Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Київського районного суду м.Харкова із позовом до відповідача [PERSON] , відповідно до якого просить розірвати шлюб між нею, [PERSON] , та [PERSON] , зареєстрований 17.05.2013 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №437; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що 17.05.2013 між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого сторони мають малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою та спору шодо участі у вихованні дитини між сторонами немає. Спору щодо поділу спільного сумісного майна також немає. Вказує, що сімейні відносини з відповідачем вже давно втратили свою первинну значимість та не відповідають існуючим моральним засадам, меті укладення шлюбу. Вони з чоловіком більше не цікавлять один одного, оскільки між ними втрачено почуття любові, цілом різні погляди на життя. Такий образ життя завдає позивачці моральних страждань. Протягом певного періоду вона з чоловіком намагалися відновити нормальні стосунки, проте все було марно, відносини стали псуватися, дійти спільної думки у вирішенні важливих питань стало неможливим. Фактично шлюбні відносини припинено з початку березня 2022 року, з того часу вона вже не проживає з відповідачем, вони не пов`язані спільним побутом, не ведуть спільний бюджет. На думку позивачки примирення з відповідачем не можливе. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя та дитини. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м.Харкова від 01.06.2023 визначено по вказаній цивільній справі головуючу суддю Лисиченко С.М. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 05.06.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. 04.07.2023 до канцелярії суду відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що він визнає позовні вимоги позивачки і повнрому обсязі, спірних питань щодо подальшого виховання спільної дитини, місця її проживання, між ним та позивачкою немає. Позивачка у судове засідання, призначене на 17.07.2023, не з`явилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. [PERSON] подала до канцелярії суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Також, з урахуванням ст.113 СК України, просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач у судове засідання, яке призначене на 17.07.2023, не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом у встановленому законом порядку. У поданому відповідачем відзиві на позовну заяву [PERSON] просив розглядати справу без його присутності. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, та за наявними в справі доказами за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові заяви по суті справи, докази наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до даних свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, зареєстрований 17 травня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №437. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Від шлюбу сторони мають дитину, [PERSON] , [INFO] . Зазначені факти підтверджується: свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 18.03.2015 Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №215, [PERSON] народився [INFO] , його батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] . Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з статтею 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд зазначає, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Відповідно до частини 3 та 4 статті 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 Сімейного кодексу України ). Згідно із статтею 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За змістом указаної норми заходи щодо примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, на час розгляду даної справи вони спільного господарства не ведуть, мешкають окремо один від одного. Збереження шлюбу суперечить інтересам як позивачки, так і відповідача. Будь-яких доказів на підтвердження того, що після розірвання шлюбу будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також права їхніх дітей, суду не надано. Враховуючи вищевикладене, та визнання позову відповідачем, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, суд залишає позивачці [PERSON] прізвище - [PERSON] . Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141, 142 ЦПК України. Частиною 2 статті 142 передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на зазначене, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп. На підставі частини 1 статті 142 ЦПК України, частини 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір» з наступними змінами, у зв`язку з визнанням позову відповідачем позивачці слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову у розмірі 536 грн. 80 коп.

Outcome: approved