Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-11 00:00:00

02.05.2023 року позивач звернулася до суду з позовом Херсонського закладу дошкільної освіти №23 Херсонської міської ради, Управління освіти Херсонської міської ради, [PERSON] про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та середнього заробітку, у якому просила суд: скасувати наказ Херсонського закладу дошкільної освіти №23 Херсонської міської ради від 30.12.2022 року за №5 «Про призупинення дії трудових відносин» в частині призупинення трудових відносин з [PERSON] ; стягнути з Управління освіти Херсонської міської ради на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.01.2023 в розмірі 26800,00 грн.; стягнути з Управління освіти Херсонської міської ради на користь [PERSON] заробітну плату в розмірі 33500,00 грн.; стягнути з Управління освіти Херсонської міської ради на користь [PERSON] витрати на правничу допомогу адвоката, що визначені в заяві про розподіл витрат на правничу допомогу адвоката; стягнути з Управління освіти Херсонської міської ради (код ЄДРПОУ 02146713) на користь [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) заробітну плату за один місяць; покласти на виконуючу обов?язки завідуючої Херсонського закладу дошкільної освіти №23 Херсонської міської ради Синько Олену Валеріївну обов?язок покрити матеріальну шкоду в розмірі, що буде стягнута з Управління освіти Херсонської міської ради, заподіяну Управлінню освіти Херсонської міської ради незаконним призупиненням трудових відносин з позивачем. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 10.05.2023 року відкрито спрощене провадження у справі без виклику учасників справи. 14.06.2023 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог Учасники в судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином та своєчасно. Представник позивачки подала до суду заяву, в якій просила, справу розглядати без її особистої участі, позовні вимоги підтримала. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, що виникають з трудових відносин. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~- кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Судом встановлені наступні факти та правовідносини. [PERSON] до повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну працювала завідуючою господарством Херсонського закладу дошкільної освіти №23 Херсонської міської ради. В період окупації міста Херсона виконувала свої обов?язки відповідно до посадової інструкції з серпня 2022 року по 30.12.2022 рік не отримувала заробітної плати. Судом встановлено, що 30.12.2022 позивач у мобільному додатку «Вайбер» отримала наказ Херсонського закладу дошкільної освіти №23 Херсонської міської ради від 30.12.2022 за №55 «Про призупинення дії трудових відносин» підписаний виконуючою обов?язки директора закладу [PERSON] . Зазначеним наказом між Херсонським закладом дошкільної освіти №23 Херсонської міської ради та позивачкою призупинені трудові відносини 30.12.2022 року до прийняття рішення про скасування призупинення трудового договору. Так, причиною для призупинення закладом з позивачкою трудових відносин у наказі визначено: у зв`язку із здійсненням пропаганди у закладі освіти з метою сприяння здійсненню збройної агресії проти України, відкритим схилянням працівників закладу до роботи на окупаційну владу, встановленню та підтриманню окупаційного режиму. Суд звертає увагу учасників справи, що зазначена вище підстава є неприйнятною та такою, що порушує презумпцію невинуватості, а тому є незаконною, оскільки таке формулювання фактично є звинуваченням позивачки у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 3 статті 111-1 Кримінального кодексу України, диспозиція якої визначає протиправні дії громадянина України, а саме здійснення пропаганди у закладах освіти незалежно від типів та форм власності з метою сприяння здійсненню збройної агресії проти України, встановленню та утвердженню тимчасової окупації частини території України, уникненню відповідальності за здійснення державою-агресором збройної агресії проти України, а також дії громадян України, спрямовані на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти. Частиною 1 статті 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Судом встановлено, що зазначених у частині 3 статті 111-1 КК України дій позивач не вчиняла, що підтверджується відсутністю відносно неї будь-яких кримінальних проваджень чи обвинувального вироку суду. Під час окупації позивач вирішила залишитись у місті Херсоні. Судом встановлено, що ні Управління освіти Херсонської міської ради, ні будь-який уповноважений орган влади не дали працівникам освіти, жодних чітких вказівок або рекомендацій, як діяти у випадку погроз працівникам закладів освіти з боку окупаційної влади, не визначили порядок дій щодо охорони майна закладу, дій у випадку загрози знищення та/або крадіжці цього майна. Судом встановлено, що на початку липня 2022 року директор закладу [PERSON] скликала виробничу нараду, на якій в присутності колективу після спільного обговорення ситуації, що склалася, було прийнято рішення відкрити дитячий садок для дітей працівників комунальних служб, медичних працівників, незахищених верств населення, які залишились в окупованому Херсоні. Заклад відкрився 1 вересня 2022 року. Отже, враховуючи зазначене вище, суд вважає, що у виконуючої обов?язки директора Херсонського закладу дошкільної освіти №23 Херсонської міської ради Синько О.В. були відсутні підстави для призупинення із позивачкою трудових відносин. У відповіді на адвокатський запит щодо позивачки Управлінням освіти Херсонської міської ради повідомлено, що фактично виконуюча обов?язки приймаючи рішення про призупинення трудових відносин керувалася листом Міністерства освіти і науки України №1/9807-22 від 26.08.2022 року, яким рекомендовано призупиняти дію трудового договору з педагогічними працівниками, з якими повністю відсутній зв?язок або є обґрунтована підозра щодо їх співпраці з окупантами, відповідно до статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Суд звертає увагу сторін, що листи або будь-які роз?яснення Міністерств або відомств не є нормативно-правовими актами та необов?язкові до виконання будь-якими юридичними або фізичними особами, зокрема при вирішенні питання щодо спірних трудових відносин, а тим більше за такої підстави як колабораційна діяльність. Управління освіти у відповіді на адвокатський запит стверджувало, що відповідно до отриманої інформації управлінням освіти Херсонської міської ради встановлено, що у зв?язку з численними повідомленнями щодо співпраці з окупантами більшості колективу та попереднього керівника Херсонського закладу дошкільної освіти №23 Херсонської міської ради, зі здійсненням ними пропаганди у закладі освіти з метою сприяння здійсненню збройної агресії проти України, відкритою працею на окупаційну владу та отриманням від них заробітної плати, підтриманню окупаційного режиму, було прийнято рішення призупинити дію трудових відносин з ними. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦІК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, відповідач має довести належними та допустимими доказами, що позивач входила в ту частину більшості колективу відносно, яких надходили повідомлення про колабораційну діяльність, від кого надходили такі повідомлення, надати копії таких повідомлень, викликати в якості свідків осіб, що повідомляли про таку діяльність позивачки, тощо. Крім того, судом встановлено, що оскаржуваний наказ не відповідає вимогам абзацу першого частини , статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Зазначеною нормою визначено, що призупинення дії трудового договору оформлюється наказом (розпорядженням) роботодавця, в якому, зокрема, зазначається інформація про причини призупинення, у тому числі про неможливість обох сторін виконувати свої обов`язки та спосіб обміну інформацією, строк призупинення дії трудового договору, кількість, категорії і прізвища, ім`я, по батькові (за наявності), реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) відповідних працівників, умови відновлення дії трудового договору. Судом встановлено, що в порушення зазначених вище вимог оскаржуваний наказ не містить ім?я та по-батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта відповідних працівників, строк призупинення дії трудового договору та умови відновлення дії трудового договору, що свідчить про його незаконність. Відповідно до статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором; роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати. Судом встановлено, що в порушення зазначених вимог закону Управлінням освіти Херсонської міської ради позивачці не виплачується заробітна плата з серпня 2022 року. Підставою для невиплати заробітної плати позивачці відповідач зазначає наказ виконуючої обов?язки директора Херсонського закладу дошкільної освіти №23 Херсонської міської ради Синько О.В. від 28.10.2022 року №1 «Про визнання відсутності з нез?ясованих причин». Суд заначає, що зазначений наказ не може бути підставою для невиплати заробітної плати, цим наказом не можуть встановлюватись певні факти, які тягнуть за собою юридичні наслідки. Розділ III (Особливі вимоги до складання деяких видів документів) Інструкції з діловодства у закладах загальної середньої освіти, затвердженої Наказом Міністерства освіти і науки України №676 від 25.06.2018 року, визначає наказ як розпорядчий документ, який видає керівник закладу на правах єдиноначальності та в межах своє компетенції, обов?язковий для виконання підлеглими. Накази видаються з основної діяльності, адміністративно-господарських, кадрових питань закладу, а також руху учнів. Із тексту вище зазначеного Наказу від 28.10.2022 №l «Про визнання відсутності з нез?ясованих причин» суд вбачає, що цей документ встановлює певні факти та не видавався з метою організації основної діяльності, адміністративно-господарських функцій або з кадрових питань. Суд вважає, що до даних правовідносин можливо застосувати Інструкцію з діловодства у закладах загальної середньої освіти для визначення терміну «НАКАЗ», оскільки Примірна інструкція з діловодства у дошкільних навчальних закладах, яка затверджена Наказом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту №1059 від 01.10.2012 року, не визначає такого терміну. Також, його не можна вважати наказом з кадрових питань, оскільки його форма не відповідає вимогам пункту 2.27 (Складення деяких видів документів. Накази) Примірної інструкції з діловодства у дошкільних навчальних закладах, затвердженої Наказом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту №1059 від 01.10.2012. Зазначеним пунктом встановлено, що текст наказу з питань основної діяльності закладу (преамбули) і розпорядчої та з адміністративно-господарських питань складається з двох частин - констатуючої (преамбули) і розпорядчої. У констатуючій частині зазначаються підстава, обґрунтування або мета видання наказу. Наказ від 28.10.2022 року №1 «Про визнання відсутності з нез?ясованих причин» взагалі не містить констатуючої частини, що може також свідчити про його незаконність. З урахуванням вище зазначеного, суд вважає, що наказ Херсонського закладу дошкільної освіти №23 Херсонської міської ради від 30.12.2022 року за № 5 «Про призупинення дії трудових відносин», що підписаний виконуючою обов?язки директора закладу [PERSON] , в частині призупинення трудових відносин з позивачкою має бути скасований як незаконний та має бути стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати його винесення по дату ухвалення відповідного судового рішення, а також заробітна плата з серпня 2022 року по 30.12.2022 року. Відповідно до частини 2 статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Середній заробіток за час вимушеного прогулу розраховується відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року. Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку у всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов?язана відповідна виплата. Абзацом 4 пункту 2 Порядку встановлено, що якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов?язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Відповідно до абзацу 7 цього пункту якщо у працівника відсутній розрахунковий період, то середня заробітна плата обчислюється відповідно до абзаців третього - п?ятого пункту 4 цього Порядку. Як вбачається з довідки Управління освіти Херсонської міської ради від 14.02.2023 року за вих. №48/08-11 розрахункових період 4 місяці, що передує місяцю призупинення трудових відносин, відсутній, відповідно для розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу мають застосовуватись положення абзаців третього - п?ятого пункту 4 цього Порядку. Згідно абзаців третього - п?ятого пункту 4 цього Порядку, якщо в розрахунковому періоді у працівника не було заробітної плати, розрахунки проводяться з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу. Якщо розмір посадового окладу є меншим від передбаченого законодавством розміру мінімальної заробітної плати, середня заробітна плата розраховується з установленого розміру мінімальної заробітної плати на час розрахунку. Якщо розрахунок середньої заробітної плати обчислюється виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, то її нарахування здійснюється шляхом множення посадового окладу чи мінімальної заробітної плати на кількість місяців розрахункового періоду. Відповідно до ч.ч. 1,2 статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин умовах воєнного стану», за заробітна плата виплачуться працівнику на умовах, визначених трудовим договором. Роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати. Як зазначалось вище наказ від 28.10.2022 року №1 «Про визнання відсутності з нез?ясованих причин» не може буди підставою невиплати заробітної у зв?язку із його незаконністю, а також не може бути належним доказом невиконання позивачкою своїх обов?язків. Посилання Управління освіти на табель обліку робочого часу Херсонського закладу дошкільної освіти №23 Херсонської міської ради з серпня по грудень 2022 року безпідставні, оскільки працівники Управління освіти та виконуюча обов?язки директора закладу [PERSON] були відсутні в місті Херсоні під час окупації, а тому не могли складати будь-які табелі обліку робочого часу. Судом встановлено, що заробітна плата не виплачувалась з серпня 2022 по 30.12.2022 рік, відповідно стягненню підлягає сума в розмірі 33500 грн. (6700,00 грн. *5міс). Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" від 03.11.2022 р., мінімальну заробітну плату встановлено в розмірі 6700,00 грн. Відповідно розрахунок середнього заробітку за час вимушеного необхідно проводити виходячи мінімальної заробітної плати плати в розмірі 6700,00 грн. на місяць Розрахунковий період: січень та лютий 2023 року. Середній заробіток за час вимушеного прогулу у 4 місяці 26800,00 грн. Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. У відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 22 Бюджетного кодексу головними розпорядниками бюджетних коштів за бюджетними призначеннями, визначеними рішеннями про місцеві бюджети можуть бути виключно місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників. Наказом Міністерства фінансів України від 22.12.2011 р. №1691 визначено порядок формування Єдиного реєстру розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів. Відповідно до ст. 28 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів міських рад належать власні повноваження; зокрема щодо забезпечення виконання місцевого бюджету, а також: здійснення в установленому порядку фінансування видатків з місцевого бюджету. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об?єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що норма статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Конвенційний принцип "ефективний засіб правого захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі. Відповідно до Інформації щодо розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів (крім інформації з обмеженим доступом) станом на 06.02.2023 року, що міститься на офіційному сайті Державної казначейської служби України, Херсонський заклад дошкільної освіти №23 Херсонської міської ради відсутній в реєстрі як отримувач або розпорядник бюджетних коштів. Відповідно до абзацу 2 п. 33 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року, з метою запобігання незаконним звільненням судам слід неухильно додержувати вимог статей 109 (1502-06), 419 (1503-06 ) ЦПК і статей 134 (п.8), 237 КЗпП ( 322-08) про притягнення до участі в справі про поновлення на роботі і покладення на службову особу обов?язку відшкодувати шкоду підприємству, установі, організації, заподіяну в зв?язку з оплатою незаконно звільненому або переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або виконання нижчеоплачуваної роботи. В абзаці 3 цього пункту визначено, що при цьому належить враховувати, що при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, невиконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію п.8 ст.134 та нової редакції ст.237 КЗпП (з 11 квітня 1992 року) настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб і обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону, а не лише явного, як передбачалось раніше. Відповідно до статті 134 КЗПП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу. Стаття 237 цього Кодексу визначає, що суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов?язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв?язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов?язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги у даній частині підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Згідно п. 1 ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України,судові витрати складаються з судового збору та витрат,пов`язаних з розглядом справи. До витрат,пов`язаних з розглядом справи,належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України, витрати,пов`язані з правничою допомогою адвоката,несуть сторони,крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічний висновок викладено в постанові ВП ВС від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16. Згідно матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь витрати на правничу допомогу у розмірі 18800,00 гривень, проте не надає суду належних та допустимих доказів, що позивачка понесла такі витрати, оскільки в матеріалах справа відсутні наступні документи: квитанції до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, які можуть свідчити про те що позивач сплатив для адвоката грошову суму визначену у розрахунку витрат на правову допомогу. Враховуючи все вищевикладене, суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги яка стосується стягнення на корить позивача з відповідачів судових витрат на правову допомогу. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, що є складовою вимогою частини першої\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4, 5 \~ст. 263 ЦПК України,\~судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим. Законним\~є рішення,\~ухвалене судом\~відповідно до\~норм матеріального\~права із\~дотриманням норм\~процесуального права. Судове\~рішення має\~відповідати завданню\~цивільного судочинства,\~визначеному цим\~Кодексом. При\~виборі і\~застосуванні норми\~права до\~спірних правовідносин\~суд враховує\~висновки щодо\~застосування відповідних\~норм права,\~викладені в\~постановах Верховного\~Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами. Згідно ст.\~273\~ЦПК України,\~рішення суду\~набирає законної\~сили після\~закінчення строку\~подання апеляційної\~скарги всіма\~учасниками справи,\~якщо апеляційну\~скаргу не\~було подано. У\~разі подання\~апеляційної скарги\~рішення,\~якщо його\~не скасовано,\~набирає законної\~сили після\~повернення апеляційної\~скарги,\~відмови у\~відкритті чи\~закриття апеляційного\~провадження або\~прийняття постанови\~суду апеляційної\~інстанції за\~наслідками апеляційного\~перегляду. Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених\~частиною другою\~статті 4\~цього Кодексу,\~рішення суду,\~що набрало\~законної сили,\~є обов`язковим\~для особи,\~в інтересах\~якої було\~розпочато справу. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них На підставі\~ викладеного та

Outcome: partial