Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-11 00:00:00

У січні 2022 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 30 грудня 2021 року він дізнався, що за постановою районного відділу ДВС Оболонського РУЮ у м. Києві від 2 серпня 2005 року № 723/13 накладено арешт на належне йому нерухоме майно. В подальшому він (позивач) звернувся із заявою до Оболонського відділу державної виконавчої служби у м.Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) про підстави обтяження та стан виконавчого провадження, однак, листом відповідача надано письмову відповідь, про те, що виконавче провадження № 723/13 на виконанні у Оболонському відділі державної виконавчої служби у м.Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) відсутнє і виконавчі провадження за 2003-2017 рік знищені за закінченням терміну зберігання. Оскільки у позасудовому порядку вирішити питання зняття обтяжень з належного йому (позивачу) майна неможливо, так як матеріали виконавчого провадження знищені, то просив зняти арешт, накладений за постановою районного відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м.Києві від 2 серпня 2005 року. В судовому засіданні позивач свій позов підтримав, викладене підтвердив. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлена. Третя особа - Оболонський ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) свого представника в судове засідання не направив, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлений. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що постановою державного виконавця районного відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції (на даний час Оболонський відділ державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ)) Киричука Р.П. від 2 серпня 2005 року № 723/13 при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-2027 від 21 червня 2005 року, виданого Оболонським районним судом м.Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в розмірі 26376,50 грн. накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] (а.с.7-8) Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна за № 293374367 від 30 грудня 2021 року на підставі зазначеної постанови районного відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції від 2 серпня 2005 року № 723/13 за реєстровим номером 2304288 18 серпня 2005 року зареєстровано обтяження, а саме, арешт всього нерухомого майна, що належить на праві власності позивачу [PERSON] (а.с.4). До цього часу арешт з майна позивача не знятий, згідно з повідомленням Оболонського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) від 11 січня 2022 року, виконавче провадження № 723/13, при виконанні якого було накладено арешт на майно позивача, не перебуває на виконанні у Оболонському ВДВС у м. Києві, виконавчі провадження за 2003-2017 роки знищені /а.с.5/. Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно дост.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За правилами статті 56 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника накладається державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. У разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження (абзац 1 частини 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження»). Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна ( частина 2 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження»). Враховуючи викладене, оскільки виконавче провадження, в рамках якого було накладено арешт на майно позивача, на даний час завершене і підстави для накладення такого арешту відпали, вирішити питання щодо скасування даного арешту у позасудовому порядку позивач не може, то суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його прав шляхом скасування такого арешту, а тому, задовольняючи позовні вимоги, вбачає за необхідне звільнити з-під арешту, накладеного за постановою районного відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м.Києві від 2 серпня 2005 року, все майно, яке належить позивачу на праві власності.

Outcome: approved