Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

[PERSON] 27 квітня 2023 року звернулася у суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, у якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду і до повноліття дитини. Позовні вимоги мотивувала тим, що з 6 березня 2018 року вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, у період якого у них [INFO] народився син [PERSON] . Дитина перебуває на її повному матеріальному утриманні. В обґрунтування заявленого розміру аліментів до стягнення з відповідача зазначила, що відповідач із сім`єю не проживає, інших утриманців не має, працездатний, тому в змозі сплачувати аліменти. Відповідач ухиляється від утримання дитини, жодної матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість. У зв`язку з викладеним вона змушена звернутися до суду із вказаним позовом. Позивачка у судове засідання не з`явилася, однак спрямувала до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала, розгляд справи просила проводити без її участі. Відповідач у судове засідання не прибув. Як вбачається із матеріалів справи останній станом на 8 червня 2023 року утримується під вартою в Івано-Франківській установі виконання покарань (№12) з 20 квітня 2023 рік. У зв`язку із викладеним суд 9 червня 2023 року до установи спрямував копію ухвали про відкриття провадження, судову повістку та копію позовної заяви з додатками. Згідно розписки наданої [PERSON] останній отримав зазначені документи 20 червня 2023 року. Письмових пояснень, відзив на позов та/або заперечення проти позову до суду не спрямував. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому статтями 247, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України. 28 квітня 2023 року у справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи зі слідуючого. Суд установив, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 6 березня 2018 року. У період шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ), який проживає разом із матір`ю. За змістом статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, тобто дитину повинна утримувати не лише її мати, а і її батько. Згідно частини третьої статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частин першої та другої статті 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до частини другої статті 182 Сімейного кодексу України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатня для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. В силу статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для неї утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Оцінив та дослідив усі докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та вважає, що присудження аліментів у розмірі 2 500 грн відповідатиме критеріям розумності та достатності, а також вважає, що такий розмір відповідатиме інтересам дитини. Будь-яких доказів, які б свідчили, що відповідач не має можливості сплачувати такий розмір аліментів на утримання дитини чи за станом свого здоров`я, матеріали справи не містять. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний матеріально надавати допомогу матері (у вигляді сплати аліментів) для утримання дитини. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи, приписи пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору, відтак з відповідача на користь держави відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 073 грн 60 коп.

Outcome: partial