 грн. підлягають йому поверненню з державного бюджету. Інша половина суми сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial