Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області з позовом та, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 10.07.2023, просить: розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 09 квітня 2014 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис №174; стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, з часу подання позову до її повноліття; визначити місце проживання дитини разом з матір`ю; стягнути з відповідача на її користь судовий збір в розмірі 2147,20 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 09.04.2014 перебувають з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на життя, що призвело до втрати взаємоповаги та порозуміння, можливості зберегти сім`ю немає, шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо. На цей час дитина проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні. Вважає, що в подальшому дитина повинна проживати разом з нею. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини належним чином не надає, у зв`язку з цим позивач вирішила звернутися з вказаним позовом до суду. Оскільки відповідач не має постійного місця роботи, а дохід отримує від наданих послуг перевезення (таксі) визначила розмір аліментів як 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач позов, з врахуванням уточнень до нього, підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Зазначила, що з відповідачем не проживають разом вже 9 місяців, шлюб носить формальний характер. Наполягала на стягненні аліментів саме в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, оскільки це встановлений законом мінімум, який зможе платити відповідач, який не має постійного заробітку. Не заперечувала, що отримувала кошти від відповідача відповідно наданих ним квитанцій. Зазначила, що ці кошти відповідач надсилав, коли вони ще проживали разом на оплату комунальних послуг та на потреби спільної дитини. Відповідач позов визнав частково, оскільки не згоден з судовими витрати, які позивач просить з нього стягнути, просив покласти судові витрати на позивача. Крім того, під час підготовчого засідання долучив до матеріалів справи квитанції про сплату коштів дружині за останні півтора року, як докази допомоги сім`ї, які він надав для погашення кредиту та навчання дитини. Не заперечував щодо розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дочки разом з матір`ю. 12.05.2023 від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] до суду надійшли письмові пояснення, з яких вбачається, що з малолітньою [PERSON] було проведено бесіду, в ході якої дитина зазначила, що бажає проживати разом зі своєю мамою, за результатами бесіди з дитиною та обстеження умов проживання було складено акт, де зафіксовано думку дитини щодо визначення її місця проживання та результати обстеження. Також, 10 травня 2023 року було проведено бесіду з батьком дитини [PERSON] , в ході якої він не заперечував щодо визначення місця проживання дочки з матір`ю, про що особисто зазначив у своїй заяві. Вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с.34-35). В судовому засіданні представник третьої особи [PERSON] зазначила, що оскільки дитина бажає жити з матір`ю, а відповідач не заперечує, просила визначити місце проживання дитини разом з позивачкою. Відповідно до свідоцтва про шлюб, яке видане 09.04.2014, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 09 квітня 2014 року в Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис №174 (а.с.10). В шлюбі в них народилась дочка [PERSON] , [INFO] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , зазначене підтверджується копією свідоцтва про народження, яка міститься в матеріалах справи (а.с.18). \~ \~ \~ \~Відповідно до акту № 28 від 17.02.2023 обстеження умов проживання [PERSON] за адресою її проживання: [ADDRESS] , умови проживання належні для проживання, виховання та розвитку дитини (а.с.19). \~ \~ \~ \~Відповідно до акту № 91 від 12.05.2023 обстеження умов проживання та думки дитини за адресою її проживання: [ADDRESS] , умови проживання створені належні, дитина [PERSON] бажає проживати разом з матір`ю (а.с.39). \~ \~ \~ \~ В поданій заяві до служби у справах дітей Соколівської сільскої ради від 10.05.2023, [PERSON] не заперечує щодо визначення місця проживання його малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю - [PERSON] (а.с.40). З наданих відповідачем платіжних інструкції, вбачається, що відповідач до звернення з позовом до суду перераховував позивачу в травні 2020 року 7000 та 12000 грн; в 2021 році: в травні 2000 грн; в червні 3450 грн; в липні 2500 та 1130 грн; в серпні 3850 та 6500 грн; в вересні 9000 грн; в листопаді 3000 та 5000 грн; в грудні 4000 грн; в 2022 році: в січні 1200, 2000 та 2500 грн; в лютому 4000 грн; в березні 2000 та 1000 грн; в квітні 4000 та 2000 грн; в травні 2000, 4000 та 2000 грн; в червні 4000 та 2000 грн; в липні 4350 та 1700 грн; в серпні 1700 грн; у вересні 2000 та 700 грн; в жовтні 1600 та 1000 грн (а.с.46-77). Частина 1 ст.110 СК України зазначає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі встановленого, суд вважає, що сім`я сторін розпалася і відновлена бути не може, приходить до висновку, що шлюб носить формальний характер, а тому підлягає розірванню. Правовідносини сторін, щодо утримання дитини, полягають в обов`язку батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей та праві позивача при ухиленні відповідача від цього обов`язку на стягнення аліментів в судовому порядку.\~\~ Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3\~ст.181\~СК України\~передбачає,\~що за\~рішенням суду\~кошти на\~утримання дитини\~(аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів встановлено ст. 182 СК України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Позивач просить стягнути аліменти саме в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що не передбачено Сімейним Кодексом України, а такий спосіб стягнення аліментів можливий лише у наказному провадженні. \~ \~ \~ \~Разом з цим, чинна редакція ст. 181 СК України позбавляє суд можливості змінити спосіб стягнення аліментів, надаючи винятково стягувачу аліментів право вибору способу їхнього стягнення. Це право стягувача є безумовним, суд не може на власний розсуд змінювати спосіб стягнення аліментів незалежно від провадження (наказне або позовне), в якому стягуються аліменти. Платник аліментів також не може вимагати зміни способу їх стягнення. Його правові можливості обмежуються правом вимагати зменшення розміру аліментів у межах обраного одержувачем способу їх стягнення. Враховуючи зазначене, та те що позивач наполягає саме на такому способі стягнення аліментів, що також не заперечується відповідачем, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення аліментів підлягає задоволенню. Згідно із ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.\~\~ Визначаючись із способом та розміром стягуваних аліментів, суд не бере до уваги надані відповідачем копії квитанцій про перерахування на ім`я позивачки коштів, оскільки такі документи можуть бути враховані державним чи приватним виконавцем при розрахунку заборгованості по аліментах відповідно до приписів ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», що узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 26.05.2021 року у справі №569/11466/20. Крім того, в судовому засіданні відповідач пояснив, що надсилав кошти для погашення кредиту. Стосовно визначення місця проживання малолітньої дитини суд виходить з наступного. Відповідно до вимог статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. У пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~судам роз`яснено, що у випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей, дружини (чоловіка), а також про поділ спільного майна подружжя, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини. Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, позиції відповідача та представника служби у справах дітей, вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог [PERSON] в частині визначення місця проживання дитини з матір`ю у повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з такого. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. В ч.1 ст.141 ЦПК України зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 ст.142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Під час розгляду справи позивач визнав позов частково, а саме не заперечував щодо розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місце проживання дитини з матір`ю, тобто позовні вимоги визнав в повному обсязі, проте не згоден із судовими витратами, вважає, що саме позивач повинна їх сплатити. Зважаючи на рішення прийняте судом, враховуючи положення ч.1 ст.142 ЦПК України та фактичне визнання відповідачем всіх позовних вимог, суд вважає, що позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову за вимогу про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, тобто 1073, 60 грн, а інші 50 відсотків судового збору, тобто 1073, 60 грн, підлягають стягненню з відповідача на корись позивача. Крім того, згідно із п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Таким чином з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073, 60 грн, що відповідає положенням ст.141 ЦПК України. На підставі ст.ст.105, 110, 112, 114, 180-183, 191 СК України,

Outcome: approved