Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

18.06.2020 [PERSON] звернулась до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування позову, позивач посилається на те, що 24 листопада 2010 року між Позивачем та Відповідачем було укладено шлюб. [INFO] у Позивача та Відповідача народився Син. Подружнє життя Позивача та Відповідача не склалося. Позивач постійно ставала жертвою фізичного та психологічного насильства з боку Відповідача. Після декількох років постійних знущань та подружніх зрад з боку Відповідача, Позивач та Син наприкінці грудня 2015 року переїхали в орендовану квартиру в м. Києві на окреме від Відповідача проживання. Після марних сподівань на те, що Відповідач змінить свою поведінку, Позивач була вимушена подати до суду позов про розірвання шлюбу. Рішенням Подільського районного суду м. Києва у справі № 758/15302/16-ц від 31 травня 2017 року шлюб між Позивачем та Відповідачем було розірвано. Як вбачається з рішення суду, на момент його постановлення Син проживав разом з Позивачем, а у сторін був відсутній спір щодо місця проживання Сина. Проте вже в грудні 2017 року Відповідач протиправно викрав Сина у позивача та переховував його від матері близько року. У січні 2019 року правоохоронним органам вдалося визначити місце перебування Сина і Позивач змогла забрати дитину. З того часу та дотепер Син проживає разом з Позивачем. З моменту початку окремого проживання Позивача та Відповідача в грудні 2015 року Відповідач не бере жодної участі в матеріальному утриманні Сина, всі витрати по утриманню Сина, забезпеченню його належного фізичного, духовного, психологічного та інтелектуального розвитку несе Позивач. Позивач вважає, що інтересам Сина буде відповідати визначення аліментів в твердій грошовій сумі. Як свідчить судова практика, за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу стягнення аліментів на дитину у частці від доходу батька може призвести до істотної різниці у розмірі аліментів, які отримує дитина щомісяця, що у свою чергу негативно вплине на забезпечення дитини. Внаслідок зазначеного стягнення аліментів у твердій грошові сумі дозволяє забезпечити більшу стабільність щодо утримання дитини. Акцентує увагу суду, що Син є дуже здібною дитиною та потребує значних фінансових ресурсів для забезпечення його потреб, що виходять за межі встановленого розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зокрема, Позивач несе витрати на забезпечення належного розвитку сина, піклування за його станом здоров`я, відвідування позакласних секцій, забезпечення його дозвіллям та оплату послуг з навчання. За підрахунками Позивача на придбання сезонного одягу для Сина, іграшок, розвиваючих ігор, книжок, витрати на таксі, відвідування музеїв, кінотеатрів, планетарію, послуги перукарів, предметів особистої гігієни та інших необхідних речей Позивач витрачає в середньому 48 000 грн. щороку, а отже - 4 000 грн щомісяця. Щорічно Позивач витрачає кошти на придбання підручників, зошитів, портфеля та іншого шкільного приладдя для Сина. За підрахунками Позивача на придбання шкільного приладдя для Сина Позивач витрачає в середньому 4 800 грн на рік, а отже - 400 грн щомісяця. Витрати Позивача на харчування Сина в школі (в тому числі у буфеті) складають приблизно 1 000 грн щомісяця. Витрати Позивача на харчування Сина вдома складають приблизно 2 500 грн щомісяця. Витрати Позивача на забезпечення належного рівня піклування про здоров`я Сина, які включають оплату послуг закладів охорони здоров`я, витрати на лікарські засоби, послуги окуліста, стоматолога, тощо складають приблизно в середньому 4 800 грн на рік, а отже - 400 грн щомісяця. Таким чином, загальний розмір щомісячних витрат Позивача на утримання Сина на побутовому рівні в середньому складає 8 300 грн на місяць. Зазначенні вище витрати Позивача та їх розмір підтверджуються значною кількістю фіскальних чеків та квитанцій. Позивач систематично несе фінансові витрати на оплату освітніх послуг для Сина, відвідування ним спортивних секцій, розвиваючих курсів Син є здібною дитиною, а Позивач докладає всіх можливих зусиль задля повсюдного розвитку Сина як у фізичному плані, так і в інтелектуальному. Щомісяця Син відвідує цілу низку гуртків та секцій, на оплату яких Позивач несе значні витрати. Щороку Позивач придбаває для Сина абонемент для відвідування спортивних комплексів " [INFO] ", витрати на які в середньому складають 4 500 - 5 000 грн на рік, а отже в середньому 400 грн щомісяця. Щомісяця Син регулярно відвідує індивідуальні заняття з плавання в спортивному комплексі " [INFO] ". Вартість одного заняття складає 450 грн, при цьому Син має 6 тренувань на місяць. Таким чином щомісяця Позивач витрачає на оплату індивідуальних тренувань Сина з плавання 2 700 грн. Щомісяця Син відвідує зайняття з хортингу та заняття на скалодромі. На послуги тренерів з цих занять Позивач щомісяця витрачає 850 грн. Щомісяця Позивач оплачує індивідуальні заняття Сина з малювання, вартість яких в сумі складає 1 200 грн щомісяця. Окрім цього, 8 місяців в році Син відвідує гурток з "LEGO" моделювання, на оплату яких Позивач витрачає 7 200 грн на рік, тобто 400 грн на місяць. Окрім зазначеного, Позивач оплачує курси англійської мови для Сина. Так, Син відвідує курси англійської мови "GreenCountry", на оплату яких Позивач в середньому витрачає 850 грн щомісяця. На період літніх канікул Позивач оплачує індивідуальні заняття з англійської мови, що в розрахунку на рік складає 6 300 грн, а отже - 500 грн в розрахунку на місяць. Таким чином, Позивач намагається всебічно розвивати Сина та несе значні витрати на оплату послуг тренерів та вчителів. Середні витрати Позивача на гуртки та секції Сина складає 6 900 грн. Зазначенні вище витрати Позивача та їх розмір підтверджуються значною кількістю квитанцій, договорів, довідок та банківських виписок. Позивач щороку несе значні фінансові витрати на оздоровлення Сина, здійснення разом з ним туристичних подорожей тощо. Окрім вищезазначеного, Позивач щороку здійснює спільні з Сином подорожі в межах України та за кордон з метою оздоровлення та відпочинку. Так, Позивач організовує оздоровлення Сина в межах України, зокрема, у с. Східниця, Львівської обл. Під час оздоровлення в санаторії Позивач завжди оплачує послуги лікувальних процедур для Сина. Загальна вартість такого відпочинку для Сина в середньому складає 14 000 грн на рік. Щороку Позивач організовує відпочинок Сина на морі, за межами України. Зокрема, Позивач у серпні 2019 року організувала відпочинок в Туреччині. Під час відпочинку Сина на морі, Позивач витрачає певні кошти на оплату екскурсій, музеїв, розваг, тощо. Щороку Позивач витрачає на організацію таких відпочинків в середньому 18 000 грн. Окрім цього, Позивач піклується про інтелектуальний розвиток Сина, вивчення ним історії своєї країни та народу, відвідування ним визначних місць України. Щороку на подібні екскурсійні історико-культурні поїздки для Сина Позивач витрачає в середньому 4 000 грн. Таким чином, в середньому, витрати Позивача на оздоровлення та відпочинок Сина складають в середньому 36 000 грн на рік, тобто, в середньому 3 000 грн на місяць. Зазначенні вище витрати Позивача та їх розмір підтверджуються значною кількістю квитанцій, договорів, довідок та банківських виписок. З наведених розрахунків, підтвердженими належними доказами, слідує, що в середньому Позивач витрачає на утримання Сина 18 200 грн щомісяця. Звертає увагу суду, що така середньо вирахувана сума місячних витрат Позивача на утримання Сина не тільки доводиться належними та достатніми доказами, але і є майже тотожною до суми, яку сам Відповідач витрачав на утримання Сина в період проживання дитини з ним. Отже, зважаючи на вищевикладене, індивідуальність обов`язку батьків утримувати своїх дітей, з метою забезпечення для дитини достатнього (не мінімальним) рівня життя, позивач вважає, що доцільним буде стягнення з Відповідача аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 9 100 грн щомісячно. Позивач наголошує суду, що Відповідач має значний та стабільний дохід, має у власності цінне рухоме та нерухоме майно, здійснює чисельні подорожі за кордон з метою відпочинку, що в своїй сукупності доводить факт наявності у Відповідача достатнього рівня заробітку для сплати заявленого розміру аліментів на утримання Сина. Зазначені факти підтверджуються наступним: Відповідно до інформації з Єдиного реєстру адвокатів України Відповідач має статус адвоката України (Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 1795, видане Київською міською КДКА) та здійснює індивідуальну адвокатську діяльність, що підтверджується відповідним витягом з Єдиного реєстру адвокатів України. Здійснення Відповідачем індивідуальної адвокатської діяльності забезпечує йому значний та постійний дохід. Таке підтверджуються, зокрема, власними твердженнями Відповідача у своїх письмових поясненнях, поданих Відповідачем до суду 21 березня 2019 року в рамках справи № 367/2051/19 за заявою Позивача щодо видачі обмежувального припису стосовно Відповідача за фактом вчинення ним домашнього насильства щодо Сина, де Відповідач вказав: "Я працюю як самозайнята особа і маю досить вільного часу для виховання сина. Я маю стабільний самостійний дохід, завдяки чому можу у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Я мешкаю у комфортабельній квартирі з сучасним ремонтом та обладнанням…" Таким чином, сам Відповідач стверджує, що він має значний самостійний постійний дохід, який дає йому змогу брати участь в утриманні Сина на належному рівні. За інформацією Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб?підприємців та громадських формувань 30 січня 2020 року Відповідач заснував Товариство з обмеженою відповідальністю "СПРЕД ТІМ". Відповідач є єдиним учасником вказаного ТОВ, статутний капітал якого складає 50 000 грн, а основним видом діяльності є діяльність у сфері права. Таким чином, факт заснування Відповідачем юридичної особи зі сформованим ним статутним капіталом у розмірі 50 000 грн доводить факт наявності у Відповідача значного доходу та успішності його діяльності у сфері права, що надає йому змогу брати належну участь в утриманні Сина. 02 травня 2018 року (під час проживання Сина з Відповідачем, в результаті протиправного викрадення та переховування Сина Відповідачем) Відповідач направив Позивачу письмову вимогу щодо компенсації витрат на утримання Сина. У своїй вимозі Відповідач чітко вказав: "Повідомляю, що мої витрати на утримання [PERSON] , [INFO] , … в середньому дорівнювали 18000,00 грн. на місяць …" Звертає увагу суду, що зазначена письмова вимога Відповідача містить його власноручний підпис та його особисту печатку адвоката. Таким чином, вказана письмова вимога Відповідача підтверджує факт витрачання ним на утримання Сина впродовж 5 місяців по 18 000 грн щомісяця, що доводить здатність Відповідача брати участь в утримані Сина й надалі та сплачувати аліменти на користь Позивача у заявленому розмірі. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 10 січня 2017 року Відповідач набув у власність трикімнатну квартиру, загальною площею 60,25 кв. м., житловою площею 38,8 кв. м. за адресою: [ADDRESS] . Станом на дату подання цієї позовної заяви приблизна ринкова вартість вказаної квартири складає 1 950 000 грн, що підтверджується розміщеними на ринку оголошеннями щодо продажу аналогічних квартир. Таким чином, факт набуття Відповідачем у власність такого дорогоцінного майна свідчить про наявність у нього значних фінансових ресурсів, а факт належності йому на праві власності вказаної квартири свідчить про наявність фінансових ресурсів для виконання свого батьківського обов`язку з утримання Сина на належному рівні. Окрім цього, у власності Відповідача перебуває цінне рухоме майно, зокрема, автомобіль марки "Volksfagen" моделі "Рassat", державний номерний знак [NUMBER] , що буде підтвердження відповідним листом МВС України, який буде наданий до суду одразу після отримання представником Позивача відповіді на свій адвокатський запит. У повсякденному житті Відповідач користується дорогими брендовими гаджетами виробництва компанії Apple, зокрема, смартфоном iPhone та персональним комп`ютером Macbook. Факт використання Відповідачем у своєму повсякденному житті зазначеного цінного рухомого майна доводить факт високого рівня доходу Відповідача та ведення ним способу життя, який передбачає його можливість брати участь в утриманні Сина на належному рівні. Додатково про наявність у Відповідача значного доходу свідчить факт регулярних та чисельних подорожей Відповідача з його новою дружиною за кордон з метою відпочинку. Так, інформація з особистої сторінки Відповідача в соціальній мережі "Instagram" свідчить, що Відповідач протягом 2019 року здійснив наступні подорожі: у січні 2019 року Відповідач мав подорож з метою відпочинку до Єгипту; у березні 2019 року Відповідач мав подорож з метою відпочинку до м. Одеси, Україна; у травні 2019 року Відповідач та його нова дружина мали подорож з метою відпочинку до Єгипту; у серпні 2019 року Відповідач та його нова дружина мали подорож з метою відпочинку до Туреччини. Таким чином, факт регулярних та чисельних подорожей Відповідача в межах України, в Єгипет та Туреччину свідчить про наявність у Відповідача достатнього рівня доходу, який передбачає його здатність брати участь в утримані Сина на належному рівні. Позивач стверджує, що всі вищезазначені факти та документи доводять той факт, що Відповідач має значний рівень доходу, а отже має можливість брати участь в утриманні Сина та сплачувати на його утримання заявлений Позивачем розмір аліментів. З урахуванням викладеного, просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у вигляді твердої грошової суми в розмірі 9 100 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову до суду року та до досягнення дитиною повноліття. Стягнти з відповідача судові витрати. У відповідності до частини 8 статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Ухвалою суду від 17.07.2020 по справі відкрито спрощене позовне провадження. Ухвалою суду від 18.03.2021 справу прийнято до провадження судді Саранюк Л.П. Ухвалою суду від 13.10.2021 справу прийнято до провадження судді Мерзлого Л.В. Позивач та представник позивача в судовому засіданні просили позовні вимоги задовольнити. Разом з тим, представником позивача в судовому засіданні окремо наголошувалось на зловживання відповідачем своїми процесуальними правами, оскільки, в тому числі, відповідачем тричі подавались ідентичні апеляційні скарги на ухвалу про відкриття провадження по справі, крім того, починаючи з 2020 року відповідач практично кожен раз надає заяви про перенесення розгляду справи, таким чином відповідач свідомо затягує розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, що вбачається, зокрема також з того, що 07.07.2023 відповідачем в черговий раз було заявлено відвід головуючому по справі судді та у заяві про відвід судді Белінським П.Є. зазначено про те, що на 13.07.2023 призначено судовий розгляд вказаної справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вислухавши думку позивача та представника позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог ст. ст. 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободщодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що 24 листопада 2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції в місті Києві, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб від 23 січня 2018 року № 00019430078. [INFO] у сторін народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві від 13 липня 2012 року, серія [NUMBER] . Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 31.05.2017 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Встановлено, що син сторін - [PERSON] проживає разом з матір`ю за адресою її фактичного місця проживання. В судовому засіданні були дослідженні докази, надані позивачем щодо утримання дитини, а саме щодо вартості надання освітніх послуг, в тому числі, позашкільних занять, спортивних секцій, витрат на відпочинок дитини, оздоровлення, купівлю одягу, продуктів харчування, лікування, витрат на дозвілля та інших витрат, які несе позивач. Відповідно до інформації з Єдиного реєстру адвокатів України, Белінський Павло Євгенович має статус адвоката України (Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 1795, видане Київською міською КДКА) та здійснює індивідуальну адвокатську діяльність, що підтверджується відповідним витягом з Єдиного реєстру адвокатів України. Крім того, за інформацією Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб?підприємців та громадських формувань 30 січня 2020 року [PERSON] заснував Товариство з обмеженою відповідальністю "СПРЕД ТІМ" (ідентифікаційний код юридичної особи 43478491; адреса місцезнаходження юридичної особи: 04205, м. Київ, просп. Оболонський, буд. 14). [PERSON] є єдиним учасником вказаного ТОВ, статутний капітал якого складає 50 000 грн, а основним видом діяльності є діяльність у сфері права. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 10 січня 2017 року [PERSON] набув у власність трикімнатну квартиру, загальною площею 60,25 кв. м., житловою площею 38,8 кв. м. за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 211047241 від 02 червня 2020 року. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] неодноразово оскаржувалась ухвала про відкриття провадження по справі, проте, апеляційні скарги були повернуті апелянту. Крім того, відповідачем багаторазово подавались заяви про відвід головуючому по справі судді, у задоволенні яких було відмовлено у зв`язку з їх безпідставністю, разом з тим, відзиву на позовну заяву чи будь яких заперечень щодо позовних вимог, обставин чи фактів, викладених в позовній заяві, відповідачем подано не було. Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.109 т.2) копію позовної заяви з додатками [PERSON] було отримано ще 07.06.2021. Таким чином, починаючи з дати отримання відповідачем копії позову з додатками по даній справі, відповідач не реалізував своє право на подання відзиву та викладення своє позиції стосовно наявного спору. В подальшому, відповідачем подавались заяви про відкладення розгляду справи та починаючи з введення в Україні воєнного стану, відповідач просив відкласти розгляд справи до закінчення строку дії воєнного стану в Україні, оскільки він перебуває за межами України. Разом з тим, клопотань щодо зупинення провадження по справі з цих підстав до суду не надходило. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з вимогами статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилається позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно із ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2)доведені стягувачемаліментів витратиплатника аліментів,у томучислі напридбання нерухомогоабо рухомогомайна,сума якихперевищує десятикратнийрозмір прожитковогомінімуму дляпрацездатної особи,якщо платникомаліментів недоведено джерелопоходження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст.ст. 183, 184 СК України суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України. Частиною 3 ст.81 СК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, на позивача покладається обов`язок доказування підстав для збільшення розміру аліментів. Враховуючи обставини справи, ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік та потреби дитини, беручи до уваги докази щодо фактичного матеріального становища відповідача, та відсутності будь яких доказів, які б спростовували доводи позивача, зважаючи на обов`язок обох батьків щодо утримання дитини, суд задовольняє позов та стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 9100,00 грн., щомісячно, починаючи з дати звернення до суду з позовом року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч.6 ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає також судовий збір на користь держави. На підставі ст.ст. 84, 133, 141, 180-184, 191-192 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved