Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-04 00:00:00

20.06.2023 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшла позовна заява [PERSON] (далі Позивач) до [PERSON] (далі Відповідач) про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на об`єкт нерухомості, у якому просить суд визнати договір купівлі-продажу житлового будинку дійсним від 30.12.2022 року дійсним та визнати за позивачем право власності на житловий будинок. Обґрунтовує позовні вимоги тим, що 30.12.2022 року позивач та відповідач між собою уклали договір купівлі-продажу житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідачу вказаний об`єкт належить на праві особистої приватної власності на підставі Технічного паспорта на житловий будинок від 10.10.2019 року. Нотаріально вищевказаний договір не посвідчувався і угода не реєструвалася, через заклопотаність відповідача, часто від`їжджала до іншого міста, тому вона постійно відкладала нотаріальне посвідчення договору. На підтвердження укладення договору відповідач передала позивачу ключі від будинку, технічний паспорт, а також власноруч написала розписку на підтвердження отримання від позивача коштів за повний розрахунок та підписала договір купівлі-продажу житлового будинку. Згідно з умовами наведеного договору купівлі-продажу, покупець оплатила в повному обсязі спірний будинок та в повній мірі передала обумовлені договором грошові кошти продавцю. Позивач зауважує, що вимушена була погодитися на такі умови, у зв`язку з тим, що дуже хотіла придбати вказаний об`єкт нерухомості, тим паче ціна її влаштовувала, адже відповідач мала негайну потребу терміново продати вказане майно, у зв`язку з чим ціна була нижче, ніж на схожі об`єкти. Позивач неодноразово зверталася до відповідача з метою нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, але відповідач не виконує свої зобов`язання щодо нотаріального посвідчення договору, посилаючись на свою зайнятість. За цих обставин позивач прийшла до висновку, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, відповідно їй і доводиться звертатися до суду. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.06.2023 року відкрито провадження по справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. 04.07.2023 року від позивача надійшла клопотання про розгляд цивільної справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. 04.07.2023 року від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтованим, тому підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 30.12.2022 року позивач та відповідач між собою уклали договір купівлі-продажу житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 77,2 кв.м, житловою площею 45,4 кв.м, у складі приміщень літ. А житловий будинок, літ. Б гараж, літ. В сарай, І замощення, споруди 1-4. Продаж вчинено за погодженою сторонами сумою 15\~000,00 (п`ятнадцять тисяч) доларів США. Вказану суму відповідач, [PERSON] , отримала від позивача, [PERSON] , [INFO] , за належний їй житловий будинок та прилеглу до нього земельну, що розташовані за адресою: [ADDRESS] - у присутності двох свідків. З матеріалів справи вбачається, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору купівлі-продажу нерухомого майна щодо житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 77,2 кв.м, житловою площею 45,4 кв.м, у складі приміщень літ. А житловий будинок, літ. Б гараж, літ. В сарай, І замощення, споруди 1-4. Свої зобов`язання за правочином сторони виконали у повному обсязі: відповідач передала позивачу ключі від будинку, технічний паспорт, а позивач оплатила вартість вищевказаного будинку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 657 ЦК договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Статтею 220 ЦК України визначено, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Зважаючи на те, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна та всі істотні умови договору купівлі-продажу погоджені та виконані сторонами в повному обсязі, є підстави для визнання договору купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 77,2 кв.м, житловою площею 45,4 кв.м, у складі приміщень літ. А житловий будинок, літ. Б гараж, літ. В сарай, І замощення, споруди 1-4 дійсним, оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, але одна із сторін (відповідач) ухилилася від його нотаріального посвідчення. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ніш документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню відповідно до ст.ст. 328, 392, 657 ЦК України, так як право власності вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ніш документа, який засвідчує його право власності. На підставі викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, визнавши договір купівлі-продажу дійсним та право власності на житловий будинок за позивачем.

Outcome: approved