Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-10 00:00:00

Виклад позиції позивача та заперечень відповідачів. Товариство з обмеженою відповідальністю «Котельня північного промислового вузла» (далі - позивач, ТОВ «КППВ») звернулося до суду з позовом і просило стягнути з [PERSON] , [PERSON] (далі - відповідачі) на його користь заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у сумі 42086,25 грн., заборгованість з абонплати у розмірі 144,39 грн., 3 % річних у сумі 2098,54 грн., інфляційні втрати в сумі 5883,61 грн. та судові витрати по справі. Свої вимоги мотивує тим, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 327460193 від 30.03.2023 щодо об`єкта нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , даний об`єкт нерухомого майна належить [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради № 322 від 20.05.2011 та № 322 від 18.06.2019 ПАТ «Сумське НВО» визначено виробником та виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в межах території обслуговування, визначеної додатком № 1 до даного рішення, у тому числі для житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Згідно додатку № 1 до договору відступлення права вимоги № 108/2100069 від 29.11.2021, укладеного між АТ «Сумське НВО» та АТ «СМНВО-Інжиніринг» та додатку № 1 до договору відступлення права вимоги № 8/2100036 від 29.11.2021, укладеного АТ «СМНВО-Інжиніринг» та ТОВ «КППВ» (в редакції додаткових угод № 5 до відповідних договорів), ТОВ «КППВ» набуло право вимоги по оплаті [PERSON] , адреса [ADDRESS] грошових коштів за послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії, надані АТ «Сумське НВО», на суму 33 267,93 грн. Співвласники багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин у строк, встановлений законодавством, тож у відповідності до статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» з усіма співвласниками вказаного будинку, було автоматично укладено індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради № 627 від 20.10.2021 ТОВ «КППВ» визначено виробником та виконавцем послуг з постачання теплової енергії в межах території обслуговування, визначеної додатком № 1 до даного рішення, у тому числі, для будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . В порушення вимог законодавства Відповідачі отримані послуги з централізованого опалення, поставки теплової енергії оплатили не в повному обсязі, внаслідок чого у Відповідачів виникла заборгованість: з оплати послуг з постачання теплової енергії за період з листопада 2021р. по лютий 2023р. у сумі 12038,32 грн, з оплати абонплати за період з грудня 2021р. по лютий 2023р. у сумі 144,39 грн. Загальна сума заборгованості Відповідачів перед Позивачем за надані послуги з централізованого опалення, поставки теплової енергії та абонплати складає 42 230,64 грн. та залишається неоплаченою Відповідачами. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовну заяву підтримав, просив стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за надані послуги, 3 % річних, інфляційних втрат, витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу. 02.06.2023 відповідачкою [PERSON] подано відзив на позовну заяву, у якому зазначила, що позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за період, який виходить за межі позовної давності, тому просила застосувати позовну давність до вимог позивача (заява від 02.06.2023). Позивач не надав рішення загальних зборів учасників сторони договору про надання дозволу Директору первісного надавача послуг на підписання договору відступлення права вимоги з Позивачем. Позивач також не надав рішення загальних зборів учасників на підписання договору відступлення права вимоги. Відповідач не підписувала договору про надання послуг теплопостачання, а ні з Позивачем, а ні з первісним надавачем таких послуг. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» не передбачено нарахування штрафу та інфляційних витрат за послуги з теплопостачання. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог. 02.06.2023 відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за період, який виходить за межі позовної давності, тому просив застосувати позовну давність до вимог позивача (заява від 02.06.2023). Позивач не надав рішення загальних зборів учасників сторони договору про надання дозволу Директору первісного надавача послуг на підписання договору відступлення права вимоги з Позивачем. Позивач також не надав рішення загальних зборів учасників на підписання договору відступлення права вимоги. Відповідач не підписував договору про надання послуг теплопостачання, а ні з Позивачем, а ні з первісним надавачем таких послуг. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» не передбачено нарахування штрафу та інфляційних витрат за послуги з теплопостачання. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог. У судовому засіданні представник відповідачів [PERSON] позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за надані послуги, 3 % річних, інфляційних втрат не визнав у повному обсязі. Вказував, що позивачем пропущено строк позовної давності, який просив застосувати, зазначав про безпідставність нарахування 3 % річних, інфляційних втрат. Просив відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу. Заяви, клопотання. 29.05.2023 [PERSON] подано заяву про надання копії позовної заяви з додатками. 30.05.2023 [PERSON] подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи. 02.06.2023 представником позивача [PERSON] подано заяву про долучення до матеріалів справи документів. 02.06.2023 [PERSON] подано заяву про застосування строку позовної давності до всіх позовних вимог. 02.06.2023 [PERSON] подано відзив на позовну заяву. 02.06.2023 [PERSON] подано заяву про застосування строку позовної давності до всіх позовних вимог. 02.06.2023 [PERSON] подано відзив на позовну заяву. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 16.05.2023 по справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін на 02.06.2023. 02.06.2023 у зв`язку з неявкою сторін розгляд справи відкладено на 11.07.2023. 15.06.2023 за клопотанням представника позивача та представника відповідачів розгляд справи відкладено на 11.07.2023. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради №322 від 20.05.2011 визнано виробником та виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води - ВАТ «Сумське МНВО ім. Фрунзе» в межах території обслуговування згідно з додатком 1. Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради №322 від 18.06.2019 «Про визначення виробників та виконавців послуг з централізованого палення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в м. Суми» виробниками та виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії та гарячої води визначено: ПАТ «Сумське НВО» і ТОВ «Сумитеплоенерго», в межах відповідних територій обслуговування. Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради № 426 від 23.07.2019, № 436 від 18.08.2020 затверджені тарифи за надані АТ «Сумське НВО» послуги. Згідно з Договорами про відступлення права вимоги № 108/2100069 від 29.11.2021, №8/2100036 від 29.11.2021, АТ «Сумське НВО» відступило на користь АТ «СМНВО-Інжиніринг», а «СМНВО-Інжиніринг» відступило на користь ТОВ «КППВ» право вимоги по оплаті фізичними особами, що проживають у місті Суми, заборгованості за послуги централізованого опалення та постачання теплової енергії, надані АТ «Сумське НВО». Згідно додатку № 1 до договору відступлення права вимоги № 108/2100069 від 29.11.2021, укладеного між АТ «Сумське НВО» та АТ «СМНВО-Інжиніринг» та додатку № 1 до договору відступлення права вимоги № 8/2100036 від 29.11.2021, укладеного АТ «СМНВО-Інжиніринг» та ТОВ «КППВ» (в редакції додаткових угод № 5 до відповідних договорів), ТОВ «КППВ» набуло право вимоги по оплаті [PERSON] , адреса [ADDRESS] грошових коштів за послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії, надані АТ «Сумське НВО», на суму 33 267,93 грн. Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради № 627 від 20.10.2021 ТОВ «КППВ» визначено виробником та виконавцем послуг з постачання теплової енергії в межах території обслуговування, визначеної додатком № 1 до даного рішення, у тому числі, для будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . ТОВ «КППВ» надає населенню м. Суми послуги з теплопостачання у вигляді гарячого водопостачання і центрального опалення відповідно до «Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, за встановленими рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради від 19.11.2022 № 727 та рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради від 27.10.2022 № 476 тарифами. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 327460193 від 30.03.2023 щодо об`єкта нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , даний об`єкт нерухомого майна належить [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності. Відповідно до довідки МЄІРЦ № 348/21022023-30121899 у квартирі [ADDRESS] зареєстровані відповідач [PERSON] та малолітня донька [PERSON] . Відповідачі користувалися послугами АТ «Сумське НВО», користуються послугами ТОВ «КППВ» з постачання теплової енергії (централізованого опалення), вчасно та у повному обсязі за отримані послуги не сплачували, у зв`язку з чим заборгованість відповідачів перед позивачем з постачання теплової енергії складає 42086 грн. 25 коп., заборгованість з абонплати складає 144 грн. 39 коп. та підтверджується відповідними довідками. Між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини в сфері надання житлово-комунальних послуг, що регулюються Цивільним кодексом України. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Згідно частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (частині 1 статті 322 ЦК України). Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (статті 67, 68 ЖК України). Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно пункту 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, розрахунковим періодом для оплати комунальних послуг є календарний місяць. Плата за послуги вносить не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до пункту 35 Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019, яка набрала чинності 04.09.2019, розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Як передбачено статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. ТОВ «КППВ» набуло право вимоги по оплаті відповідачами за адресою: [ADDRESS] грошових коштів за послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії, надані АТ «Сумське НВО», на суму 33 267,93 грн. Крім того, відповідачі належним чином не виконали свого обов`язку своєчасно і в повній мірі оплачувати отримані послуги з постачання теплової енергії перед позивачем за період з листопада 2021р. по лютий 2023р. у сумі 12038,32 грн, з оплати абонплати за період з грудня 2021р. по лютий 2023р. у сумі 144,39 грн. Щодо заявленого відповідачами та їх представником клопотання про застосування позовної давності суд зазначає наступне. Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч.1 ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини 1 та 5 статті 261 ЦК України). Відповідно до ч. 3 і 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно з п.37 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо інший порядок та строки не визначені договором. Оскільки заборгованість за надання послуг з постачання теплової енергії нараховувалась щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Плати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби СОVID-19» від 30.03.2020 № 540-IX, що набрав чинності 02.04.2020, Розділ «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Карантин в Україні у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби вперше введено постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 з 12.03.2020, та з того часу він продовжений до 30.06.2023. Відтак, строки позовної давності по заборгованості, що виникла станом на 02.04.2020 призупинились. З матеріалів справи вбачається, що позивач просить стягнути заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії та абонплату за період з жовтня 2013 по лютий 2023 у розмірі 42230,64 грн. Суд приходить до висновку про можливість застосування до спірних правовідносин позовної давності. Тож враховуючи зазначене, заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії в частині нарахування заборгованості за період з жовтня 2013 року по лютий 2017 року заявлені поза межами позовної давності та задоволенню не підлягають, у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Клопотань про поновлення строку позовної давності заявлено не було. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку із простроченням відповідачами сплати послуг з централізованого опалення та постачання теплової енергії, позивачем нараховано інфляційні втрати за час прострочення оплати заборгованості за період з листопада 2017 року по лютий 2023 року у розмірі 5883,61 грн. та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 2098,54 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії за період з березня 2017 по лютий 2023 включно, у солідарному порядку з відповідачів у розмірі 36541,20 грн. та абонплату у розмірі 144,39 грн. Відповідно до задоволених позовних вимог, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню у солідарному порядку (в межах заявлених вимог позивача) 3 проценти річних у розмірі 2098,54 грн. та інфляційні витрати у розмірі 5883,61 грн. Отже, право позивача порушене і підлягає захисту. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) рішення від 10.02.2010). Судові витрати. Пунктом 12 статті 2 ЦПК України встановлено, що одним з основних принципів цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України). При зверненні до суду за позовом позивачем сплачено судовий збір з урахуванням коефіцієнту 0,8 передбаченого частиною 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» у розмірі 2147,20 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню в дольовому порядку сплачений позивачем судовий збір за подання позовної заяви пропорційно задоволених позовних вимог (88,96%) у розмірі 1910 грн. 14 коп., тобто по 955 грн. 07 коп. з кожного. Крім того, позивач просить стягнути з відповідачів на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 2500 грн. Відповідно до Договору про надання правової допомоги № 177 від 27.06.2022; додатку № 1 до договору про надання правової допомоги від 27.06.2022; додатку № 5 до договору про надання правової допомоги від 27.06.2022 від 09.03.2023, рахунку № 37 від 06.04.2023; платіжної інструкції № 386 від 12.04.2023 позивач поніс 2500 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Представник відповідачів у судовому засіданні просив відмовити у відшкодуванні витрат на правничу допомогу. Відповідно до частини 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно пункту 2 частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Ураховуючи обсяг та характер наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, участь адвоката у судових засіданнях, суд вважає, що понесені витрати є співмірними із складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг, які відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Відтак, суд не вбачає підстав для відмови або зменшення розміру витрат на правничу допомогу. З огляду на викладене з відповідачів у дольовому порядку на користь позивача підлягає стягненню сплачені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 грн. тобто по 1250 грн. 00 коп. з кожного.

Outcome: partial