Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання договору оренди землі недійсним. На підставу своїх вимог спирається на те, що 02.03.2018 року [PERSON] , від імені якої діяв [PERSON] на підставі довіреності №564 від 29.03.2005 р. , посвідченої державним нотаріусом з однієї сторони та ТОВ «Агрофірма «Ліга» уклали договір оренди земельної ділянки площею 3,27 га., власником якої є позивачка, строком на 49 років. 17.03.2018 р. позивачка скасувала свою довіреність від 29.03.2005 р. В травні 2020 р. їй стало відомо, що ТОВ «Агрофірма «Ліга» 24.05.2019 р. зареєструвала договір оренди землі, від 02.03.2018 р. Позивачка стверджує, що вона не мала наміру реєструвати вищевказаний договір на не уповноважувала ТОВ «Агрофірма «Ліга» його реєструвати. Таким чином, оскільки позивачка не підписувала договір оренди землі, а підпис в договорі здійснено іншою особою, а саме [PERSON] та зареєстровано в державному реєстрі речових прав в той час, коли була скасована довіреність зроблена позивачкою то вона просить суд визнати договір оренди від 02.03.2018 р. недійсним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала повністю. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та надав суду відзив в якому просив суд відмовити в його задоволенні посилаючись на те, що 29.03.2005 р. [PERSON] уповноважила [PERSON] представляти її інтереси стосовно розпорядження належною їй на праві власності земельною ділянкою з кадастровим номером 7124081200:01:001:1057. [PERSON] здійснюючи її представництво уклав з ТОВ «Агрофірма «Ліга» договір оренди даної земельної ділянки, який було передано на реєстрацію державному реєстратору. В подальшому договір було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №31815897. В подальшому позивач 17.03.2018 р. скасувала свою довіреність, однак договір був укладений представником за довіреністю чинною на час підписання договору. Також відповідач сплачує позиваці оренду плату за договором оренди, тому підстави для визнання договору недійсним відсутні. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вивчивши докази надані по справі, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного: Згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером 7124081200-01-000-1057. Згідно з довіреністю від 29.03.2005 р., посвідченою державним нотаріусом Тальнівської державної нотаріальної контори Косміним О.В. [PERSON] уповноважила [PERSON] представляти її інтереси стосовно розпорядження належною їй земельною ділянкою, для чого надала йому право зокрема підписувати договори оренди земельної ділянки. Згідно з договором оренди землі №б/н від 02.03.2018 року [PERSON] , від імені якої діє [PERSON] на підставі Довіреності №564 від 29.03.2005 р. передала в оренду ТОВ «Агрофірма «Ліга»» належну їй на праві приватної власності земельну ділянку, площею 3,27 га. Строк дії договору 49 років. Згідно із заявою [PERSON] від 17.03.2018 р. скасувала свою довіреність, посвідчену в Тальнівській державній нотаріальній конторі 29.03.2005 р. Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права щодо земельної ділянки з кадастровим номером 7124081200:01:001:1057 площею 3,2733 га. Зареєстровано право оренди земельної ділянки, орендар ТОВ «Агрофірма «Ліга», орендодавець [PERSON] , підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:47153639 від 01.06.2019 р. Відповідно до ч.1 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Відповідно до ч.1 ст. 238 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Відповідно до ч.1 ст. 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє. Відповідно до ч.1 ст. 244 ЦК України представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Відповідно до\~п.2\~ ч.1\~ст.\~248\~ЦК України\~\~представництво за\~довіреністю припиняється\~у разі\~ скасування довіреності особою, яка її видала. Відповідно до\~ ч.2,3\~ст.\~249\~ЦК України\~\~особа,\~яка видала\~довіреність і\~згодом скасувала\~її,\~повинна негайно\~повідомити про\~це представника,\~а також\~відомих їй\~третіх осіб,\~для представництва\~перед якими\~була видана\~довіреність. Права та обов`язки щодо третіх осіб, що виникли внаслідок вчинення правочину представником до того, як він довідався або міг довідатися про скасування довіреності, зберігають чинність для особи, яка видала довіреність, та її правонаступників. Це правило не застосовується, якщо третя особа знала або могла знати, що дія довіреності припинилася. Відповідно до положень частини третьої статті12, частини першої статті81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, судом встановлено, що оскільки договір оренди належної позивачці земельної ділянки був укладений її представником за довіреністю, чинною на час підписання даного договору, а [PERSON] укладаючи від імені [PERSON] договір оренди діяв в межах повноважень, визначених довіреністю та законом, то суд не знаходить підстав для задоволення позову, а тому позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed