Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-27 00:00:00

03.05.2023 [PERSON] звернулась до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, у якому народились діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Станом на дату подання даного позову на розгляді в суді перебуває справа про розірвання шлюбу між сторонами. Позивач вказала,\~що неповнолітні діти\~сторін проживають\~з позивачем\~та знаходяться\~на її\~утриманні.\~Також позивач\~несе додаткові\~витрати на\~факультативні заняття\~спортом та\~музикою,\~купівлю підручників\~та шкільного\~приладдя.\~Однак відповідач\~у добровільному\~порядку не\~надає матеріальну\~допомогу на\~утримання дітей\~та не\~приймає участі\~у їх\~вихованні,\~хоча є\~фізично здоровим та має заробіток, достатній для належного утримання дітей сторін, оскільки зареєстрований як фізична особа-підприємець. За таких підстав позивач просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі по 10000 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 03.05.2023 і до досягнення дітьми повноліття. 04.05.2023 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 01.06.2023 та надано сторонам строк для подання заяв по суті справи. 01.06.2023 за клопотанням відповідача судове засідання відкладено на 28.06.2023. У судовому засіданні 28.06.2023 позивач [PERSON] позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та просила позов задовольнити повністю. Вказала, що розмір витрат, які вона несе на утримання неповнолітніх дітей, відповідає розміру аліментів, які вона просить стягувати з відповідача. Так, позивач зазначила, що щомісячно витрачає лише на харчування дітей у школі приблизно 2800 грн. Крім цього, позивач оплачує додаткові заняття музикою та малюванням, вартість яких на місяць становить 1200 грн та 550 грн відповідно. Зазначила, що діти звикли добре жити та гарно харчуватися. Вказала, що отримує неофіційний дохід від здачі нерухомого житла в оренду, а тому також витрачає кошти на утримання дітей. Вважає, що відповідач має фінансову можливість сплачувати на її користь аліменти у сумі по 10000 грн на кожну дитину щомісячно, оскільки під час їх спільного проживання він мав можливість витрачати такі кошти. У судовому засіданні 28.06.2023 відповідач [PERSON] позов визнав частково та не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій у розмірі по 5000 грн на кожну дитину щомісячно. Зазначив, що за необхідності готовий в добровільному порядку сплачувати більшу суму коштів на утримання дітей, коли матиме таку можливість. Однак вказав, що ураховуючи воєнний стан та труднощі під час здійснення підприємницької діяльності, не завжди розмір його доходу є достатнім для сплати аліментів у сумі по 10000 грн на кожну дитину щомісяця. Не заперечував, що діти проживають з позивачем. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Суд установив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Станом на дату подання даного позову на розгляді в суді перебуває справа про розірвання шлюбу між сторонами. Такі обставини визнавались та не заперечувались сторонами у судовому засіданні. У даному шлюбі у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Такі обставини підтверджуються повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 3, 4). Станом на даний час діти сторін проживають разом з позивачем, що зазначалось у судовому засіданні позивачем та не заперечувалось відповідачем. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так само і положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Правовідносини щодо утримання батьками дитини регулюються главою 15 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов`язок є рівним для обох батьків і покладається на них, не зважаючи на те, з ким із батьків проживає дитина (ст. 180 СК України). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 181 СК України \~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними . За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Так,\~в обґрунтування\~позовних вимог\~позивач зазначила,\~що відповідач\~в добровільному\~порядку не\~надає матеріальну\~допомогу на\~утримання неповнолітніх\~дітей у\~розмірі,\~достатньому для\~забезпечення їх\~потреб. При\~цьому позивач\~несе додаткові\~витрати на\~факультативні заняття\~спортом,\~купівлю підручників\~та шкільного\~приладдя. За таких обставин позивачу важко самій створити умови для належного утримання дітей, їх фізичного та духовного розвитку. Указане є підставою для стягнення з відповідача аліментів відповідно до рішення суду. При визначенні розміру аліментів суд виходить з такого. Частиною 1 ст. 184 СК України\~визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч. 1 ст. 191 СК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Так, мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку встановлений на законодавчому рівні. Частина 2 ст. 182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Так, згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить 2833 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Так, на підтвердження обставин, які відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України підлягають доказуванню при вирішенні цього спору, позивач жодних доказів не надала. Так само позивач не надала докази на підтвердження стану здоров`я та матеріального становища дітей, а також докази на підтвердження розміру витрат на купівлю продуктів харчування, одягу, додаткових занять дітей, шкільного приладдя тощо, інформацією про які, зважаючи на спільне проживання дітей з позивачем, остання має володіти. Указане свідчить про те, що позивач не підтвердила суду належними та достатніми доказами, що розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , становить по 1000 грн на кожну дитину щомісячно, оскільки не надала докази, які б підтверджували такий розмір витрат на утримання неповнолітніх дітей сторін. При цьому суд звертає увагу, що обов`язок доказування у цивільному процесуальному законодавстві полягає не лише у наданні доказів відповідачем на спростування вимог позивача, але і в обов`язку підтвердження позивачем заявлених позовних вимог належними та достатніми доказами. Разом з тим суд приймає до уваги, що [PERSON] не заперечував, що має фінансову можливість щомісячно сплачувати аліменти на утримання спільних дітей сторін у розмірі по 5000 грн на кожну дитину щомісячно. Також суд враховує, що відповідач є працездатним, стан його здоров`я є задовільним, а також те, що в [PERSON] немає інших осіб, які перебувають на його утриманні. Докази зворотного суду не надані. За таких обставин, приймаючи до уваги необхідний рівень матеріального забезпечення дітей відповідного віку та рівний обов`язок батьків утримувати дітей, суд вважає справедливими та фінансово можливими для відповідача і достатніми для забезпечення належного рівня дітей сторін аліменти у розмірі по 5000 грн на кожну дитину щомісячно. Також суд звертає увагу, що відповідно до положень ст. 192 СК України позивач не позбавлена можливості звернутись до суду з позовної заявою про збільшення розміру аліментів, визначених за рішенням суду, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Приймаючи до уваги, що згідно з вимогами Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, а також те, що даний позов задоволено частково у сумі 10000 грн, що становить 50 % від заявленої вимоги, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 50 % судового збору у сумі 536,80 грн, а 50 % судового збору у сумі 536,80 грн необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial