Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

02.06.2023 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача на її користь понесені нею у період лютого 2023 року додаткові витрати на спільну дитину сторін у справі - [PERSON] , [INFO] , пов`язані з надання медичних послуг щодо вад здоров`я, у розмірі 50000,00 грн. як половину вартості понесених позивачкою витрат. В обгрунтування позову було зазначено, що сторони, шлюб між якими був розірваний рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області 17.04.2012 року, від шлюбних відносин мають спільну дитину - третю особу по справі - [PERSON] , [INFO] , яка має вади здоров`я з народження. З відповідача на користь позивачки стягувалися аліменти на її утримання на підставі судового наказу Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 10.08.2018 року. В той же час вади здоров`я дитину потребували хірургічного втручання з метою полегшення її стану, що позивачка за власні кошти зробила на початку 2023 року та з метою компенсації половини вартості коштів, які вона особисто витратила на поліпшення здоров`я дитини, звернулася до суду із відповідним позовом, оскільки відповідач добровільно погашати вказані витрати не бажає. Ухвалою судді від 15.06.2023 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено перше судове засідання, наданий сторонам час для подання усіх заяв по суті позову, залучено як третю особу, після набуття нею повноліття, що відбулося після відкриття провадження та до першого судового засідання у справі, дитину сторін по справі - [PERSON] (а.с.35). 28.06.2023 року до суду надійшла заява третьої особи по справі - [PERSON] про підтримку заявлених позовних вимог з проханням слухати справу за її відсутності (а.с.44). Її неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. У судовому засіданні 13.07.2023 року позивачка підтримала заявлені позовні вимог з підстав, викладених у позовній заяві, повідомивши на запитання суду, що вона з відповідачем як місце лікування дитини, так і вартість такого лікування не погоджувала, взагалі з ним не спілкується, однак вважає, що половину вартості лікування повинен нести саме відповідач, оскільки він є батьком дитини, у нього немає інших дітей, та це є його позитивним обов`язком як батька. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подав, у судовому засіданні зазначив, що його відомо про стан здоров`я дитини, наразі він не має доходу, який би дозволяв задовольнити вимоги позивачки, про понесені витрати йому відомо зі слів самої дитини, наразі він сам проходить лікування та потребує медичної допомоги, тому просив при вирішенні справи стягнути з нього відповідні кошти не разово, а періодичними платежами на період до одного року. Вислухавши сторони, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до думки, що заявлені позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі відповідно до заявлених вимог позивачки, виходячи з наступного. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.08.2002 року, який був розірваний 17.04.2012 року рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області по справі №2030/589/2012, яке 30.04.2012 року набрало чинності (а.с.9). Від шлюбних відносин у сторін є спільна дитина - [PERSON] , [INFO] , яка після відкриття провадження у справі набула повноліття у зв`язку з чим була залучена до участі у справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.07.2005 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Первомайського міського управління юстиції Харківської області України (а.с.8). З відповідач на користь позивачки з 10.08.2018 року стягувалися аліменти на утримання спільної дитини сторін по справі до 27.06.2023 року, коли третя особа по справі набула повноліття, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що підтверджується копією відповідного судового наказу Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 10.08.2018 року у справі №632/1365/18 (а.с.10). Дитина сторін по справі - [PERSON] , має вроджене вади здоров`я, що впливає на її стан. Через вказану ваду позивачка на підставі власного розуміння необхідності покращення стану здоров`я третьої особи по справі та власних фінансових можливостей здійснила витрати, пов`язані з наданням дитині операційної допомоги, як єдиного шлюбу для виправлення вади здоров`я, враховуючи можливість надання вказаної медичної допомоги в Україні, хоч і не в державній, а в приватній клініці. Вказані обставини підтверджуються корінцем до медичного висновку №47 про дитину-інваліда від 04.08.2005 року та виписним епікризом щодо третьої особи від 22.02.2023 року (а.с.11-12). Через хірургічне втручання для третьої особи з метою поліпшення її стану здоров`я позивачка понесла витрати на відповідну хірургічну процедуру у розмірі 100000,00 грн., які вона сплатила відповідного медичного закладу - товариства з обмеженою відповідальністю «Клініка 311» у м. Києві 27.01.2023 року (передоплата) та 16.02.2023 року (дата укладання договору та початку надання медичних послуг), що підтверджується як самим договором між позивачкою та вказаним медичним закладом №11 від 16.02.2023 року, так і додатками до нього як щодо призначеної хірургічної операції, погодженої сторонами, так і щодо здійснених оплат на користь медичної установи з боку позивачки (а.с.13-27). Після здійснення відповідного медичного втручання стан здоров`я дитини нормалізувався та операція, як вбачається зі слів сторін у справі, пройшла успішно відповідно до медичного протоколу. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини другої статті 51Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз відповідних норм вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). В даній справі позивач належними доказами довела понесені витрати та той факт, що вони пов`язані зі станом здоров`я дитини. Те, що вона не погоджувала розмір таких витрат та необхідність оперування дитині у нею самою обраному закладі охорони здоров`я не можна вважати причиною того, що половина таких витрат не може бути стягнута з відповідача, оскільки вони понесені на території України у медичному закладі, який має відповідну ліцензію Міністерства охорони здоров`я та такі витрати пов`язані із забезпеченням найкращих інтересів дитини на час, коли вона ще була неповнолітньою. До того ж сама операція ней була остаточними витратами позивачки на покращення стану здоров`я дитини, а потребувала ще реабілітацію з відповідним фармацевтичним забезпеченням, які також понесла позивачка. Посилання відповідача на той факт, що він хворіє та що він не має можливості сплатили вказані кошти разово через відсутність у нього доходів, суд відкидає, оскільки окрім слів жодних доказів на підтвердження вказаного факту суду надано не було, позитивний обов`язок відповідача допомагати дитині, окрім аліментів, до набуття нею повноліття презумується. Окрім цього, позиція відповідача спростовується тим фактом, що він знав про проведену операцію дитини з часу її проведення та міг компенсувати вказані витрати самій дитині (враховуючи, що сторони не підтримують жодних відносин) частково (наприклад, відповідними картковими переводами тощо) до розгляду справи по суті, щоб вказувало на те, що відповідач дійсно бажає понести такі витрати, однак робить це за своєї фінансової спроможності. Крім цього, в даній справі разове стягнення відповідних витрат відповідає вимогам фактичних обставин справи, які склалися між сторонами. Таким чином, вимоги позивачки були підтверджені у судовому засіданні належними доказами відповідно до вимог діючого законодавства в даній категорії цивільних спорів. На підставі зазначеного та

Outcome: approved