Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-25 00:00:00

Позивач Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі ТДВ СК «Альфа-Гарант») звернулося до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування у розмірі 12\~697,09 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що 02 липня 2019 року між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та [PERSON] укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО-0005934664 на автомобіль «BMW 525», державний номерний знак [NUMBER] . 27 січня 2020 року об 11 год. 30 хв. громадянин [PERSON] в м. Тернополі по вул. Об`їзній, керуючи транспортним засобом марки «ВМW 525», державний номерний знак [NUMBER] , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, під час перестроювання з крайньої правої смуги в крайню ліву смугу на ділянці дороги, яка має дві смуги для руху в одному напрямку не переконався в безпечності маневру, не дав дорогу та допустив зіткнення із автомобілем марки «Honda СR-V», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався в крайній лівій смузі в попутному напрямку, та в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Після цього [PERSON] , будучи причетним до дорожньо- транспортної пригоди, залишив місце події. Таким чином [PERSON] порушив вимоги п.п. 2.3 «б», п. 2.10 «а», 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант», згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс АО-0005934664). Позивачем було враховано всі документи надані потерпілою особою, в тому числі висновки аварійного сертифікату з розрахунку вартості матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Honda СR-V», державний номерний знак [NUMBER] та було виплачено 12\~697,09 грн страхового відшкодування.\~Посилаючись на\~наведене,\~просив задовольнити\~позов та\~стягнути з\~відповідача в\~порядку регресу\~суму виплаченого\~страхового відшкодування\~у розмірі\~12\~697,09\~грн. Крім цього, просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн. 01 травня 2023 року ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явилася, хоча про час та місце була повідомлена у встановленому законом порядку. Попередньо разом з позовом представник позивача подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] \~в судове\~засідання не\~з`явився,\~не повідомивши\~суд про\~причини своєї\~неявки,\~хоча про\~день,\~час та\~місце розгляду\~справи повідомлявся\~належним чином, відзиву на позов не надав, тому, згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 28 грудня 2019 року, [PERSON] є власником автомобіля «Honda CR-V», д.н.з. [NUMBER] . Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 27 травня 2015 року, [PERSON] є власником автомобіля «BMW 525», державний номерний знак [NUMBER] . 02 липня 2019 року між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та [PERSON] було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/5934664, строк дії полісу з 04 липня 2019 року по 03 липня 2019 року включно, забезпеченим транспортним засобом за вказаним полісом є автомобіль «BMW 525», державний номерний знак [NUMBER] , страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життя і здоров`ю становить 200\~000 грн, за шкоду, заподіяну майну 100\~000 грн. 03 лютого 2020 [PERSON] звернувся до позивача із повідомленням ЦВ (потерпіли-майно) про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася об 11 год. 20 хв. 27 січня 2020 року по вул. Об`їзна у м. Тернополі, за участю його транспортного засобу «Honda CR-V», д.н.з. [NUMBER] . Іншим учасником вказаної ДТП зазначено транспортний засіб «BMW 525». 03 лютого 2020 року [PERSON] звернувся до позивача із заявою ЦВ (потерпілий) про страхове відшкодування, в якій просив виплатити страхове відшкодування за наданими реквізитами. 03 лютого 2020 року [PERSON] звернувся до позивача із повідомленням ЦВ (винна особа) особи, відповідальність якої застрахована про дорожньо-транспортну пригоду, в якій вказав, що об 11 год. 27 січня 2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу винуватця «BMW 525», д.н.з. [NUMBER] , вказаним транспортним засобом керував [PERSON] . Іншим учасником вказаної ДТП зазначено [PERSON] , який керував автомобілем «Honda CR-V», д.н.з. [NUMBER] . Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 лютого 2020 року, яка набрала законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі\~двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить\~340 гривень. Вказаною постановою суду встановлено, що 27 січня 2020 року об 11 год. 30 хв. громадянин [PERSON] в м. Тернополі по вул. Об`їзній, керуючи транспортним засобом марки «BMW 525», державний номерний знак [NUMBER] , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, під час перестроювання з крайньої правої смуги в крайню ліву смугу на ділянці дороги, яка має дві смуги для руху в одному напрямку не переконався в безпечності маневру, не дав дорогу та допустив зіткнення із автомобілем марки «Honda CR-V», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався в крайній лівій смузі в попутному напрямку, та врезультаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Після цього [PERSON] , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце події. Таким чином [PERSON] порушив вимоги п.п. 2.3 «б», п. 2.10 «а», 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України. Як вбачається з акту огляду колісного транспортного засобу (дефектна відомість) від 06 лютого 2020 року, в транспортного засобу «Honda CR-V», державний номерний знак [NUMBER] , виявлено наступні пошкодження: 1) нижня частина бампера переднього деформація, глибокі подряпини структурного пластику з правого боку; 2) верхня частина бампера переднього подряпини ЛФП з правого боку; 3) розширювач передньої правої колісної арки глибокі подряпини структурного пластика; 4) крило переднє праве вм \~ \~ \~ \~ятини, пошкодження ЛФП; 5) двері передні праві вмятина, пошкодження ЛФП; 6) диск колеса переднього правого подряпини. Згідно аварійного сертифікату №25-D/65/9 з розрахунку вартості матеріального збитку завданого транспортному засобу «Honda CR-V», державний номерний знак [NUMBER] від 08 лютого 2020 року, вартість матеріального збитку завданого власнику КТЗ, приймається рівним вартості відновлювального ремонту з врахування фізичного зносу запчастин та становить 15\~236,51 грн. Відповідно до розрахунку страхового відшкодування, складеного позивачем, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Honda CR-V», державний номерний знак [NUMBER] , без врахування зносу деталей, що замінюються становить 15\~023,32 грн, вартість відновлювального ремонту з врахуванням зносу деталей, що замінюються 12\~697,09 грн. З платіжної інструкції АТ «Правекс Банк» за №7594 від 27 березня 2020 року вбачається, що позивач перерахував на рахунок [PERSON] 12\~697,09 грн в якості суми страхового відшкодування. Відповідно до п. «в» статті 38.1.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. В силу вимог частини першої статті 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Встановлено, що 27 січня 2020 року об 11 год. 30 хв. в м. Тернополі по вул. Об`їзній мала місце ДТП за участю транспортного засобу марки «ВМW 525», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля марки «Honda СR-V», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок вказаної ДТП транспортний засіб Honda СR-V», державний номерний знак [NUMBER] зазнав пошкоджень. Винуватцем вказаної ДТП визнано відповідача [PERSON] згідно постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 лютого 2020 року, яка набрала законної сили. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «BMW 525», державний номерний знак [NUMBER] - відповідача [PERSON] , який визнаний винним у скоєнні ДТП, була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Страхування» згідно Полісу №АО/5934664. Позивач ТДВ СК «Альфа-Страхування» здійснило виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу «Honda\~СR-V»,\~державний номерний\~знак [NUMBER] \~ [PERSON] , перерахувавши на його рахунок грошові кошти в розмірі 12\~697,09 грн. Враховуючи вищенаведене та те, що [PERSON] після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди, що суперечить вимогам Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до позивача ТДВ СК «Альфа-Страхування» у порядку регресу перейшло право вимоги на отримання від винної особи, а саме [PERSON] компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля марки «Honda\~СR-V»,\~державний номерний\~знак [NUMBER] [PERSON] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 27 січня 2020 року по вул. Об`їзна у м. Тернополі. В силу вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов не подавав та не надав суду будь-яких доказів на спростування доводів наведених у позові. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що в даному випадку позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення шляхом стягнення з відповідача в користь позивача в порядку регресу суми виплаченого страхового відшкодування в розмірі 12\~697,09 грн. Щодо вимог про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн слід зазначити наступне. Відповідно до\~вимог ст.1\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Частиною першою статті 133 ЦПК України\~передбачено, що\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з вимогами частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141\~ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Положеннями частини восьмої статті 141\~ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Встановлено, що у позові позивач просив стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу в сумі 5000 грн. На підтвердження вказаних обставин позивач подав суду: - витяг з договору про надання правничої допомоги від 14 травня 2019 року, укладеного між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та Адвокатським Бюро «Грідін і Партнери»; - завдання-доручення №160 від 08 вересня 2021 року до договору про надання правничої допомоги від 14 травня 2019 року; - ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АІ №1171209 від 08 листопада 2021 року; - акт прийому-передачі наданої правничої допомоги від 19 квітня 2023 року до договору про надання правничої допомоги від 14 травня 2019 року; - детальний розрахунок та опис робіт (наданих послуг), виконаних за договором про надання правничої допомоги від 14 травня 2019 року; - платіжне доручення АТ «Правекс банк» за №21630 від 05 жовтня 2021 року. Відповідно до вимог частини четвертої статті 137\~ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19). Таким чином, наявність договірних відносин між позивачем ТДВ СК «Альфа-Гарант» та адвокатом Білинова А.В. підтверджується витягом з договору про надання правничої допомоги від 14 травня 2019 року, укладеного між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та Адвокатським Бюро «Грідін і Партнери» та ордером на надання правничої (правової) допомоги серії АІ №1171209 від 08 листопада 2021 року. Відповідач в судове засідання не з`явився та клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги не заявляв (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Зважаючи на викладене, суд вважає, що позивачем доведено понесення ним витрат за надання правової допомоги у розмірі 5000 грн під час розгляду у суді даної справи, які підлягають стягненню з відповідача в повному розмірі, оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному розмірі, що дає підстави для компенсації понесених позивачем під час розгляду справи витрат на правничу допомогу за рахунок відповідача. Згідно з положеннями статті 81 ЦПК України, позивач довів надання йому адвокатом зазначених послуг у відповідній сумі, а тому суд дійшов висновку, що за відсутності клопотання іншої сторони про зменшення таких витрат, у суду не має правових підстав за власною ініціативою зменшувати заявлені відповідачем до відшкодування витрати на правову допомогу, які належно підтверджені. Вказана позиція щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладена в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19. Крім того, на підставі вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2684 грн за подання позову.

Outcome: approved