Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, мотивуючи його тим, що між ним та [PERSON] , було укладено договори позики у формі розписки: -розписка від 23.09.2021 року, відповідно до якої Відповідач отримав від Позивача позику в сумі 162000 гри., що на момент отримання цих коштів еквівалентно 6000 доларів США. За користування грошовими коштами Відповідач зобов`язувався сплачувати щомісяця 10% від суми отриманої в борг, що становить 600 доларів США та зобов`язувався повернути кошти до 23 травня 2022 року. Передача грошових коштів відбувалася в присутності свідків: [PERSON] та [PERSON] ; -розписка від 26.09.2021 року, відповідно до якої Відповідач отримав від Позивача позику в сумі 30000 грн. За користування грошовими коштами Відповідач зобов`язувався сплачувати щомісяця 10% від суми отриманої в борг, що становить 3000 гривень та зобов`язувався повернути кошти до 26 листопада 2021 року. Передача грошових коштів відбувалася в присутності свідків: [PERSON] та [PERSON] ; -розписка від 05.10.2021 року, відповідно до якої Відповідач отримав від Позивача позику в сумі 108000 грн., що на момент отримання цих коштів еквівалентно 4000 доларів США. За користування грошовими коштами Відповідач зобов`язувався сплачувати щомісяця 10% від суми отриманої в борг, що становить 400 доларів США та зобов`язувався повернути кошти до 05 грудня 2021 року. Передача грошових коштів відбувалася в присутності свідків: [PERSON] та [PERSON] ; -розписка від 08.10.2021 року, відповідно до якої Відповідач отримав від Позивача позику в сумі 100000 ірії., що на момент отримання цих коштів еквівалентно 3700 доларів США. За користування грошовими коштами Відповідач зобов`язувався сплачувати щомісяця 10% від суми отриманої в борг, що становить 370 доларів США та зобов`язувався повернути кошти до 08 квітня 2022 року. Передача грошових коштів відбувалася в присутності свідків: [PERSON] та [PERSON] ; -розписка від 12.10.2021 року, відповідно до якої Відповідач отримав від Позивача позику в сумі 54000 грн., що на момент отримання цих коштів еквівалентно 2000 доларів США. За користування грошовими коштами Відповідач зобов`язувався сплачувати щомісяця 10% від суми отриманої в борг, що становить 200 доларів США та зобов`язувався повернути кошти до 12 січня 2022 року Передача грошових коштів відбувалася в присутності свідків: [PERSON] та [PERSON] . Але у строки, визначені у розписках, Відповідач борг не повернув. Також Відповідач не сплачував визначені у розписках проценти за користування грошовими коштами. В з`язку з цим, просив суд, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] основний борг за договорами позики у вигляді розписок в сумі 454000 грн., проценти за розписками в сумі 8420 доларів США та 6000 грн., три проценти річних за розписками в сумі 11333,74 грн. та178,73 доларів США, інфляції за розписками в сумі 84171,75 грн. Ухвалою суду від 01 березня 2023 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрити провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу, постановлено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 25 квітня 2023 року підготовче провадження по справі було закрито та призначено справу до розгляду по суті. Судові засідання по справі відкладалися з різних причин, останнього разу на 06 липня 2023 року. 06 липня 2023 року судом отримано заяву про зменшення позовних вимог, в якій позивач просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договорами позики у вигляді розписки в сумі 454000 грн., процентів за розписками в сумі 314172 грн., інфляції за розписками в сумі 84171,57 грн. (а.с.51-54) Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без їхньої участі, позов просили задовольнити з урахуванням зменшення позовних вимог, не заперечували щодо ухвалення заочного рішення.(а.с. 50) Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, жодних клопотань чи заперечень суду не подав, не скористався правом подати відзив на позов, та відповідно до положень ч.11 ст.128,130 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлений належно про розгляд справи. На підставі ст. 280 ЦПК України, з урахуванням думки позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Суд, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, судом встановлено, що між [PERSON] , та [PERSON] було укладено договори позики у формі розписки: -розписка від 23.09.2021 року, відповідно до якої Відповідач отримав від Позивача позику в сумі 162000 грн., що на момент отримання цих коштів еквівалентно 6000 доларів США. За користування грошовими коштами Відповідач зобов`язувався сплачувати щомісяця 10% від суми отриманої в борг, що становить 600 доларів США та зобов`язувався повернути кошти до 23 травня 2022 року. Передача грошових коштів відбувалася в присутності свідків: [PERSON] та [PERSON] ;(а.с. 41) -розписка від 26.09.2021 року, відповідно до якої Відповідач отримав від Позивача позику в сумі 30000 грн. За користування грошовими коштами Відповідач зобов`язувався сплачувати щомісяця 10% від суми отриманої в борг, що становить 3000 гривень та зобов`язувався повернути кошти до 26 листопада 2021 року. Передача грошових коштів відбувалася в присутності свідків: [PERSON] та [PERSON] ;(а.с. 42) -розписка від 05.10.2021 року, відповідно до якої Відповідач отримав від Позивача позику в сумі 108000 грн., що на момент отримання цих коштів еквівалентно 4000 доларів США. За користування грошовими коштами Відповідач зобов`язувався сплачувати щомісяця 10% від суми отриманої в борг, що становить 400 доларів США та зобов`язувався повернути кошти до 05 грудня 2021 року. Передача грошових коштів відбувалася в присутності свідків: [PERSON] та [PERSON] ;(а.с. 40) -розписка від 08.10.2021 року, відповідно до якої Відповідач отримав від Позивача позику в сумі 100000 грн., що на момент отримання цих коштів еквівалентно 3700 доларів США. За користування грошовими коштами Відповідач зобов`язувався сплачувати щомісяця 10% від суми отриманої в борг, що становить 370 доларів США та зобов`язувався повернути кошти до 08 квітня 2022 року. Передача грошових коштів відбувалася в присутності свідків: [PERSON] та [PERSON] ;(а.с. 39) -розписка від 12.10.2021 року, відповідно до якої Відповідач отримав від Позивача позику в сумі 54000 грн., що на момент отримання цих коштів еквівалентно 2000 доларів США. За користування грошовими коштами Відповідач зобов`язувався сплачувати щомісяця 10% від суми отриманої в борг, що становить 200 доларів США та зобов`язувався повернути кошти до 12 січня 2022 року Передача грошових коштів відбувалася в присутності свідків: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 38) У встановлений строк відповідач свого зобов`язання не виконав, грошові кошти не повернув. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Вказані вище розписки [PERSON] містить всі необхідні умови договору позики, а саме: сторони зобов`язання, суму позики, розмір процентів та умови за яких вона нараховуються, строк виконання зобов`язання, дату і підпис позичальника. Крім того, ця розписка є одночасно документом, який посвідчує факт передання позикодавцем визначеної суми коштів. Отже, надана позивачем розписка підтверджує той факт, що сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору позики та що цей договір між ними було укладено. Відповідно до постанови Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 301/2052/18 сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті (ч. 2 ст. 524 ЦК України). Якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, то сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч, 2 ст, 533 ЦК України). Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.1,2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15, договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 1048 частина 1 ЦК України передбачає право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визнані умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Встановленим є порушення відповідачем зобов`язання щодо повернення боргу. Надана суду розписка про позику не містить жодних відміток про повернення хоч частини коштів. Також, відсутня будь-яка інформація щодо оскарження позичальником договору позики, оформленого розпискою, чи окремих його умов. Отже, заборгованість виникла з вини відповідача. Суду не надано доказів зворотного, тоді як за ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду наведеного, суд прийшов до висновку, що підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача сума боргу за розписками: від 23.09.2021 р. - у сумі 162000 грн., від 26.09.2021 р. - у сумі 30000 грн., від 05.10.2021 р. - у сумі 108000 грн., від 08.10.2021 р. - у сумі 100000 грн., від 12.10.2021 р. - у сумі 54000 грн., а всього 454000 грн. Також підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача суму процентів за розписками : від 23.09.2021 р. - у сумі 4800 доларів США. що складає 175680 грн., від 26.09.2021 р. - у сумі 6000 грн., від 05.10.2021 р. - у сумі 800 доларів США., що складає 29280 грн., від 08.10.2021 р. - у сумі 2220 доларів США., що складає 81252 грн., від 12.10.2021 р. -у сумі 600 доларів США., що складає 21960 грн., а всього 314172 грн. Також підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача суму інфляції за розписками: від 23 вересня 2021 р,- в сумі 16847,07 грн., від 26 вересня 2021 р. - в сумі 7943,26 грн., від 05 жовтня 2021 р. - в сумі 28595,72 грн., від 08 жовтня 2021 р. - в сумі 16895,00 грн., від 12 жовтня 2021 р. - в сумі 13890,52 грн. на загальну суму інфляції 84171,57 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач, відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, судовий збір належить стягнути з відповідача на користь держави в розмірі 8523,40 грн.

Outcome: approved