Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Великоберезовицької селищної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] померла баба позивачки - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 16 січня 2020 року. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складалося із: земельної ділянки з кадастровим номером: 6125286400:01:007:0010, загальною площею: 2,7196 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Острівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру № НВ-6114443712021 від 29 березня 2021 року, Державним актом на право приватної власності на землю серії IV-ТР № 034575 від 02 лютого 1999 року; частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На момент смерті з [PERSON] проживали та були зареєстровані: її чоловік (дід позивачки) - [PERSON] , її син (дядько позивачки) - [PERSON] , її донька (мати позивачки) - [PERSON] (на момент народження Позивачки - [PERSON] ), що підтверджується Довідкою № 279 від 22 березня 2018 року, виданою Острівською сільською радою (копія додається). Жоден із вказаних спадкоємців за життя правовстановлюючих документів на майно не отримав. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася. [INFO] помер дід позивачки - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 16 січня 2020 року. Після його смерті залишилося таке майно: 1/3 частка земельної ділянки з кадастровим номером: 6125286400:01:007:0010, яка належала його дружині - [PERSON] згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ТР № 034575 від 02 лютого 1999 року; 1/3 частки у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка складається з його власної частки та частки, що перейшла після смерті [PERSON] . На момент смерті з [PERSON] проживали та були зареєстровані його син (дядько позивачки) - [PERSON] , його донька (мати позивачки) - [PERSON] (на момент народження позивачки - [PERSON] ). Жоден із вказаних спадкоємців за життя правовстановлюючих документів на майно не отримав. Також на момент смерті [PERSON] з ним була зареєстрована та проживала позивач, [PERSON] . Факт реєстрації вказаних спадкоємців підтверджується Довідкою № 279 від 22 березня 2018 року, виданою Острівською сільською радою. Після смерті [PERSON] було відкрито спадкову справу № 93/2023 від 15 березня 2023 року. За життя [PERSON] також склав заповіт, посвідчений Острівською сільською радою 07 вересня 1999 року за № 71, в якому належну йому частку у житловому будинку з надвірними побудовами та спорудами, який розташований в [ADDRESS] заповів [PERSON] . Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. [INFO] помер дядько позивачки - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 17 червня 2015 року. Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складалося із: земельної ділянки з кадастровим номером: 6125286400:01:007:0009, загальною площею: 3,0061 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Острівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру № НВ-6114443542021 від 29 березня 2021 року, Державним актом на право приватної власності на землю серії IV-ТР № 034541 від 02 лютого 1999 року. У вказаному державному акті було допущено помилку, проте 04 грудня 2019 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області у справі № 607/12984/19, серед іншого, встановлено факт належності померлому [PERSON] Державного акту на право приватної власності на землю IV-ТР № 034541, який виданий Острівською радою народних депутатів 02 лютого 2019 року; 1/2 частка земельної ділянки з кадастровим номером: 6125286400:01:007:0010, яка перейшла до нього після смерті матері - [PERSON] та батька - [PERSON] ; 1/3 частки у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка складається з його власної частки та частки, що перейшла після смерті [PERSON] . На момент смерті з [PERSON] серед спадкоємців першої черги проживала та була зареєстрована його сестра (мати позивачки) - [PERSON] (на момент народження позивачки - [PERSON] ), що підтверджується Довідкою № 279 від 22 березня 2018 року, виданою Острівською сільською радою. За життя правовстановлюючих документів на майно вона не отримала. Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася. Інших спадкоємців у [PERSON] не було. Він не був одружений та не мав дітей. [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 06 жовтня 2020 року. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складалося із: земельної ділянки з кадастровим номером: 6125286400:01:007:0009, яка згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії IV-ТР № 034541 від 02 лютого 1999 року належала [PERSON] ; земельної ділянки з кадастровим номером: 6125286400:01:007:0010, яка перейшла до неї в повному обсязі після смерті [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ; 2/3 частки у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка складається з її власної частки та частки, що перейшла після смерті [PERSON] та [PERSON] . Після смерті матері позивачки, [PERSON] , спадщину прийняла [PERSON] шляхом подання заяви про прийняття спадщини за законом від 01 лютого 2021 року за № 72. На підставі вказаної заяви було відкрито спадкову справу № 25/2021 (номер у Спадковому реєстрі 67135925), що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 63373937 від 01 лютого 2021 року. На момент смерті [PERSON] з нею проживали та були зареєстровані серед спадкоємців першої черги спадкування: донька - [PERSON] , що підтверджується довідкою Великоберезовицької селищної ради № 65 від 28 січня 2021 року. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. Житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою [ADDRESS] мав статус колгоспного двору і відповідно до довідки Великоберезовицької селищної ради № 66 від 28 січня 2021 року (копія додається), станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору були: [PERSON] , помер [INFO] ; [PERSON] , померла [INFO] ; [PERSON] , помер [INFO] ; [PERSON] , померла [INFO] . Згідно інформаційної довідки № 138 від 15 лютого 2021 року, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, по обліку бюро будинковолодіння [ADDRESS] рахується за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до інформаційної довідки № 140 від 15 лютого 2021 року, [PERSON] було отримано свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок, видане Тернопільською районною радою 30 жовтня 1989 року та записано в реєстрову книгу № 1 за реєстровим [NUMBER]. Державна реєстрація права власності на житловий будинок по [ADDRESS] за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в бюро не проведена. Згідно з даними Технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 10 лютого 2021 року вказане будинковолодіння складається з: житлового будинку (літера «А»), хліва (літера «Б»), хліва (літера «В»), навісу (літера «Г»), вбиральні (літера «Д»), погріб (літера «Пг»), огорожі (літера «З»). Свідоцтво [NUMBER] від 30 жовтня 1989 року видане на ім`я [PERSON] було втрачено. Для оформлення своїх спадкових прав на зазначені вище земельні ділянки після смерті матері - [PERSON] , які вона успадкувала після [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , позивачка через уповноваженого представника звернулася до Тернопільської районної державної нотаріальної контори, проте нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з неможливістю встановлення факту родинних відносин, зокрема між померлими особами, про що видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2346/02-31 від 21 жовтня 2021 року. Дійсно, при поданні заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину не було надано документів, які підтверджують факт укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , оскільки вони були втрачені. Відновити чи отримати дублікат вказаних документів у органах державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] не змогла, оскільки на підставі наявних документів не може довести факт родинних відносин з дідом та бабою. Для отримання відомостей про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] було надіслано адвокатський запит. На вказаний адвокатський запит надійшла відповідь № 731/26.11.1-07.4 від 09 вересня 2022 року, де зазначається що у Тернопільському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі наявний актовий запис про шлюб № 13 від 24 листопада 1962 році, який складено Великолуцькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області України [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Окрім того, при видачі документів, які посвідчують факти родинних відносин в сім`ї було допущено ряд помилок в прізвищах та іменах спадкодавців, що унеможливлюють реалізацію спадкових прав у позасудовому порядку. Зокрема, документом, що посвідчує факт родинних відносин між дядьком позивачки - [PERSON] та його матір`ю [PERSON] є свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 20 червня 1983 року. У вказаному документі прізвище, ім`я, по батькові баби Позивачки вказано як: « [PERSON] ». При цьому, у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 10 січня 2020 року прізвище, ім`я, по батькові баби вказано як: « [PERSON] ». Прізвище, ім`я, по батькові батька вказано вірно. Документом, що посвідчує факт родинних відносин між матір`ю Позивачки - [PERSON] та її батьком є свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 19 березня 1969 року. У вказаному документі прізвище ім`я по батькові її батька вказано як: « [PERSON] ». При цьому, у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 16 січня 2020 року його прізвище, ім`я, по-батькові вказано як: « [PERSON] ». Прізвище матері вказано з помилкою, проте рішенням Тернопільського міськрайонного суду у справі №607/12984/19 від 04 грудня 2019 року встановлено, що [PERSON] є донькою померлої [PERSON] . Факт родинних відносин між [PERSON] та її братом [PERSON] також встановлено на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду у справі № 607/12984/19 від 04 грудня 2019 року. Документами, що посвідчують факт родинних відносин між [PERSON] та її матір`ю - [PERSON] (на момент народження Позивачки - [PERSON] ) є: свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 30 травня 1991 року (копія додається). У вказаному документі прізвище ім`я по-батькові матері вказано як: « [PERSON] »; рішення районного суду Тернопільської області Тернопільського району у справі за № 2-276/1993р. від 05 серпня 1993 року, яким розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , укладений 09 червня 1990 року, актовий запис № 9 в Острівській сільській раді народних депутатів; повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу [PERSON] № 00033249669 від 20 жовтня 2021 року, де у відомостях про дружину відсутнє поле про прізвище матері Позивачки після розірвання шлюбу; свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 06 жовтня 2020 року, де прізвище, ім`я, по-батькові матері Позивачки вказано як: « [PERSON] ». З невідомих причин до Державного реєстру актів цивільного стану не було внесено запис про зміну прізвища матері позивачки після розірвання шлюбу, що перешкоджає видачі свідоцтва про право на спадщину та реалізації спадкових прав позивачки. Для оформлення спадкових прав на частку 2/3 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою [ADDRESS] після смерті [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] через уповноваженого представника [PERSON] звернулася до Тернопільської районної державної нотаріальної контори, проте отримала відмову № 439/02-31 від 10 березня 2023 року. У вказаній відмові нотаріусом було зазначено, що державна реєстрація права власності на вказаний житловий будинок за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не проводилася, а також неможливо встановити родинні відносини між померлими. Нотаріусом також було повідомлено, що відповідно до Листа Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21 лютого 2005 року у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення власності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Для оформлення своїх спадкових прав на частку 1/3 житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою [ADDRESS] після смерті [PERSON] згідно Дубліката заповіту № 25 від 28 вересня 2021 року, посвідченого виконкомом Острівської сільської ради 07 вересня 1999 року за № 71 [PERSON] через уповноваженого представника звернулася до Тернопільської районної державної нотаріальної контори, проте отримала відмову № 485/02-31 від 15 березня 2023 року. У вказаній постанові нотаріусом вказується про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно через втрату правовстановлюючого документу виданого на ім`я [PERSON] і відсутність правовстановлюючого документа на частину будинковолодіння, яке той успадкував після [PERSON] , а також через неможливість встановлення родинних відносин між померлими особами. Через наявність великої кількості помилок в документах, які посвідчують родинні відносини між померлими членами сім`ї - [PERSON] позбавлена можливості реалізувати свої права на спадкове майно. Також в позасудовому порядку [PERSON] не може оформити свої спадкові права на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, оскільки документ на частку житлового будинку виданий на ім`я [PERSON] було втрачено, а право власності на іншу частину вказаного нерухомого майна за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не було зареєстровано взагалі. З огляду на вказане, позивачка просила суд: - визнати за [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) в порядку спадкування за законом після її матері, [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на земельну ділянку з кадастровим номером: 6125286400:01:007:0010, загальною площею: 2,7196 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Острівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області і належала померлій [PERSON] відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ТР № 034575 від 02 лютого 1999 року; - визнати за [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) в порядку спадкування за законом після її матері, [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на земельну ділянку з кадастровим номером: 6125286400:01:007:0009, загальною площею: 3,0061 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Острівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області і належала померлому [PERSON] відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ТР № 034541 від 02 лютого 1999 року; - визнати за [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) в порядку спадкування за законом після її матері, [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на частку в розмірі 2/3 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - визнати за [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) в порядку спадкування за заповітом після її діда, [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на частку в розмірі 1/3 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді від 22 березня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі №607/5113/23. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Протокольною ухвалою суду, постановленою у судовому засіданні, яке відбулося 28 квітня 2023 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. 13 червня 2023 року представник позивачки, адвокат Кренціль Б. О. подав суду клопотання про зміну предмета позову, у якому просив внести зміни до позовних вимог в частині, шляхом викладення позовних вимог № 3 та 4 у такій редакції: 3)Визнати за [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) в порядку спадкування за законом після її матері, [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на частку в розмірі 3/5 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; 4)Визнати за [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) в порядку спадкування за заповітом після її діда, [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на частку в розмірі 1/5 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; інші позовні вимоги залишити без змін. Вказане клопотання обґрунтував тим, що відповідно до положень ч. 3 ст. 5 Цивільного кодексу України 2004 року, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. В постанові Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22 грудня 1995 року також вказується, що до правовідносин, що виникли раніше набуття чинності Законом УРСР «Про власність» застосовується діюче на той час законодавство. Таким чином, набуття [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] права власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами регулюється положеннями ЦК УРСР 1963 року про набуття права власності на колгоспний двір. Згідно з ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР - розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22 грудня 1995 року, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист права приватної власності» № 20 від 22 грудня 1995 року, спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Як видно з довідки Великоберезовицької селищної ради № 66 від 28 січня 2021 року (знаходиться в матеріалах справи), станом на 15 квітня 1991 року житловий будинок за адресою: [ADDRESS] мав статус колгоспного двору. В цьому господарстві були зареєстровані та проживали громадяни: [PERSON] , помер [INFO] ; [PERSON] , померла [INFO] ; [PERSON] , помер [INFO] ; [PERSON] , померла [INFO] ; [PERSON] , яка народилася [INFO] . Тому вказані особи набули права власності на зазначений будинок у рівних частках згідно з положеннями законодавства, тобто кожен із учасників колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року володів часткою в розмірі 1/5 майна. Після смерті [PERSON] право на її частку у нерухомому майні - будівлях та спорудах за адресою: [ADDRESS] перейшло в рівних частинах до її спадкоємців першої черги: чоловіка - [PERSON] , сина - [PERSON] , доньки - [PERSON] . Кожен із зазначених спадкоємців успадкував 1/5 її частки на будинковолодіння. Після смерті [PERSON] успадкована ним 1/5 вищезазначеної частки будинковолодіння перейшла в порядку спадкування за законом до дітей - [PERSON] , [PERSON] , а 1/5 його власної частки перейшла в порядку спадкування за заповітом до [PERSON] . [PERSON] , [PERSON] враховуючи власні частки та частку, успадковану після [PERSON] та [PERSON] володіли, часткою в розмірі 3/10 будинковолодіння кожен. Після смерті [PERSON] - його сестра, [PERSON] успадкувала після його смерті належну йому 3/10 частки у будинковолодінні. Разом з її власною часткою вона становила частку в розмірі 3/5 будинковолодіння. Після смерті [PERSON] [PERSON] успадкувала частку в розмірі 3/5 будинковолодіння і разом з часткою успадкованою нею від [PERSON] її частка в будинковолодінні, що перейшло в порядку спадкування, становить - 4/5. 1/5 будинковолодіння належить їй як члену колгоспного двору самостійно, тому до предмета позову не включається Враховуючи відсутність документів на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] і те, що він має статус колгоспного двору - оформити спадкові права на нього в позасудовому порядку неможливо. Представник позивачки, адвокат Кренціль Б. О. в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив суд проводити розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Великоберезовицької селищної ради у судове засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій просив суд проводити розгляд справи за його відсутності, щодо задоволення позовних вимог не заперечив. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві, а також у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Представник третьої особи Тернопільської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання, у якому просив суд справу розглядати без його присутності; щодо вирішення справи покладається на думку суду За вказаних обставин, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини. [INFO] померла баба позивачки - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно 16 січня 2020 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Згідно витягу з Державного земельного кадастру № НВ-6114443712021 від 29 березня 2021 року земельна ділянка з кадастровим номером: 6125286400:01:007:0010, загальною площею: 2,7196 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Острівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області належить на праві власності [PERSON] . Вказане також вбачається із Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ТР № 034575 від 02 лютого 1999 року. 22 березня 2018 року виконкомом Острівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області видана довідка № 279 про те, що будинковолодіння, яке знаходиться в [ADDRESS] належало [PERSON] , який помер [INFO] , на день смерті постійно проживав і перебував на реєстраційному обліку в даному будинку. Станом на 01 липня 1990 року двір колгоспний, членами двору були: [PERSON] - голова двору, помер [INFO] ; [PERSON] - дружина, померла [INFO] ; [PERSON] - син, помер [INFO] ; [PERSON] - дочка, 1969 року народження. За вищевказаною адресою на день смерті [PERSON] проживали та перебували на реєстраційному обліку: [PERSON] - чоловік, помер [INFO] ; [PERSON] - син, помер [INFO] ; [PERSON] - дочка, 1969 року народження; [PERSON] - внучка, 1991 року народження. За вищевказаною адресою на день смерті [PERSON] проживали та перебували на реєстраційному обліку. [PERSON] - син, помер [INFO] ; [PERSON] - дочка, 1969 року народження; [PERSON] - внучка, 1991 року народження. На день смерті [PERSON] проживали і перебували на реєстраційному обліку: [PERSON] - сестра, 1969 року народження; [PERSON] - племінниця, 1991 року народження; [PERSON] - син племінниці, 2009 року народження; [PERSON] - дочка племінниці, 2010 року народження; [PERSON] - син племінниці, 2011 року народження; [PERSON] - дочка племінниці, 2014 року народження. Померлому [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка для ведення сільського господарства площею 3,01 га приватизована, державний акт серії IV-TP № 034541. Померлій [PERSON] на праві власності належала земельна площею 2,72 га приватизована, ділянка для ведення сільського господарства державний акт серії IV-TP № 034575. [INFO] помер дід позивачки - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно 16 січня 2020 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем виконкому Острівської сільської ради 07 вересня 1999 року, зареєстровано в реєстрі за № 71, в якому належний йому на праві особистої власності житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами, який розташований в [ADDRESS] заповів [PERSON] . [INFO] помер дядько позивачки - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 17 червня 2015 року Острівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. Згідно витягу з Державного земельного кадастру № НВ-6114443542021 від 29 березня 2021 року та Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ТР № 034541 від 02 лютого 1999 року земельна ділянка з кадастровим номером: 6125286400:01:007:0009, загальною площею: 3,0061 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Острівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області належить на праві власності [PERSON] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/12984/19 від 04 грудня 2019 року, серед іншого, встановлено факт належності померлому [PERSON] Державного акту на право приватної власності на землю IV-ТР № 034541, який виданий Острівською радою народних депутатів 02 лютого 2019 року. [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 06 жовтня 2020 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Після смерті матері позивачки було відкрито спадкову справу № 25/2021 (номер у Спадковому реєстрі 67135925), що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 63373937 від 01 лютого 2021 року. 28 січня 2021 року Острівським старостинським округом Тернопільського району Тернопільської області видана довідка № 66 про те, що будинковолодіння, яке знаходиться в [ADDRESS] належало [PERSON] , який помер [INFO] , на день смерті постійно проживав і перебував на реєстраційному обліку в даному будинку. Станом на 15 квітня 1990 року двір колгоспний, членами двору були: [PERSON] - голова двору, помер [INFO] ; [PERSON] - дружина, померла [INFO] ; [PERSON] - син, помер [INFO] ; [PERSON] - дочка, 1969 року народження; [PERSON] - внучка, [INFO] . За вищевказаною адресою на день смерті [PERSON] проживали і перебували на реєстраційному обліку: [PERSON] - дочка, [INFO] ; [PERSON] - внук племінниці, [INFO] ; [PERSON] - внучка, [INFO] ; [PERSON] - внук, [INFO] ; [PERSON] - внучка, [INFO] ; [PERSON] - внук, [INFO] . 28 січня 2021 року Острівським старостинським округом Тернопільського району Тернопільської області видана довідка № 66 про те, що на день смерті [PERSON] проживали і перебували на реєстраційному обліку: [PERSON] - сестра, померла [INFO] ; [PERSON] - племінниця, [INFO] ; [PERSON] - син племінниці, [INFO] ; [PERSON] - дочка племінниці, [INFO] ; [PERSON] - син племінниці, [INFO] ; [PERSON] - дочка племінниці, [INFO] . Згідно інформаційної довідки № 138, виданої 15 лютого 2021 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, по обліку бюро будинковолодіння [ADDRESS] рахується за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до інформаційної довідки № 140, виданої 15 лютого 2021 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації про те, що за матеріалами бюро станом на 01 січня 2013 року житловий будинок загальною площею 39,2 кв.м., житловою площею 24,0 кв.м., літ. «А», хлів літ. «Б», погріб літ. «Пг», огорожа «1-2» по [ADDRESS] зареєстровано за головою колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 30 жовтня 1989 року та записано в реєстрову книгу № 1 за реєстровим [NUMBER]. Державна реєстрація права власності на житловий будинок по [ADDRESS] за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в бюро не проведена. Згідно з даними Технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 10 лютого 2021 року вказане будинковолодіння складається з: житлового будинку (літера «А»), хліва (літера «Б»), хліва (літера «В»), навісу (літера «Г»), вбиральні (літера «Д»), погріб (літера «Пг»), огорожі (літера «З»). Для оформлення своїх спадкових прав на зазначені вище земельні ділянки після смерті матерії - [PERSON] , які вона успадкувала після брата - [PERSON] , батька - [PERSON] та мами - [PERSON] , позивачка через уповноваженого представника звернулася до Тернопільської районної державної нотаріальної контори, проте нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з неможливістю встановлення факту родинних відносин, зокрема між померлими особами, про що видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2346/02-31 від 21 жовтня 2021 року. На адвокатський запит Кренціля Б. О. від Тернопільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області надано відповідь № 731/26.11.1-07.4 від 09 вересня 2022 року про те, що у Тернопільському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі наявний актовий запис про шлюб № 13 від 24 листопада 1962 році, який складено Великолуцькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області України [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20 червня 1983 року Тернопільським райвідділом ЗАГСу, [PERSON] народився [INFO] у сім`ї [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19 березня 1969 року Тернопільським райвідділом ЗАГСу, [PERSON] народилася [INFO] у сім`ї [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 30 травня 1991 року Острівською сільською радою Тернопільського району, [PERSON] народилася [INFO] у сім`ї [PERSON] та [PERSON] . Рішенням районного суду Тернопільської області Тернопільського району № 2-276/1993р. від 05 серпня 1993 року, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , укладений 09 червня 1990 року, актовий запис № 9 в Острівській сільській раді народних депутатів. Для оформлення спадкових прав на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою [ADDRESS] після смерті мами - [PERSON] , баби - [PERSON] , брата мами - [PERSON] через уповноваженого представника [PERSON] звернулася до Тернопільської районної державної нотаріальної контори, проте отримала відмову № 439/02-31 від 10 березня 2023 року. У вказаній відмові нотаріусом було зазначено, що державна реєстрація права власності на вказаний житловий будинок за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не проводилася, а також неможливо встановити родинні відносини між померлими. Нотаріусом також було повідомлено, що відповідно до Листа Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21 лютого 2005 року у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення власності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Для оформлення своїх спадкових прав на частку житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою [ADDRESS] після смерті діда - [PERSON] згідно Дубліката заповіту № 25 від 28 вересня 2021 року, посвідченого виконкомом Острівської сільської ради 07 вересня 1999 року за № 71 [PERSON] через уповноваженого представника звернулася до Тернопільської районної державної нотаріальної контори, проте отримала відмову № 485/02-31 від 15 березня 2023 року. У вказаній постанові нотаріусом вказується про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно через втрату правовстановлюючого документу виданого на ім`я [PERSON] і відсутність правовстановлюючого документа на частину будинковолодіння, яке той успадкував після [PERSON] , а також через неможливість встановлення родинних відносин між померлими особами. Згідно довідки Тернопільського районного бюро технічної інвентаризації № 139 від 15 лютого 2021 року, загальна вартість житлового будинку та господарських будівель і споруд, які знаходяться за адресою [ADDRESS] становить 149 925,00 гривень. Відповідно до витягів № НВ-9914685172023 та № НВ-9914688272023 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 11 березня 2023 року нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером: 6125286400:01:007:0010 та 6125286400:01:007:0009 становить 91 051,75 гривень та 85 394,11 гривень відповідно. 20 квітня 2023 року на запит суду від Тернопільської районної державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшли матеріали спадкової справи № 25/2021 до майна померлої [INFO] [PERSON] та № 93/2023 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Окрім наданих позивачем документів, із матеріалів спадкових справ встановлено, що 01 лютого 2021 року [PERSON] звернулася до Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері - [PERSON] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/12984/19 від 04 грудня 2019 року встановлено, що [PERSON] є донькою померлої [PERSON] та сестрою [PERSON] , який помер [INFO] . 21 жовтня 2021 року [PERSON] звернулася до Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] . 10 березня 2023 року [PERSON] звернулася до Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] : часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 13 березня 2023 року [PERSON] звернулася до Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті діда [PERSON] : часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно інформації Державного нотаріального архіву Тернопільської області № 1245/01-21 від 17 грудня 2020 року, спадкова справа до майна померлого [PERSON] в 1999-2004 роках не заводилася. Відтак, проаналізувавши вищенаведене, суд доходить до наступного висновку. Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Абзацами 2-3 пункту 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що: «Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року». Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» встановлює, що норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Таким чином, до відносин щодо прийняття спадщини після [PERSON] , [PERSON] застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до статті 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно змінено заповітом. Відповідно до частини 1 статті 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, серед іншого, діти і дружина померлого. Частина 1 статті 548 ЦК УРСР встановлює, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Пунктом 1 частини 1 статті 549 ЦК УРСР встановлює, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 14 червня 1994 року «Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», у редакції чинній на момент виникнення відносин спадкування після [PERSON] , [PERSON] , у пункті 113 встановлюється, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, серед іншого, довідка виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним. Відповідно до частини 2 статті 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина вважається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Враховуючи наведене, спадщину після смерті [PERSON] прийняли: її чоловік [PERSON] (дідо позивачки), її син [PERSON] (дядько позивачки - брат мами), її донька [PERSON] (мати позивачки), оскільки вони на момент смерті баби проживали та були зареєстровані разом з нею. Кожен із зазначених спадкоємців отримав частку у розмірі 1/3 майна, що належало спадкодавцю. Після смерті [PERSON] спадщину за законом прийняли його син (дядько позивачки - брат мами) - [PERSON] , його донька (мати позивачки) - [PERSON] (на момент народження позивачки - [PERSON] ), оскільки вони на момент смерті діда проживали та були зареєстровані разом з ним. Майно, що належало [PERSON] , в тому числі і те, яке він успадкував, але на яке за життя не встиг оформити документів, перейшло до вказаних спадкоємців за законом у рівних частках. Крім того, до позивачки, [PERSON] , відповідно до змісту заповіту перейшла 1/5 частки у житловому будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вона спадщину прийняла, оскільки згідно з даними Острівської сільської ради проживала та була зареєстрована за вказаною адресою. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Статтею 1262 ЦК України встановлено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частина 3 цієї статті визначає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частина 5 статті 1268 ЦК України встановлює, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Стаття 1296 ЦК України встановлює, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Після смерті дядька позивачки - [PERSON] спадщину прийняла його сестра (мати позивачки) - [PERSON] , оскільки постійно проживала і спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Майно, що належало [PERSON] , в тому числі і те, яке він успадкував, але на яке за життя не встиг оформити документів, перейшло до його сестри в повному обсязі. [PERSON] інших спадкоємців, окрім сестри, не мав. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла її донька - [PERSON] , оскільки проживала та була зареєстрована з нею на момент смерті, а також подала заяву про прийняття спадщини за законом від 01 лютого 2021 року за № 72. Майно, що належало [PERSON] , в тому числі і те, яке вона успадкувала, але на яке за життя не встигла оформити документів, перейшло до її доньки. Відповідно до частини 1 статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Верховний суд у пункті 10 Постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вказав, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правостановлюючим документом. Право на земельну ділянку з кадастровим номером: 6125286400:01:007:0010, загальною площею: 2,7196 га відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ТР № 034575 від 02 лютого 1999 року після смерті [PERSON] перейшло в рівних частинах до її спадкоємців першої черги: чоловіка - [PERSON] , сина - [PERSON] , доньки - [PERSON] . Після смерті [PERSON] успадкована ним 1/3 вищезазначеної земельної ділянки перейшла в рівних частинах до його дітей: [PERSON] , [PERSON] . Тобто, кожен із зазначених спадкоємців успадкував земельної ділянки з кадастровим номером: 6125286400:01:007:0010, враховуючи частки, що були успадковані ними після смерті [PERSON] . Після смерті [PERSON] - його сестра, [PERSON] успадкувала належну йому частину земельної ділянки з кадастровим номером: 6125286400:01:007:0010 та стала повним власником цієї земельної ділянки. Також після смерті [PERSON] - його сестра, [PERSON] успадкувала належну йому згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ТР № 034541 від 02 лютого 1999 року земельну ділянку з кадастровим номером: 6125286400:01:007:0009 у повному обсязі. Вказані земельні ділянки перешли до [PERSON] , так як вона є єдиним спадкоємцем своєї матері - [PERSON] за законом. Відповідно до положень частини 3 статті 5 Цивільного кодексу України 2004 року, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. В постанові Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22 грудня 1995 року також вказується, що до правовідносин, що виникли раніше набуття чинності Законом УРСР «Про власність» застосовується діюче на той час законодавство. Таким чином, набуття [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] права власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами регулюється положеннями ЦК УРСР 1963 року про набуття права власності на колгоспний двір. Згідно з частиною 1 статті 120 ЦК УРСР 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до частини 2 статті 123 ЦК УРСР - розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22 грудня 1995 року, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. За змістом постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист права приватної власності» № 20 від 22 грудня 1995 року, спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Будинковолодіння, яке знаходиться в [ADDRESS] станом на 15 квітня 1990 року двір колгоспний, членами двору були: [PERSON] - голова двору, помер [INFO] ; [PERSON] - дружина, померла [INFO] ; [PERSON] - син, помер [INFO] ; [PERSON] - дочка, 1969 року народження; [PERSON] - внучка, [INFO] , що підтверджується довідкою Острівського старостинського округу Тернопільського району Тернопільської області видана довідка № 65 Таким чином, право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] мали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частках, тобто по 1/5. Після смерті [PERSON] право на її частку у нерухомому майні - будівлях та спорудах за адресою: [ADDRESS] перейшло в рівних частинах до її спадкоємців першої черги: чоловіка - [PERSON] , сина - [PERSON] , доньки - [PERSON] . Кожен із зазначених спадкоємців успадкував 1/15 її частки на будинковолодіння. Після смерті [PERSON] успадкована ним 1/15 вищезазначеної частки будинковолодіння перейшла в порядку спадкування за законом до дітей - [PERSON] , [PERSON] , а 1/5 його власної частки цього спадкодавця перейшла в порядку спадкування за заповітом до позивачки [PERSON] . [PERSON] , [PERSON] враховуючи власні частки та частку, успадковану після [PERSON] володіли, часткою в розмірі 3/10 будинковолодіння кожен. Після смерті [PERSON] - його сестра, [PERSON] успадкувала належну йому 3/10 частки у будинковолодінні за вищевказаною адресою. Разом з її власною часткою 3/10 вона становила частку в розмірі 3/5 будинковолодіння. Отож, після смерті [PERSON] [PERSON] успадкувала частку в розмірі 3/5 будинковолодіння і разом з часткою, яка успадкована нею від [PERSON] її частка в будинковолодінні, що перейшло в порядку спадкування, становить - 4/5. 1/5 будинковолодіння належить позивачці як члену колгоспного двору самостійно, тому до предмета позову не включається. Водночас, відсутність документів на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] і те, що він має статус колгоспного двору - оформити спадкові права на нього в позасудовому порядку неможливо. Щодо правовстановлюючого документу на вищевказане спадкове майно, то суд виходить з наступного. Пунктом 18 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 р оку, погодженої заступником Голови Верховного суду Української РСР 15 січня 1966 року, яка була чинною на час набуття сторонами по справі та спадкодавцем у власність майна колгоспного двору, передбачено процедуру отримання правовстановлюючого свідоцтва на право власності. Зокрема, у разі будівництва будинку на колгоспній землі, розташованій у смузі міста або селища міського типу, виконком місцевої Ради депутатів трудящих, на підставі витягу з рішення загальних зборів колгоспників або довідки правління колгоспу про надання земельної ділянки для будівництва, дозволу виконкому на будівництво та акту про закінчення будівництва і введення в експлуатацію будинку, разом з затвердженням цього акту вирішує питання про оформлення права власності і видачу свідоцтва про це. В свідоцтві на право власності, яке видано колгоспному двору, вказується, що будинок належить колгоспному двору і зазначається голова цього двору. Померлий [PERSON] отримував свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок, видане Тернопільською районною радою 30 жовтня 1989 року та записано в реєстрову книгу № 1 за реєстровим [NUMBER], що слідує з інформаційної довідки № 140, виданої 15 лютого 2021 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, однак такий документ було втрачено, а тому є підстави для застосування ст. 392 ЦК України до виниклих між сторонами правовідносин. Також перешкодою в оформленні позивачкою спадкових прав є те, що між померлими особами неможливо встановити родинні відносини через велику кількість помилок у документах: не можливо встановити факт шлюбу між [PERSON] та [PERSON] ; не можливо встановити факт родинних відносин між [PERSON] та його матір`ю через помилки у свідоцтві про народження; не можливо встановити факт родинних відносин між [PERSON] та її батьком - [PERSON] через помилки у її свідоцтві про народження; не можливо встановити родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] у зв`язку з тим, що [PERSON] не зареєструвала зміну прізвища після розірвання шлюбу. Наявність вказаних помилок у документах, що посвідчують родинні зв`язки між вже померлими членами сім`ї позивачки, та відсутність правовстановлюючих документів унеможливлює реалізацію її спадкових прав у позасудовому порядку. Відповідно до статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із статтею 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Стаття 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із статтею 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення в повному обсязі. У зв`язку з тим, що позивачка не заявила вимог про розподіл судових витрат, дане питання судом не вирішується. На підставі наведеного,

Outcome: approved