Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-03 00:00:00

20.09.2022 представник позивача ТОВ «Ум Факторинг» Басняк Ю.Ю. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява обґрунтована тим, що 24.05.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір № 1947119 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого [PERSON] отримав позику у розмірі 4200 грн. строком на 30 днів, шляхом переказу коштів на платіжну картку. 20.10.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Ум Факторинг» укладено договір факторингу № 1 та підписано реєстр прав вимоги № 3 від 17.12.2021. Позивач став новим кредитором та отримав право вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідач ухиляється від виконання зобов`язання і заборгованість за кредитним договором не погашає, що є порушенням законних прав позивача. Станом на день подання позовної заяви загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором складає 13\~776 грн. Кредитний договір укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Відповідач зареєструвався на веб-сайті для чого пройшов ідентифікацію та верифікацію особи (заповнив анкету-заяву з зазначенням ПІБ, даних паспорту, РНОКПП, місця проживання, місця реєстрації, зазначив реквізити картки для отримання кредиту) підтвердив номер мобільного телефону, ознайомився з умовами надання кредиту, умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, здійснив акцептування кредитного договору, шляхом надсилання електронного повідомлення підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором (дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних відповідача). Одноразовий ідентифікатор направлявся відповідачу шляхом надсилання повідомлення на його мобільний номер, який вказувався при реєстрації. Відповідачу було надано кредит шляхом переказу коштів у розміру розмірі 4200 грн. 00 коп. на платіжну картку № [NUMBER] . Оскільки відповідач не повернув своєчасно суму кредиту та не сплатив нараховані відсотки, в порушення умов договору, відповідач є таким, що зобов`язання за вказаним договором не виконав. За таких обставин з відповідача підлягає стягненню заборгованість в сумі 13\~776 грн., з яких 4200 грн. тіло кредиту, 9576 грн. заборгованість по відсоткам у межах строку надання кредиту. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором № 1947119 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 24.05.2021 у розмірі 13776 грн. 00 коп. та судові витрати. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 28.09.2022 відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21.11.2022 справу передано на розгляд до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24.01.2023 прийнято матеріали цивільної справи до свого провадження, справу призначено до судового розгляду. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.02.2023 задоволено клопотання представника позивача, всі судові засідання призначено в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 02.03.2023 витребувано докази у справі, а саме виписку по рахунку за карткою № [NUMBER] , яка належить [PERSON] . В судове засідання сторони не з`явились. Від представника позивача 17.03.2023 надійшли додаткові пояснення у справі, згідно яких відповідно до п.1.5 договору факторингу № 1 від 20.10.2021 сторони договору домовились, що реєстр прав вимогу означає перелік Прав вимоги до боржників, що відступається за договором. Форма реєстру прав вимоги наведена у додатку № 1 до договору факторингу. За контекстом п.1.5 договору факторингу № 1 від 06.09.2019 та самої форми додаток 1 до договору факторингу № 1 від 20.10.2021, вбачається, що сторони встановили форму документа, зразок документа, а тому в ньому як у зразку не повинна бути інформація. Даний витяг був створений у електронному вигляді відповідно до п.12, Розділу 11, Правил «Про затвердження Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях» п.12, Розділу 11 Правил надає право позивачу виготовляти витяг із службового документа. Позивачем було виконано цю вимогу з урахуванням, що цей документ був створений і наданий до суду в електронному вигляді. Положення про «ЄСІТС» не дозволяє ставити там печатку. Документ підписується цифровим підписом. В реєстрі прав вимоги № 3 від 17.12.2021 вказано порядковий номер повного реєстру, ПІБ відповідача, номер та дата кредитного договору, сума заборгованості яка відступається. Посилаючись на викладені обставини, просив позовні вимоги задовольнити. 28.02.2023 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, у якому просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на наступне. Свої вимоги до відповідача про стягнення збитків позивач обґрунтовує виключно документами, які зазначені в позові, проте вказані твердження є хибними, не відповідають фактичним обставинам. Позивач не укладав кредитний договір з ТОВ «Лінеура Україна» та не отримував кредитні кошти від ТОВ «Лінеура Україна». В обґрунтування позовних вимог позивачем надано копії квитанції від 24.05.2021 та кредитного Договору. Вважає надані позивачем копії не достовірними доказами, оскільки вони створені (отримані) для впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи, також надані документи не є належними доказами, оскільки на підставі них не можливо встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування у цій справі є невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним Договором, таким чином в першу чергу доказуванню підлягає сам факт укладення кредитного договору відповідачем та факт отримання ним кредитних коштів. У доданому до матеріалів справи кредитному договорі зазначено (п.10.7), що договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Клієнта, що відтворений шляхом використання клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується для кожного разу використання та направляється Клієнту на мобільний телефон повідомлений клієнтом Товариству в ІТС Товариства. Введення Клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором Кредитного договору вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов Кредитного договору. Проте позивачем не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів формування та направлення саме на мобільний номер відповідача одноразового ідентифікатора, а також доказів користування відповідачем ідентифікатором, а саме введення його в ІТС ТОВ «Лінеура Україна», тобто позивачем не надано доказів укладення відповідачем Кредитного договору шляхом отримання та погодження із пропозицією укласти такий договір в порядку визначеному Законом України «Про електронну комерцію». З наданих Позивачем документів неможливо встановити того, що саме відповідачем було застосовано будь-яким способом ідентифікатор (код підписання договору), зокрема, відсутні докази отримання відповідачем будь-яким чином цього одноразового ідентифікатора, а також відсутні докази реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Лінеруа Україна» та докази того, що вказаний при ідентифікації номер телефону належить відповідачу. З наданої позивачем квитанції 90868032 від 24.05.2021, яку позивач в додатках до позовної заяви називає квитанцією про переказ коштів боржнику вбачається, що одержувачем коштів є ТОВ «Лінеура Україна», IBAN [NUMBER] , банк АТ «ПриватБанк». Тобто, наданий позивачем документ, в підтвердження надання відповідачеві кредиту, свідчить тільки про те, що на рахунок одержувача ТОВ «Лінеура Україна» було здійснено переказ (платіж) за якусь послугу в сумі 4200 грн. з призначенням зарахування 4200 грн. на картку [NUMBER] . Кому належить картка, хто є її держателем та емітентом, з яких підстав відбувається зарахування, з матеріалів справи не вбачається. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено, що 24.05.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір № 1947119 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідно до п. 1.2 даного Договору [PERSON] отримав позику в розмірі 4 200 грн. Згідно п. 1.3 Договору строк кредиту 30 днів, що може бути продовжений у порядку та на умовах, визначених Розділом 4 Договору. Стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день (п. 1.4.1). Кредит надавався відповідачу у безготівковій формі шляхом перерахуванні коштів на платіжну карту [NUMBER] (п. 2.1) (а.с.16-22). ТОВ «Лінеура Україна» зі свого боку зобов`язання виконав, перерахувавши на картку відповідача № [NUMBER] кошти в розмірі 4200 грн, що підтверджується квитанцією за сплату, номер операції 90868032 (а.с. 14). Договір був укладений в електронній формі шляхом його підписання електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Згідно з інформацією, наданою АТ «Універсал Банк», як емітентом банківської картки, на яку були зараховані кошти згідно договору № 1947119 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, по картці [NUMBER] , відкритої на ім`я [PERSON] , 24.05.2021 на вказану картку надійшло 4200 грн. IPAY_CREDIT_MC1( а.с. 114-115). 06.01.2022 ТОВ «Лінеура Україна» на адресу ТОВ «Ум Факторинг» надано інформацію щодо підтвердження про видачу на платіжну картку [PERSON] онлайн кредиту за кредитним договором № 1947119, код для підписання договору В988, ІПН: 2812016891 (а.с.12). Згідно з платіжним дорученням № 725 від 17.12.2021 ТОВ «Ум Факторинг» перерахувало на користь ТОВ «Лінеура Україна» 256\~341,74 грн. згідно договору факторингу № 1 від 20.10.2021 та реєстру боржників до договору факторингу № 3 від 17.12.2021 (а.с.10). 20.10.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Ум Факторинг» був укладений Договір факторингу № 1, відповідно до якого останнє набуло право вимоги, зокрема, за Договором № 1947119, укладеним 24.05.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] (а.с. 27-29,30-31). Відтак, ТОВ «Ум Факторинг» є новим кредитором у зобов`язанні. ТОВ «Ум Факторинг» зареєстровано як юридична особа, про що свідчить виписка з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.15) Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до частин 1-2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконувати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сторонами була узгоджена стандартна процентна ставка в розмірі 1,90% в день, що застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація Договору за ініціативою клієнта, відповідно до п. 4.1 Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулась автопролонгація, відповідно до п. 4.2 Договору. Щодо електронної форми укладення договору, суд зауважує, що ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги», електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис. Відповідно до п. 1.1 Договору № 1947119 встановлено, що сторони погодили, що Договір укладається в електронній формі за допомогою ІТС Товариства. Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в Особистий кабінет, шляхом перевірки Товариством правильності введення одноразового ідентифікатора. Згідно листа ТОВ «Лінеура Україна» вбачається, що за номером Договору 1947119, ІПН Клієнта 2812016891, «IPAY transaction code» 90868032 відповідачу було надано код для підписання договору В988. Тобто, відповідачу було надано електронний підпис з одноразовим ідентифікатором для здійснення відповідної операції щодо укладення кредитного договору. Таким чином, судом встановлено, що станом на 20.09.2022 (день звернення до суду з позовом) заборгованість відповідача перед позивачем складається з тіла кредиту в розмірі 4200 грн та заборгованості по відсоткам у межах строку надання кредиту (за 120 календарних днів користування кредитом) 95676 грн, адже договір, яким були узгоджені сума коштів, що надається у кредит, розмір відсотків, підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, а відтак, відповідач з ними погодився. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Посилання відповідача у відзиві на позовну заяву щодо того, що він не укладав кредитний договір з ТОВ «Лінеура Україна» та не отримував кредитні кошти від ТОВ «Лінеура Україна», що надані позивачем документи, в підтвердження надання відповідачеві кредиту, не доводять кому належить картка, хто є її держателем та емітентом, з яких підстав відбувається зарахування, спростовується матеріалами справи, у тому числі інформацією, наданою АТ «Універсал Банк» щодо зарахування 24.05.2021 на рахунок відповідача суми онлайн кредиту 4200,00 грн. (а.с. 114-115) Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір з відповідача на користь позивача в розмірі 2481,00 гривень. Щодо витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Так, у позовній заяві представником позивача зазначено, що орієнтовний розрахунок судових витрат становить 2481,00 грн. судовий збір та 4000,00 грн. витрати на правничу допомогу. Однак, до матеріалів справи, як під час звернення до суду, так і під час розгляду справи судом, позивачем не надано докази понесення витрат на правничу допомогу, тому питання розподілу витрат на правничу допомогу судом не вирішується. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved