Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-02 00:00:00

У грудні 2022 року [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Окуневич М.В., звернувся в суд з позовом до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, третьої особи на стороні відповідача [PERSON] в якому просив: - зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0423 га за кадастровим номером 2624482101.01.001.0115 шляхом виключення з Державного земельного кадастру відомостей про реєстрацію земельної ділянки та скасування запису в поземельній книзі шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про скасування в поземельній книзі запису щодо державної реєстрації земельної ділянки площею 0,0423 га з кадастровим номером 2624482101.01.001.0115. В обгрунтування позову зазначено, що позивач є спадкоємцем [PERSON] і [PERSON] , яким за життя належало домоволодіння за адресою [ADDRESS] , земельні ділянки, земельні частки (паї). Позивач прийняв спадщину, отримав свідоцтво про право на спадщину на домоволодіння, що розташоване за адресою [ADDRESS] , 15 червня 2009 року зареєстрував право власності на домоволодіння, а також на земельні частки (паї). Відповідно до архівного витягу з протоколу дев`ятої сесії Ради народних депутатів двадцять першого скликання від 22 жовтня 1993 року по с.Долиняни "Про передачу земель у приватну власність для ведення особистого підсобного господарства і обслуговування жилого будинку та у користування для сінокосіння", [PERSON] було передано у власність присадибну ділянку 12,6 арів, в тому числі - подвір`я - 5,1, сад - 3,05, рілля - 4,00. Під час оформлення спадкових прав на земельну ділянку [PERSON] стало відомо, що на частину земельної ділянки площею 0,0423 га [PERSON] виготовила технічну документацію з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для ведення особистого селянського господарства, якій згідно даних Публічної кадастрової карти присвоєно кадастровий номер 2624482101:01:001:0115. Право власності на земельну ділянку не зареєстроване. На даний час земельною ділянкою користується [PERSON] , як спадкоємиця майна [PERSON] 14 вересня2021 року позивач звернувся до Рогатинської міської ради з заявою про проведення інвентаризації на частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) на яку він має право в порядку спадкування. 13 жовтня 2021 року позивачу надіслано витяг з протоколу №8 засідання комісії з вирішення земельних спорів щодо меж земельних ділянок та додержання добросусідства від від 12 жовтня 2021 року відповідно до якого для вирішення спору йому рекомендовано звернутися до суду. 08 червня 2022 року позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області з заявою про скасування кадастрового номера земельної ділянки 2624482101:01:001:0115 площею 0,0423 га. Йому було роз`яснено право на скасування кадастрового номера в судовому порядку. Реєстрація земельної ділянки 2624482101:01:001:0115 площею 0,0423 га була здійснена державним кадастровим реєстратором 05 січня 2015 року на ім`я [PERSON] . Речове право на земельну ділянку не зареєстроване. Згідно ч.10 ст.24 ЗУ "Про державний земельний кадастр" державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію у разі, якщо протягом року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника. Також технічна документація з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства площею 0,0423 га не містить доказів повідомлення позивача, як суміжного користувача про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі, акт приймання передачі межових знаків на зберігання, не містить підпису позивача. Єдинимспособом відновлення порушеного права позивача для подальшої реалізації права на спадкування земельної ділянки є скасування кадастрового номера земельної ділянки, якою неправомірно користувалася [PERSON] . Відповідач подав відзив на позов. Вважають, що Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області не є належним відповідачем у справі, оскільки земельна ділянка була зареєстрована в державному земельному кадастрі 05 січня 2016 року державним кадастровим реєстратором відділу Держгеокадастру в Рогатинському районі Івано-Франківської області Бойком І.Я. Крім того, позивачем не долучено до позовної заяви належних доказів щодо його права власності на спірну земельну ділянку. Вважають, що спір виник між позивачем та третьою особою [PERSON] . З цих підстав просили у позові відмовити. Третя особа [PERSON] подала письмові пояснення щодо позову. Вважає, що позов не підлягає до задоволення. Вона є спадкоємицею [PERSON] . За ст.1225 ЦК при переході права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди, до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою на якій вони розміщені у розмірі, який необхідний для їх обслуговування. [PERSON] оформлено спадкові права на нерухоме майно, а саме домоволодіння, земельні частки (паї). Оформлення права власності на земельну ділянку щодо якої виник спір не завершено. Земельною ділянкою, про скасування кадастрового номеру якої заявлено позивачем, її сім`я користується впродовж 25 років. Між ділянками встановлено межові знаки - забетоновані стовпці по яких натягнуто металеву сітку. Вважає, що саме вона повинна бути належним відповідачем в справі, оскільки при задоволенні позову буде порушено її права на користування спадковим майном - земельною ділянкою, якою впродовж тривалого часу користується її сім`я. Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 12 грудня 2022 року позовну заяву було залишено без руху, надано строк для усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою від 27 грудня 2022 року задоволено клопотання представника позивача про продовження процесуального строку на усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою судді\~Рогатинського районного\~суду \~Івано-Франківської\~ області\~від \~12\~січня 2023\~року \~ позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, справу призначено до підготовчого засідання. Ухвалами від 06 лютого 2023 року, 08 березня 2023 року задоволено клопотання представника відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Ухвалою від 16 лютого 2023 року задоволено клопотання представника третьої особи про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Ухвалою від 13 березня 2023 року закрито підготовче провадження у справі. Справу призначено до судового розгляду по суті. Визнано потрібним, щоб позивач дав особисті пояснення. У судовому засіданні представник позивача адвокат Окуневич М.В. позовні вимоги підтримв повністю з підстав, які зазначені у позові. Просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позову не визнала зовсім з підстав, які наведені у відзиві. Просила у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи адвокат Хоптій М.В. просив у позові відмовити повністю за безпідставністю позовних вимог. Крім того, зазначив, що у випадку задоволення позову будуть порушені права його довірительки, а не Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, тому у справі зазначено неналежного відповідача Також заявив клопотання про застосування строку позовної давності, оскільки згідно ухвали Рогатинського районного суду від 03 січня 1996 року позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про повернення самовільно захопленої земельної ділянки було залишено без розгляду через повторну неявку позивача. Таким чином спір існував ще понад 27 років тому, увесь цей час земельна ділянка не перебувала у користуванні сім`ї його довірительки. Суд, вислухавши доводи представників сторін, представника третьої особи, свідків, дослідивши та перевіривши усі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що народилася в с.Долиняни Рогатинського району. На даний час проживає в [ADDRESS] проживали її батьки. Домоволодіння батьків межує з домоволодінням, яке успадкував позивач. У користуванні батьків був город - присадибна ділянка, якою вони постійно користувалися. За життя мати розпочала оформлення права власності на земельну ділянку, однак не встигла завершити приватизацію, померла в 2018 році. Вона прийняла спадщину після смерті матері, документально спадкові права на земельну ділянку ще не оформила. Земельна ділянка огороджена - встановлено металеві стовпці, натягнуто металеву сітку саме суміжними землекористувачами, спадкоємцем яких є позивач. Огорожа існує більше тридцяти років. Її сім`я обробляє город, садить картоплю, інші овочеві культури. Наявність встановленої огорожі підтверджується долученими до її письмових пояснень, світлинами. Допитаний в якості свідка [PERSON] пояснив, що з 1984 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . З цього часу йому достовірно відомо, що земельна ділянка перебувала у користуванні родичів його дружини. Земельна ділянка огороджена металевою сіткою, яка натягнута вздовж металевих стовпців. Дружина прийняла спадщину після смерті батьків. Їх сім`я продовжує користуватися земельною ділянкою і на даний час. Свідок [PERSON] пояснив, що доводиться батьком позивача. Власником спірної земельної ділянки був його батько, дід позивача [PERSON] . Саме [PERSON] на підставі рішення сесії Долинянської сільської ради в 1993 році було виділено для користування присадибну земельну ділянку загальною площею 12,6 га, з яких 4 ари ріллі, а також сад і подвір`я. Спір щодо земельної ділянки виник в 1995 році, коли частину ріллі самовільно захопили [PERSON] , які зруйнували існуючу огорожу. Його батько звертався з позовом до [PERSON] про повернення земельної ділянки, однак позов було залишено без розгляду через повторну неявку позивача у судове засідання без поважних на те причин. На даний час його син, який має намір оформити документально право власності на земелю, дізнався, що мати третьої особи [PERSON] за життя оформила кадастровий номер на частину належної [PERSON] земельної ділянки. Судом встановлено, що позивач є власником домоволодіння, яке розташоване в [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, додатковим до свідоцтва, виданого 19 грудня 2008 року за реєстровим №5227 від 25 травня 2009 року в порядку спадкуванняза заповітом [PERSON] , яке 15 червня 2009 року зареєстроване Івано-Франківьским обласним бюро технічної інвентаризації (витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно 23008587). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19 грудня 2019 року, виданого державним нотаріусом Рогатинської районної державної нотаріальної контори, [PERSON] успадкував право на земельні частки(паї) у землі, яка перебуває у колективній власності спілки власників селянських господарств "Долинянська" в с.Долиняни розміром 28,68 га кожна, що належали спадкодавцям [PERSON] , [PERSON] . Як вбачається з архівного витягу з протоколу дев`ятої сесії Долинянської сільської ради народних депутатів двадцять першого скликання від 22 жовтня 1993 року "Про передачу землі у приватну власність для ведення особистого підсобного господарства і обслуговування жилого будинку та в користування для сінокосіння" [PERSON] передано присадибу площею 12,6 ара, в тому числі - подвір`я- 05,10, сад 03, 5, рілля 04,0. Згідно витягу з протоколу №8 засідання комісії з вирішення земельних спорів щодо меж земельних ділянок та додержання добросусідства від 12 жовтня 2021 року, у 2021 році [PERSON] виготовив технічну документацію з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в [ADDRESS] , відповідно до якої площа земельної ділянки становить 0,0858 га. Відповідно до даних, зазначених у довідці, виданій Центром надання адміністративних послуг с.Долиняни Рогатинської міської ради Івано-Франківської області, у користуванні [PERSON] є присадибна ділянка площею 0,1260 га (з них рілля - 0,0400 га), що підтверджується архівним витягом з рішення Долинянськоїсільської ради народних депутатів від 22 жовтня 1993 року відповідно до якого у власність [PERSON] передана присадибна ділянка площею 0,126 га (0,051 га - подвір`я, 0,035 га - сад; 0,04 га - рілля), спадкоємцем [PERSON] є [PERSON] . На частину вищезазначеної земельної ділянки у 2015 році [PERSON] виготовила технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства площею 0,0423 га, якій згідно даних Публічної кадастрової карти присвоєно кадастровий номер 2624482101:01:001:0115. Право власності на дану земельну ділянку не зареєстровано. Членами комісії проведено обстеження земельної ділянки площею 0,0423 га з кадастровим номером 2624482101:01:001:0115 та встановлено, що вона використовується [PERSON] , дочкою [PERSON] для ведення особистого селянського господарства (рілля). [PERSON] з метою вирішення земельного спору рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до архівного витягу з протоколу сесії Долинянської сільської ради народних депутатів від 20 листопада 1993 року "Про передачу землі у приватну власність для ведення особистого підсобного господарства і обслуговування жилого будинку та в користування для сінокосіння" [PERSON] (матері [PERSON] ) передано присадибу площею 13,8 ара, в тому числі - подвір`я- 11,0, рілля 02,8. [PERSON] є власником домоволодіння в [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] на підставі свідоцтва проправо на спадщину від 17 листопада 2022 року, виданого приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу, яке зареєстроване 17 листопада 2022 року. Згідно свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 17 листопада 2022 року [PERSON] успадкувала земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виролбництва площею 0,6725 га, яка належала спдкодавцю [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 3\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15\~ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення будь-яких порушень його права власності, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням володіння. Право власності має захищатися лише при доведеності факту його порушення діями відповідача, створенні власникові з боку третіх осіб перешкод у здійсненні ним цього права із застосування наслідків, в тому числі і звільнення земельної ділянки від самовільно зведених споруд шляхом їх знесення чи усунення інших перешкод у користуванні земельною ділянкою. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини першої статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. \~ \~ \~ \~Поняття земельної ділянки як об`єкта права власності визначено у частині першій статті 79 ЗК України як частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. \~ \~ \~ \~За змістом статті 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Відповідно до частини третьої статті 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до частин другої, п`ятої статті 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів, а тому суд повинен установити, чи були порушені або невизнані права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду за їх захистом, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову у їх задоволенні. Таким чином, підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту є порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права. Звертаючись до суду з позовом про зобов`язання Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0423 га з кадастровим номером 2624482101.01.001.0115 шляхом виключення з Державного земельного кадастру відомостей про реєстрацію земельної ділянки та скасування запису в поземельній книзі шляхом внесення до державного земельного кадастру відомостей про скасування в поземельній книзі запису щодо державної реєстрації земельної ділянки площею 0,0423 га з кадастровим номером 2624482101.01.001.0115, позивач обгрунтовував позовні вимоги тим, що в процесі оформлення спадкових прав на земельну ділянку після смерті [PERSON] встановлено, що на частину земельної ділянки площею 0,0423 га [PERSON] виготовлено технічну документацію із землеустрою, на даний час ця частина земельної ділянки перебуває у користуванні [PERSON] , що на думку позивача порушує його права, як землекористувача. Згідно зі статтею 328 Цивільного кодексу право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною першою статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до частини першої статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з частиною першою статті 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». \~ \~ \~ \~Відповідно до\~статті 76\~ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. \~ \~ \~ \~При цьому належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. \~ \~ \~ \~Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга\~статті 77 ЦПК України). Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала чи оспорила його суб`єктивні права, свободи чи інтереси. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦК України). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову (постанова Верховного Суду від 29 серпня 2019 року у справі № 642/6181/16-ц). [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом до\~ Головного\~управління Держгеокадастру\~в Івано-Франківській\~області,\~третьої особи,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору\~ [PERSON] \~про скасування державної реєстрації земельної ділянки площею 0,0423 га за кадастровим номером 2624482101.01.001.0115 та скасування запису в поземельній книзі запису щодо державної реєстрації земельної ділянки площею 0,0423 га за кадастровим номером 2624482101.01.001.0115. Позивач вважає, що суміжним землекористувачем [PERSON] , спадкоємцем якої є [PERSON] самовільно захоплено частину належної йому земельної ділянки, якій присвоєно кадастровий номер. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Системний аналіз зазначених норм права свідчить, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном з використанням способів, визначених главою 29 ЦК України. Отже, зміст позовних вимог і характер відносин між учасниками справи, встановлені судом обставини справи підтверджують, що спір виник між [PERSON] , як спадкоємцем майна [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , як спадкоємицею майна [PERSON] не пред`явив позовних вимог до [PERSON] , зазначив її третьою особою, клопотання про залучення її до участі у справі як відповідача (співвідповідача) не заявив. У підготовчому засіданні представнику позивача було роз`яснено право на заміну неналежного відповідача, чи зулучення до участі у справі додаткового відповідача [PERSON] . У зв`язку з цим позовні вимоги не підлягають задоволенню з тієї підстави, що позов не пред`явлений до усіх осіб, які мають відповідати за позовом. За таких обставин суд позбавлений можливості давати оцінку доказам і робити будь-які висновки щодо недоведеності позову по суті позовних вимог, чи застосування строку позовної давності. Стаття 59 Конституції України\~гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Частинами 1, 3\~ст. 133 ЦПК України\~визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ст. 137 ЦПК України\~визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. За ч.12 ст.141 ЦПК України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, постанові Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі №810/795/18 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені в установленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. За матеріалами справи, професійна правнича допомога третій особі [PERSON] надавалася адвокатом Хоптієм М.В (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №228 від 29 листопада 1996 року) на підставі договору про надання правничої допомоги №02/23-1 від 23 січня 2023 року, довіреності від 08 вересня 2022 року, посвідченої приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Тимківим Ю.С. На підтвердження надання послуг з правової допомоги [PERSON] адвокатом Хоптієм М.В. надано акт про прийняття-передачу наданих послуг від 23 січня 2023 року на суму 2500 грн. за підготовку відзиву по справі, квитанцію АТ КБ "Приватбанк" про оплату [PERSON] вищезазначеною суми 02 лютого 2023 року; акт про прийняття передачу наданих послуг від 24 квітня 2023 року за підготовку клопотання про допит свідків на суму 2500 грн., квитанцію АТ КБ "Приватбанк" про перерахування Білінською 01 березня 2023 року вищезазначеної суми; акт про прийняття -передачу наданих послуг від 16 червня 2023 року на суму 5000 грн. за підготовку клопотання про долучення додаткових доказів, участь у судових засіданнях, квитанції АТ КБ "Приватбанк" про оплату [PERSON] вищезазначених коштів. Вирішуючи питання\~про стягнення\~понесених позивачем\~витрат на\~професійну правничу\~допомогу,\~ суд\~дійшов висновку\~про те,\~що з\~врахуванням складності\~справи та\~виконаних робіт,\~принципу співмірності\~та розумності\~судових витрат,\~долучених доказів\~щодо цих\~витрат,\~які підтверджують\~їх розмір\~та документальне\~обґрунтування,\~що не\~суперечить принципу\~розподілу судових\~витрат та\~відповідає критерію\~розумної необхідності\~їх,\~а також\~за відсутності\~будь-яких\~заперечень з\~боку позивача\~щодо неспівмірності\~заявлених витрат\~на правову\~допомогу,\~з позивача\~на користь\~третьої особи\~підлягає стягненню\~заявлена сума\~10\~000\~грн 00\~коп.\~судових витрат,\~понесених у\~зв`язку\~розглядом \~справи в\~суді .

Outcome: approved