Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-02 00:00:00

В провадженні Центрально-міського райсуду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з 12.07.2022 року перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Згідно розпорядження керівника апарату Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Мірошніченко Я.В. № 20/23 від 07.02.2023 року, цивільна справа відповідно до п. 2.3.50 "Положення про автоматизовану систему документообігу суду", шляхом повторного перерозподілу, передана судді Бутенко М. В., та ухвалою суду від 08.04.2023 року прийнята до свого провадження. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що з відповідачкою по справі вони перебувають у шлюбі з 27.10.2007 року. Шлюб був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Широківського районного управління юстиції Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації шлюбу було зроблено відповідний актовий запис за № 202. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO] , яка на сьогоднішній день мешкає разом з матір`ю, спору що до її місця проживання у сторін немає. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Причиною припинення шлюбних відносин стало те, що у сторін різні характери, звички, інтереси, різні погляди на сімейне життя, виховання дитини. Все це поступово призвело до втрати почуттів любові, взаєморозуміння, взаємоповаги та довіри, без чого неможливо існування сім`ї. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин сторони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, єдиного подружнього бюджету не мають. Майнові спори у разі їх виникнення між сторонами будуть вирішуватися окремо. Позивач вважає подальше зберігання шлюбних відносин з відповідачкою недоцільним, просить винести рішення, яким розірвати цей шлюб. В судовому засіданні, 03.07.2023 року, позивач [PERSON] особисто позовні вимоги підтримав, пояснив, що вони з відповідачкою не підтримують шлюбні відносини близько трьох років, її заяви до суду про надання строку для примирення, це було тільки питання затягування процесу, бо окрім грошей їй від позивача нічого не потрібно, шлюбні відносини між ними вже неможливо відновити. Просить суд розглянути справу по суті сьогодні, оскільки на даний час він постійно перебуває у лавах ЗСУ, і сьогодні він зміг бути присутнім в суді випадково, оскільки перебуває у місті. Додатково подав суду заяву, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, просить слухати справу без застосування технічного запису. Відповідачка по справі [PERSON] в судове засідання 03.07.2023 року не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, на електронну адресу суду, від відповідачки неодноразово були отримані звернення що до розгляду справи, у яких вона зазначила, що знаходиться у Польщі, з`явитися до суду не має змоги. Крім того, раніше судом за заявою відповідачки ухвалою суду від 07.10.2022 року надавався термін 6 місяців на примирення, даний термін витік, позивач по справі продовжує наполягати на розірванні шлюбу з відповідачкою. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 27.10.2007 року. Шлюб був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Широківського районного управління юстиції Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації шлюбу було зроблено відповідний актовий запис за № 202, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.8). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7). яка на сьогоднішній день мешкає разом з матір`ю, спору що до її місця проживання у сторін немає. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Причиною припинення шлюбних відносин стало те, що у сторін різні характери, звички, інтереси, різні погляди на сімейне життя, виховання дитини. Все це поступово призвело до втрати почуттів любові, взаєморозуміння, взаємоповаги та довіри, без чого неможливо існування сім`ї. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин сторони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, єдиного подружнього бюджету не мають. Майнові спори у разі їх виникнення між сторонами будуть вирішуватися окремо. Позивач вважає подальше зберігання шлюбних відносин з відповідачкою недоцільним, просить винести рішення, яким розірвати цей шлюб. Згідно ч. 1\~ст. 3 Сімейного кодексу України, сім*я є первинним та основним осередком суспільства. Відповідно до ч. 3\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Статтею 51 Конституції України\~та згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до\~ст. 160 Сімейного Кодексу України, місце проживання дитини, визначається за спільною згодою батьків. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Як роз`яснено в п. 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Аналізуючи наведені докази, встановивши дійсні мотиви розлучення та з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що розлад у сім`ї є стійким і тривалим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б інтересам сторін та їх дитині, оскільки її повноцінний розвиток і виховання у сім`ї, де відсутнє взаєморозуміння та існують постійні конфлікти, є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду, та становить 992,40 грн. Отже з урахуванням наведеного, з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 992.40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved