Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-03 00:00:00

Ппредставник позивач Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого в осібі ректора звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , відповідно до якого просить: 1. Задовольнити клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження; 2. Прийняти позовну заяву до розгляду, відкрити провадження у справі та задовольнити позовну заяву в повному обсязі; 3. Стягнути з [PERSON] на користь Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого заборгованість за освітні послуги в сумі 14 850,00 грн.; 4. Стягнути з [PERSON] на користь Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого судовий збір у розмірі 2 684,00 грн. На обгрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 14.09.2020 року між Національним юридичним університетом імені Ярослава Мудрого та громадянином України [PERSON] в інтересах [PERSON] було укладено Договір про надання освітніх послуг № 720003мп, предметом якого є надання університетом освітньої послуги одержувачу освітньої послуги на рахунок коштів замовника. Наказом ректора від 14.09.2020 року № 459-С [PERSON] була зарахована з 01.09.2020 року на 1 курс денної форми здобуття освіти за ОС «Бакалавр» Міжнародно - правового факультету спеціальності 293 «Міжнародне право». Відповідно до Договору замовник зобов`язаний своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та порядку, встановлених договором (пункт 4 Договору). Пунктом 9 Договору передбачено, що загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 118 800 (сто вісімнадцять тисяч вісімсот) гривень. За кожен календарний рік окремо вартість освітньої послуги становить 29 700 (двадцять дев`ять тисяч сімсот) гривень. Пунктом 10 укладеного між сторонами Договору передбачено, замовник вносить плату за навчання у готівковій або безготівковій формі рівними частками у розмірі 14850 (чотирнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят) гривень щосеместрово у наступний строк: не пізніше 15 вересня за перший семестр 2020-2021 навчального року; у наступному - не пізніше 01 вересня (за перший семестр відповідного навчального року) та 01 лютого (за другий семестр відповідного навчального року). На виконання умов договору відповідач сплатив кошти за навчання [PERSON] за 1 курс (2020-2021 навчальний рік) в повному обсязі у сумі 29700,00 грн., (виписка по рахунках від 31.08.2020 та 28.01.2021 року), однак за 2 курс (2021-2022 навчальний рік) відповідач сплатив кошти тільки за 1 семестр у сумі 14850,00 грн. (виписка по рахунках від 06.09.2021 року.) Весь термін навчання [PERSON] , за який не було сплачено, університет належним чином надавав можливість безперешкодно отримувати освітні послуги, тобто [PERSON] надавалася можливість навчатися, отримувати освітні послуги, за нею зберігалося місце в академічній групі. Навчання студентів другого курсу денної форми першого (бакалаврського) рівня вищої освіти за спеціальністю «Міжнародне право» в ІІ-ому (парному) семестрі 2021-2022 навчального року в університеті було розпочато 07.02.2022 року. Наказом ректора від 26.01.2022 № 47-С «Про організацію навчального процесу у ІІ-ому (парному) семестрі 2021/2022 навчального року» навчальний процес розпочато у «змішаному» форматі. У зв`язку з запровадженням воєнного стану з 28.02.2022 по 03.04.2022 року для студентів денної форми навчання було оголошено канікули (накази від 25.02.2022 № 148-С та від 10.03.2022 № 153-С). Наказом ректора від 28.03.2022 № 156-С «Про особливості організації навчального процесу у ІІ-ому (парному) семестрі 2021/2022 навчального року» навчальний процес з 04 квітня 2022 року за денною формою навчання переведено на дистанційний формат із можливістю застосування синхронного та асинхронного режиму взаємодії учасників навчального процесу. Таким чином, навчальні заняття у П-ому (парному) семестрі 2021/2022 навчального року були організовані університетом за допомогою сервісів «Google Meet», «Zoom» та проводилися згідно встановленого розкладу занять. Посилання на відеотрансляції були розміщені в системі дистанційного навчання університету в розкладі занять групи 07мп-20-04, в якій навчалася [PERSON] , в графі відповідної дисципліни. Отже, освітні послуги [PERSON] в ІІ-ому (парному) семестрі 2021-2022 навчального року надавалися університетом в повному обсязі. Згідно навчальної картки [PERSON] має академічну заборгованість з навчальних дисциплін у ІІ-ому (парному) семестрі 2021/2022 навчального року. Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про вищу освіту» особи, які навчаються у закладах вищої освіти, можуть бути відраховані зокрема за невиконання індивідуального навчального плану: порушення умов договору (контракту), укладеного між закладом вищої освіти та особою, яка навчається, або фізичною (юридичною) особою, яка оплачує таке навчання та в інших випадках, передбачених законом. Згідно вимог пункту першого частини шостої статті 40 Закону України «Про вищу освіту» орган студентського самоврядування Міжнародно-правового факультету за регламентом розглянув питання можливості відрахування [PERSON] , після чого наказом ректора від 19.10.2022 року № 598-с «Про відрахування студентів» [PERSON] , студентку групи 07мп-20-04 другого курсу першого (бакалаврського) рівня вищої освіти спеціальності 293 «Міжнародне право» денної контрактної форми навчання (2020 рік вступу) Міжнародно-правового факультету, було відраховано з числа студентів університету на невиконання вимог навчального плану з 19.10.2022 року. Водночас, згідно довідки від 22.02.2023 № 11 виданої бухгалтерською службою університету за другий семестр 2021-2022 навчального року відповідачем не сплачено кошти за навчання [PERSON] в сумі 14 850 гривень. Таким чином, у зв`язку з порушенням відповідачем пункту 10 умов Договору про надання освітніх послуг № 720003мп від 14 вересня 2020 року, утворилася заборгованість за навчання у розмірі 14850 гривень. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.04.2023 справу передано для розгляду судді Колесник С.А. На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом направлено запит до органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичних осіб - відповідачів у справі та 04.05.2023 отримано відповідну довідку. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 05 травня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом сторін). Представник позивача у судове засідання не з`явився, 30.05.2023 від представника позивача до суду надійшла заява, в якій просив розглядати справа за його відсутності, про винесення заочного рішення не заперечує та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.56). Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлялася своєчасно та належним чином (а.с.55,69,72), відзиву на позовну заяву не подано, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. Частиною 1 ст. 131 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (ч. 3 ст. 131 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідачі обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надали, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідачів. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Відповідно до ухвали суду від 04.07.2023, враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачі належним чином повідомлялись про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідачів та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Судом встановлені наступні фактичні обставини. 14.09.2020 між Національним юридичним університетом імені Ярослава Мудрого та громадянином України [PERSON] для [PERSON] було укладено Договір про надання освітніх послуг № 720003мп, предметом якого є надання університетом освітньої послуги одержувачу освітньої послуги на рахунок коштів замовника (а.с.7). Відповідно п. 4 Договору замовник зобов`язаний своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та порядку, встановлених договором. Пунктом 9 Договору встановлено, що загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 118 800 (сто вісімнадцять тисяч вісімсот) гривень. За кожен календарний рік окремо вартість освітньої послуги становить 29 700 (двадцять дев`ять тисяч сімсот) гривень. Замовник вносить плату за навчання у готівковій або безготівковій формі рівними частками у розмірі 14850 (чотирнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят) гривень щосеместрово у наступний строк: не пізніше 15 вересня за перший семестр 2020-2021 навчального року; у наступному - не пізніше 01 вересня (за перший семестр відповідного навчального року) та 01 лютого (за другий семестр відповідного навчального року). На виконання умов договору відповідач сплатив кошти за навчання [PERSON] за 1 курс (2020-2021 навчальний рік) в повному обсязі у сумі 29700,00 грн., (виписка по рахунках від 31.08.2020 та 28.01.2021 року), однак за 2 курс (2021-2022 навчальний рік) відповідач сплатив кошти тільки за 1 семестр у сумі 14850,00 грн. (виписка по рахунках від 06.09.2021 року.)(п.10 Договору). Наказом ректора від 14.09.2020 року № 459-С [PERSON] була зарахована з 01.09.2020 року на 1 курс денної форми здобуття освіти за ОС «Бакалавр» Міжнародно- правового факультету спеціальності 293 «Міжнародне право»(а.с.8). Наказом ректора від 19.10.2022 року № 598-с «Про відрахування студентів» [PERSON] , студентку групи 07мп-20-04 другого курсу першого (бакалаврського) рівня вищої освіти спеціальності 293 «Міжнародне право» денної контрактної форми навчання (2020 рік вступу) Міжнародно-правового факультету, було відраховано з числа студентів університету на невиконання вимог навчального плану з 19.10.2022 року (а.с.9). 27.02.2023 ректором Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого А. Гетьманом було складено вимогу №128-0607-315 на ім`я [PERSON] , в якій зазначено, що [PERSON] , студентку групи 07мп-20-04 другого курсу першого (бакалаврського) рівня вищої освіти спеціальності 293 «Міжнародне право» денної контрактної форми навчання (2020 рік вступу) Міжнародно-правового факультету відрахувати з числа студентів Університету на невиконання вимог навчального плану з 19.10.2022 року. Згідно довідки від 22.02.2023 № 11 виданої бухгалтерською службою університету борг за навчання [PERSON] за другий семестр 2021-2022 навчального року складає 14 850 (чотирнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят) гривень. А тому вимагають в семиденний термін з дня отримання цієї вимоги перерахувати на їх розрахунковий рахунок суму заборгованості згідно Договору про надання освітніх послуг № 720003мп від 14.09.2020 року в розмірі 14850 (чотирнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят) гривень (а.с.16-17). Зазначена вимога була відправлена на адресу відповідача 27.02.2023 засобами поштового зв`язку, що підтверджується накладною Укрпошти №6102409860094 та чеком за пересилання відправлення (а.с.18 зворотній бік), однак відповідач не отримував відправлення і воно було повернуто у зв`язку із закінченням строків зберігання (а.с.19). Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно з п. 1 ст. 903 ЦК України замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 903 ЦК України, передбачено, що у разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 46 Закону України «Про вищу освіту» особи, які навчаються у вищих закладах, можуть бути відраховані з вищого навчального закладу у разі невиконання учбового плану, за порушення умов контракту та в інших випадках передбачених законом. Про відрахування відповідача було ініційовано після закінчення строків ліквідації академічної заборгованості. Згідно вимог пп. 1 ч. 6 ст. 40 Закону України «Про вищу освіту» орган студентського самоврядування ХАІ за своїми процедурами розглянув питання можливості відрахування відповідача та надав відповідну згоду, після чого його було відраховано за порушення умов контракту. Відповідно до ст.ст. 526,530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України у встановлений строк. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як вбачається зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за надання освітніх послуг, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а за правилами ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором, відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови договору про надання освітніх послуг. Як вбачається з довідки №11 про сплату за навчання за 2021-2022 одержувач освітніх послуг: [PERSON] , контракт: №720003МП від 14.09.2020 р. навчальний рік сплачено 14 850 грн. з них: 2-й курс (1семестр) 14 850 грн. 06.09.2021р. п/д № [NUMBER] , борг за 2-й курс (2 семестр) 14 850 грн. (а.с.12). Враховуючи диспозитивність цивільного судочинства, та наданий позивачем розрахунок, суд приходить до висновку, що зроблені позивачем розрахунки заборгованості є обгрунтованими, та підстав їм не довіряти у суду не має. Розрахунок боргу, наданий позивачем, сумніву не викликає та приймається судом. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як напідставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Враховуючи викладене, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості з [PERSON] за договором про надання освітніх послуг підлягають задоволенню повністю. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з чим з відповідача на користь Національного університету імені Ярослава Мудрого підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 684,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved