Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обгрунтування поданого позову він зазначив, що проживав у шлюбі з відповідачкою. Від цього шлюбу вони мають дитину [PERSON] , [INFO] . З урахуванням невиконання батьківських обов`язків по утриманню дитини відповідачкою добровільно, позивач змушений звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів. Посилаючись на вимоги ст.ст. 153, 150, 180, 182, 183, 160 СК України позивач просив стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання дитини в розмірі частини з усіх видів доходу відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сторони в судове засідання не з`явились, позивач надав заяву про розгляд справи в його відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи судом сповіщена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила через що справа підлягає заочному розгляду на підставі наявних в ній доказів та документів. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено наступне: Згідно копії рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 14.03.2023 року у справі № 185/911/23, шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Цим рішенням встановлено, що дошлюбне прізвище [PERSON] - « [PERSON] ». Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] його батьками є [PERSON] та [PERSON] (після шлюбу « [PERSON] »). Згідно актів обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї від 11.04.2023 року та від 04.07.2023 року, малолітній [PERSON] проживає разом із батьком [PERSON] . Сторонами не було заперечено факту того, що дитина проживає з позивачем. Суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог про стягнення аліментів, виходячи з такого. За матеріалами справи, малолітній син [PERSON] , [INFO] проживає з позивачем та перебуває на його утриманні, що не було заперечено сторонами в ході розгляду справи. Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо уКонституції України(ст. 55),Цивільному кодексі України(ст. 16),Цивільному процесуальному кодексу України(ст.4). Згідно зіст.13 ЦПК Українисуд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно достатті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Так, Пленум Верховного Суду України упостанові від 15 травня 2006 р. N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вказав, що частиною 1ст.189 цього Кодексу батькамнадано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (пророзміраліментів,строкиїхвиплатитощо)не повинні порушувати її права. При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ч.2ст. 182 СК. Якщо розмір аліментів визначено у твердій грошовійсумі,додоговорутребавключати умови про індексацію, як вимагає ч. 2ст. 184 того ж Кодексу.Договір має бути укладений письмово та підлягає нотаріальному посвідченню. У разі невиконання батьком (матір`ю) свого обов`язку за договором стягнення аліментів здійснюється не за судовим рішенням, а на підставі виконавчого напису нотаріуса органом державної виконавчої служби. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Таким чином, у випадку відсутності письмової домовленості між сторонами про сплату аліментів на дитину, їх розмір, позивач має право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів, крім того, в Сімейному кодексі України відсутня вказівка про те, що таке право обумовлене виключно ухиленням відповідача від свого обов`язку щодо матеріального утримання дитини. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд також звертає увагу позивача та відповідача, що відповідно до ч.3ст.181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, може бути змінений за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки відомостей, що могли б свідчити про неможливість сплати аліментів матір`ю дитини матеріали справи не містять. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, враховуючи положення ст.ст.133,141 ЦПК України, результат розгляду справи суд вважає, що судові витрати слід стягнути з відповідачки на користь держави судовий збір в сумі 1073,60 грн. в зв`язку із задоволенням позовної вимоги про стягнення аліментів. На підставі викладеного та

Outcome: approved