Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-02 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу в період з 01 серпня 2013 року по 01 серпня 2022 року. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 26 червня 2013 року шлюб між ним, [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Від даного шлюбу у них народилась донька [PERSON] , 2012 року народження. Після розірвання шлюбу подружжя [PERSON] нетривалий час, доькінця липня 2013 року проживали окремо, однак у подальшому знову стали спільно проживати разом з дітьми у квартирі, що належала дружині по [ADDRESS] . У серпні 2013 року ними було придбано транспортний засіб марки Renault Laguna, 2010 року випуску. У вересні 2016 року за спільні кошти подружжя було придбано житловий будинок за адресою [ADDRESS] , що наразі належить їм на праві спільної часткової власності на підставі Договору про поділ майна від 22 листопада 2016 року та земельну ділянку з кадастровим номером 5610100000:01:054:1026, площею 0,0089 га. У вказаному будинку сторони з дітьми спільно проживали до 30 липня 2022 року, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільні фінансові витрати, взаємні права та обов`язки притаманні подружжю, в інших шлюбах не перебували, спільно виховували дітей, їздили на відпочинки. У лютому 2021 року за спільні кошти було придбано транспортний засіб марки Peugeot, 2010 року випуску. Позивач зазначає, що проживання однією сім`єю з відповідачем, після розірвання шлюбу, ведення з нею спільного господарства підтверджується, тим, що вони були зареєстровані за однією адресою. Починаючи з липня 2022 року у будинку, що належить їм на праві спільної часткової власності відповідачка проживає з своїм новим співмешканцем та донькою [PERSON] . Вільного доступу до житлового будинку він немає. 01.05.2023 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, вважає вимоги позовної заяви [PERSON] безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. Зазначила, що сам позивач був інціатором розірвання шлюбу, тому звернувся до суду з позовом, вказав на те, що подружнє життя не склалося, кожен має різні погляди на життя, різні характери, в результаті виникають сварки, конфлікти та непорозуміння. Напротязі пів року не проживають разом та не ведуть спільного господарства. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 26 червня 2013 року шлюб між\~ними було розірвано. До розірвання шлюбу вони проживали у квартирі що належала їй по [ADDRESS] , де і був зареєстрований позивач. Після розірвання шлюбу вона не вимагала зняття з реєстрації колишнього чоловіка у своїй квартирі, де вона проживала з їхньою донькою. Оплата рахунків за поповнення мобільного телефону та навчання доньки може свідчити лише підтвердженням витрат батька на утримання доньки а не проживання однією сім"єю з матір"ю дитини. Житловий будинок за адресою [ADDRESS] та земельна ділянка з кадастровим номером 5610100000:01:054:1026, площею 0,0089 га не є спільною сумісною власністю позивача та відповідача, а належить їм на праві спільної часткової власності. У лютому 2021 року за власні кошти нею було придбано транспортний засіб марки Peugeot, 2010 року випуску. Позивач жодними доказами не доводить твердження про спільні кошти подружжя, у тому числі як формувалися ці спільні кошти. Купуючи будинок ще у вересні 2016 року вони розділили свої частки у ньому та чітко розмежували, що вони не є однією сім"єю. Додані фото до позову не можуть доводити ні тривалість, ні стан, ні зміст фактичних відносин, спільні зустрічі у спільних друзів, родичів, поїздки батьків з дитиною на відпочинок можуть свідчити лише про цивілізованість їхнього спілкування після розлучення. Просила відмовити у задоволенні позову . Ухвалою суду від 26.12.2022 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 11.05.2023 року закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті. В судовому\~засіданні позивач позовні\~вимоги підтримав\~в повному\~обсязі з\~підстав та\~мотивів,\~які наведені\~у позовній\~заяві. Вказав, що знав відповідачку з 2004 року, шлюб зареєстрували у 2011 році, рішення про розірвання шлюбу було поспішне, пів року він жив з його батьками на Коновальця,28. З липня 2013 року переосмислили погляди і проживали з відповідачкою вподальшому разом. З травня 2022 року він зрозумів що у відповідачки є інші стосунки, з серпня 2022 року не проживає у будинку на [ADDRESS] . У лютому 2022 року припинилися їхні стосунки з відповідачкою. Представник\~позивача у судовому засіданні зазначила, що сторони вели спільне господарство, проживали як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, тому вважає, що позовні вимоги обґрунтовані в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні в задоволенні позову просилла відмовити. З моменту розірвання шлюбу, не зважаючи на те, що вони проживали в одному будинку та мали місце реєстрації за однією адресою, проте спільно, однією сім`єю, як чоловік та дружина не проживали, не були пов`язані спільним побутом. Просила відмовити у задоволенні позову, з підстав наведених у відзиві. Крім того вказує, що позивач звернувся до суду з позовом, не вказав які його права порушено, в заявленому позові немає жодної позовної вимоги, крім встановлення юридичного факту. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що він є товаришем позивача, знає його з 1992 року, [PERSON] знає з 2010 року. Вони разом жили, як одна сім"я, їздили на відпочинок, ходили в гості, про розірвання шлюбу йому не було відомо, дізнався в лютому 2022 року. В січні 2022 року вони їздили відпочивати в Карпати. Парухи проживали однією сім"єю. Спочатку подружжя [PERSON] жили на квартирі по [ADDRESS] , потім купили будинок на [ADDRESS] , він допомагав робити ремонт. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що він є товаришем позивача, разом працюють, [PERSON] є хресним батьком його дитини. Парухи разом жили з моменту одруження і до весни 2022 року, як одна сім"я, виховували дітей. [PERSON] виховував [PERSON] , сина [PERSON] від першого шлюбу. Вони дружили сім"ями, їздили на відпочинок, часто ходили в гості, про розірвання шлюбу йому не було відомо, серйозних конфліктів у їхній сім"ї не було. Весною 2022 року позивач сказав що жінка не приходила ночувати додому, що між ними погіршилися відносини. Заслухавши сторони та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до положень статями 55, 124 Конституції України, статтею 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 18.02.2011 року. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 26 червня 2013 року шлюб між\~стороними було розірвано. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Юридичне поняття шлюбу визначено в частині 1 статті 21 СК України, де вказано про те, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно з частиною 3\~статті 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 СК України. 20 квітня 2023 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а. с.146). Відповідно до договору купівлі - продажу земельної ділянки від 08.09.2016 року зареєстрованого в реєстрі за №813, [PERSON] придбав 3/10 частки у майні спільної часткової власності, [PERSON] 7/10 частки у майні спільної часткової власності у особисту приватну власність кожен на умовах передбачених цим Договором, земельну ділянку з кадастровим номером 5610100000:01:054:1026, площею 0,0089 га. Відповідно до договору про поділ майна від 22.11.2016 року зареєстрованого в реєстрі за №2525 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] розподілили майно, що є об"єктом їхньої спільної часткової власності, а саме житловий будинок за адресою [ADDRESS] , житловою площею 231,0кв.м., загальною площею 751,3 кв.м. У приватну спільну часткову власність [PERSON] (3/10 частки), [PERSON] (7/10 частки) переходить 4-1 тамбур площею 4,1 кв.м., 4-2 коридор площею 3,1 кв.м., 4-3 загальна кімната площею 20,9 кв.м., 4-4 кухня площею 9,4 кв.м., 4-5 санвузол площею 3,6 кв.м., 4-6 коридор площею 7,5 кв.м., 4-7 житлова кімната площею 14,2 кв.м., 4-8 житлова кімната площею 15,5 кв.м., 4-9 санвузол площею 4,8 кв.м., а - відкритий тамбур, а1 - балкон, загальною площею 83,1 кв.м., житловою площею 29,7 кв.м., що складають цілий окремий об"єкт - житловий будинок за адресою [ADDRESS] . Як вбачається з пункту 3 даного договору, сторони стверджують, що на момент укладення цього Договору [PERSON] та [PERSON] в зареєстрованому шлюбі не перебувають та у фактичних шлюбних відносинах не перебувають. Вказані договори є чинними та не визнані недійсними у встановленому законом порядку. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена в його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України). Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Відповідно до копії свідоцтва [NUMBER] за [PERSON] зареєстровано автомобіль марки Renault Laguna, 2010 року випуску, дата державної реєстрації 09.08.2013 року. Відповідно до копії свідоцтва [NUMBER] за [PERSON] зареєстровано автомобіль марки Peugeot, 2010 року випуску, дата державної реєстрації 23.02.2021 року. Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 5 частини першої статті 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Аналіз наведених положень Закону дозволяє зробити висновок про те, що встановлення певних юридичних фактів має своєю метою підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю позивачем [PERSON] заявлена\~без зазначення конкретної правової мети. Іншими словами, суд може встановити юридичний факт, якщо від нього: а) виникають, б) змінюються чи в) припиняються майнові права, а іншого порядку не встановлено та не існує. Позивач звернувся до суду про встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу в період з 01 серпня 2013 року по 01 серпня 2022 року, вимоги про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності, щодо визначення правового статусу нерухомого майна не заявляв. Відповідно до частини 1 статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Встановлення факту спільного проживання має значення для захисту матеріальних інтересів осіб, які спільно проживають, оскільки статтею 74 відповідного Кодексу передбачено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Пленум Верховного Суду України в п.20 Постанови №11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вказав, що при застосуванні статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Крім того, для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року (справа № 6-148цс 12). Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із частинами першою, другою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі №513/1005/20. Суд зазначає, що від встановлення юридичного факту, про який просить позивач [PERSON] його майнові права не змінюються. А встановлення такого юридичного факту, зокрема для преюдиційності у іншому спорі, є недопустимим. Отже, вимоги позивача [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю із відповідачем, не пов`язані з вимогами про визнання права власності на майно в порядку статті 74 СК України, задоволенню не підлягають. На підставі ст.141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed