Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-16 00:00:00

від імені та в інтересах позивача [PERSON] звернувся його представник адвокат Касьян М.С., з позовною заявою до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] на підставі рішення районного виконавчого комітету від 20.10.2004 видано ордер №496 від 26.11.2004 на право користування чотирьохкімнатною квартирою, загальною площею 88,1 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . Ордер видано на склад сім`ї: [PERSON] - дружина, [PERSON] - дочка та [PERSON] син. 03.02.2009 Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну договору найму було винесено рішення відповідно до якого змінено договір найму спірної квартири, виділено в користування сторін конкретні кімнати, залишено в спільному користуванні коридор, ванну кімнату, туалет та кухню. У подальшому, заочним рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.04.2010 у справі №2-1169/2010 позивачем було визнано [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування даною квартирою. У серпні 2010 року вищевказана квартира була набута позивачем та його донькою [PERSON] на підставі приватизації, що підтверджується свідоцтвом про право власності № [NUMBER] від 27.08.2010, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Криворізької міської ради, згідно з розпорядженням №Д76 від 11.08.2010. 21.09.2010 за заявою [PERSON] рішення у справі №2-1169/2010 про визнання осіб такими, що втратили право користування спірною квартирою, було скасовано. [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про визнання приватизації, свідоцтва про право власності недійсним, про вселення, зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні частиною квартири та стягнення моральної шкоди. Відповідно до рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі 2-653/11 позов [PERSON] задоволено частково, визнано недійними розпорядження Управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради №Д76 від 11.08.2010 про приватизацію спірної квартири та свідоцтво № [NUMBER] про право власності на житло від 27.08.2010, видане на ім`я [PERSON] та [PERSON] . Також вирішено питання про вселення [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до квартири за адресою: [ADDRESS] , та зобов`язано [PERSON] не чинити перешкод відповідачам у користуванні жилою кімнатою площею 11,8 кв.м. та жилою кімнатою площею 18,1 кв.м. у спірній квартирі. Вказане рішення суду набрало законної сили 20.10.2012, проте відповідачі так і не вселилися до спірної квартири. Таким чином на сьогоднішній день вказана вище квартира є неприватизованою та знаходиться у комунальній власності. Згідно довідки, виданої Виконавчим комітетом Довгинцівської районної в місті ради, за відомостями, що містяться в реєстрі територіальної громади міста Кривий Ріг, у вищезазначеній квартирі, крім позивача, зареєстровані ще три особи, а саме: [PERSON] , яка є колишньою дружиною позивача, шлюб між якими було розірвано 06.12.2007; [PERSON] - син колишньої дружини від першого шлюбу; та [PERSON] - спільна дочка позивача та [PERSON] . На підтвердження факту не проживання відповідачів за адресою реєстрації складено Акт про не проживання, який підписано сусідами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , згідно якого останні зазначили, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в квартирі за адресою: [ADDRESS] , не проживають з січня 2008 року, їх речі в квартирі відсутні. Акт засвідчено уповноваженою особою ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР» Рудник Л. Відповідачів спірне жиле приміщення не цікавить як житло і вони не мають наміру до нього повертатися. На відповідачів нараховуються комунальні платежі, які вони не оплачують, що створює додаткові фінансові витрати позивачу, тому він змушений звернутися до суду з позовною заявою про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - вищезазначеною квартирою. Ухвалою суду від 10.05.2023 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 17.07.2023 розгляд справи ухвалено проводити в заочному порядку. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача звернувся до суду з заявою, згідно якої просить проводити розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, на вимогах наполягає. Відповідачі про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином в порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України, не повідомили причини неявки, відзиву не подали. Враховуючи вимоги частин першої та третьої статті 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до таких висновків. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Як вбачається зі змісту частини 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі рішення районного виконавчого комітету від 20.10.2004 видано ордер №496 від 26.11.2004 на право користування чотирьохкімнатною квартирою, загальною площею 88,1 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . Ордер видано на склад сім`ї: [PERSON] - дружина, [PERSON] - дочка та [PERSON] син (а.с. 13-15 копія рішення). 03.02.2009 Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну договору найму було винесено рішення, відповідно до якого змінено договір найму спірної квартири, виділено в користування сторін конкретні кімнати, залишено в спільному користуванні коридор, ванну кімнату, туалет та кухню (а.с. 13-15 копія рішення). Заочним рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.04.2010 у справі №2-1169/2010 позивачем було визнано [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування даною квартирою (а.с. 9 копія рішення). У наслідок чого 27.08.2010 чотирьохкімнатна квартира, загальною площею 88,1 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , була набута у приватну власність позивачем та його донькою [PERSON] на підставі приватизації, що підтверджується свідоцтвом про право власності № [NUMBER] від 27.08.2010, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Криворізької міської ради, згідно з розпорядженням №Д76 від 11.08.2010 (а.с. 10, 11 копія свідоцтва, а.с. 12 копія технічного паспорту). Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.09.2010 за заявою [PERSON] рішення у справі №2-1169/2010 про визнання осіб такими, що втратили право користування спірною квартирою, було скасовано. У подальшому відповідач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про визнання приватизації, свідоцтва про право власності недійсним, про вселення, зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні частиною квартири та стягнення моральної шкоди. Відповідно до рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі 2-653/11 позов [PERSON] задоволено частково, визнано недійними розпорядження Управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради №Д76 від 11.08.2010 про приватизацію спірної квартири та свідоцтво № [NUMBER] про право власності на житло від 27.08.2010, видане на ім`я [PERSON] та [PERSON] . Також вирішено питання про вселення [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до квартири за адресою: [ADDRESS] , та зобов`язано [PERSON] не чинити перешкод відповідачам у користуванні жилою кімнатою площею 11,8 кв.м. та жилою кімнатою площею 18,1 кв.м. у спірній квартирі. Вказане рішення суду набрало законної сили 20.10.2012, проте відповідачі так і не вселилися до спірної квартири (а.с. 13-15 копія рішення). Згідно довідки, виданої відділом реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради за № 22403 від 07.12.2021, за відомостями, що містяться в реєстрі територіальної громади міста Кривий Ріг, у спірній квартирі зареєстровані чотири особи, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 13 копія довідки). Як вбачається з Акту обстеження квартири/кімнати/ у житловому приміщенні по факту проживання/не проживання/ від 13.05.2023, складеного і підписаного сусідами позивача, підписи яких були посвідченні уповноваженою особою ТОВ «Житлосервіс-КР», у квартирі за адресою: [ADDRESS] , громадяни [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не проживає з 20.06.2006 (а.с.9). Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Зібрані у справі докази в їх сукупності вказують на те, що відповідачі на спірній житловій площі не проживають приблизно 15 років, тобто більше шести місяців без поважних на те причин, належні їм речі в квартирі відсутні, будь-яких перешкод у їх проживанні з боку позивача судом не встановлено. Наведені обставини, які не спростовані з боку відповідачів, вказують на те, що вони, в силу статей 71, 72 ЖК України, втратили право користування житловим приміщенням. Відтак, пред`явлені позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Згідно частини першої статті 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов`язані із зверненням до суду.

Outcome: approved