Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] помер [PERSON] , з яким вона проживала однією сім`єю. Після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно, а саме - належні йому земельні ділянки та квартиру. 01 червня 2023 року позивач звернулась до нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , але їй було відмовлено у зв`язку з тим, що не підтверджено факт проживання із спадкодавцем однією сім`єю, хоча фактично позивач проживала з ним з січня 2016 року, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, але офіційно шлюб не реєстрували, інших спадкоємців після його смерті немає. Тому позивач [PERSON] просить суд встановити факт її проживання разом із спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини та визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , так як на момент його смерті їй не було відомо про наявність у померлого майнових прав. Ухвалою від 06.06.2023 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання на 26 червня 2023 року. Ухвалою підготовчого судового засідання від 26 червня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 18 липня 2023 року, про що учасники справи повідомлені належним чином. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надала до суду заяви про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить задовольнити. Представник відповідача - Талалаївської селищної ради - в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надали до суду заяву про розгляд справи участі представника відповідача, проти задоволення позову не заперечують. Суд, розглянувши заяви учасників справи, приходить до висновку, що оскільки згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши та проаналізувавши наявні по справі докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено наступні фактичні обставини. В судовому засіданні встановлено, що спадкодавець [PERSON] помер [INFO] у віці 48 років згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 9 ). Згідно довідки Талалаївської селищної ради № 389 від 29.05.2023 року [PERSON] до дня смерті [INFO] з 2016 року проживав без реєстрації разом з [PERSON] по [ADDRESS] , вели спільне господарство (а.с.7). Факт наявності у спадкодавця [PERSON] спадкового майна підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 116133 від 12.02.2007 року, згідно з яким [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3, 10 га на території Сильченківської сільської ради Талалаївського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.14); копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстр і від 19.10.2020 року, згідно з яким [PERSON] є спадкоємцем майна після смерті [PERSON] земельної ділянки площею 3, 0989 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Староталалаївської сільської ради, кадастровий номер 7425383500:04:001:0862 (а.с.13). Згідно повідомлення приватного нотаріуса Прилуцького районного нотаріального округу від 01.06.2023 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , так як нею не встановлений факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (а.с. 8 ). Після встановлення зазначених обставин, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне. Розглядаючи вимогу позивача [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю разом із спадкодавцем, суд виходить з наступного. Згідно із частиною другою статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до вимог ч. 1 статті 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. За змістом статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Статтею 1264 ЦК України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1268 та частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У пункті 6 рішення від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п. Відповідно п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. За таких обставин суд приходить до висновку, що належними та допустимими доказами підтверджено факт того, що позивач [PERSON] проживала зі спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, встановлення даного факту заявнику необхідно для оформлення спадщини, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення даного факту, за таких обставин позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Розглядаючи позовну вимогу [PERSON] про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ч.1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно ст. 1217 ЦК спадкування здійснюється за заповітом або законом. Статтею 1264 ЦК України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, що закріплено ст. 1218 ЦК України. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємицею за законом четвертої черги після смерті [PERSON] , інших спадкоємців ні за законом ні за заповітом немає, до цього часу з моменту смерті [PERSON] у 2021 році спадщина залишається ніким не прийнятою. Позивач не звернулась вчасно до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, поскільки вважала, що прийняла спадщину, але до нотаріуса не зверталась, так як не претендувала на квартиру, в якій він був зареєстрований, а про наявність у нього інших майнових прав позивачу було невідомо. У видачі свідоцтва про право на спадщину із-за пропущеного терміну звернення їй було відмовлено, тому суд визнає поважною причину пропуску позивачем строку на прийняття спадщини та вважає необхідним позов задовольнити, так як позивач є спадкоємцем за законом, але не звернулась вчасно із заявою про прийняття спадщини, тому не може в повній мірі реалізувати свої спадкові права, суд вважає, що позивач пропустила строк звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини з поважних причин і їй необхідно визначити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини терміном три місяці. На підставі викладеного,

Outcome: approved