Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-13 00:00:00

Позивачка просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 01 лютого 1997 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану В.Писарівської райдержадміністрації, актовий запис №3. На час звернення до суду мають- неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що останнім часом сімейне життя між ними поступово погіршилось, що в кінцевому результаті призвело до фактично припинення шлюбних відносин через втрату почуття любові, довіри, взаємоповаги та порозуміння, різних поглядів на сімейне життя. По цій причині в сім`ї склалась несприятлива морально-психологічна атмосфера. У позові позивачка вказує, що вона з відповідачем повністю припинили шлюбні відносини між собою та ведення спільного господарства, кожен з них живе своїм власним життям, окремо один від одного. Подружні стосунки між ними повністю припинені, всі спроби поновити та налагодити сімейні стосунки не привели до позитивних наслідків, реальне примирення не відбулось. Крім того, вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить їхнім із відповідачем інтересам та інтересам нашої дитини. У судове засідання сторони не з`явились, але надали заяви про розгляд цивільної справи без їх участі, позивач на позовних вимогах наполягає, відповідач проти позову не заперечує. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Повно та всебічно дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 01 лютого 1997 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану В.Писарівської райдержадміністрації, актовий запис №3, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , виданого 01 лютого 1997 року (а.с.6). Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого 13 червня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Великописарівського районного управління юстиції Сумської області, його батьками є сторони по справі- [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Шлюбні відносини сторонами не підтримуються та поновлювати їх вони не бажають. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Враховуючи вищезазначені обставини, небажання позивача та відповідача поновлювати шлюбні відносини, суд приходить висновку, що подальше збереження шлюбу суперечить їх власним інтересам та інтересам їхньої дитини, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст.113 СК України, якою визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно заявленого клопотання позивачки, суд вважає за необхідне її прізвище не змінювати та після розірвання шлюбу продовжувати іменуватися прізвищем « [PERSON] ». Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивачки підлягає судовий збір в розмірі 1073,60 гривень, сплачений позивачкою при зверненні із позовом до суду, відповідно до заяви позивачки.

Outcome: approved