Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 24 квітня 2023 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, просить суд: змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 листопада 2015 року по справі № 495/6171/15-ц на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі з 1 000 гривень на дитину щомісячно на 2 833,00 гривень на дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням індексу інфлянції, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Стислий виклад позиції позивача Свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 листопада 2015 року аліменти на утримання доньки [PERSON] встановлено в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду 28.08.2015 року та до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що на даний час розмір аліментів, який був зазначений за заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 листопада 2015 року, значно менший ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Аліменти, які стягуються з відповідача в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину, недостатньо для матеріального утримання дитини, що ставить її в скрутне матеріальне становище. На даний час неповнолітня [PERSON] навчається в Мологівській ЗЗСО, а також навчається в учбово-розвивальному клубі "Junle Kids", де вивчає англійську мову протягом 11 місяців, приблизна вартість щомісячного абонемента складає 1 675 грн, а тому дитина потребує значно більшого догляду та іншого. Відповідач залишив доньку без належної батьківської уваги, а також ніяким чином не бере участі в утриманні та вихованні спільної дитини. Також, відповідач постійно приховує дійсний розмір своїх доходів, належної матеріальної допомоги не надає. Позивач самостійно своїми власними силами намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати неповнолітню дитину. Позивачу відомо, що відповідач проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] Національної гвардії України, а тому є особою, яка офіційно працює та отримує регулярні, щомісячні доходи у вигляді заробітної плати. На даний час позивач перебуває у відпустці для догляду за дитиною [PERSON] , [INFO] , по досягнення нею трирічного віку, тому обмежена в отриманні грошових коштів у вигляді заробітної плати за основним місцем роботи з метою належного забезпечення доньки [PERSON] . З урахуванням вищевикладеного, вона і звернулась до суду з даним позовом. Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі 28 квітня 2023 року Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області було відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома. Суд розглядає справу за відсутність належним чином повідомлених сторін, за наявними матеріалами справи. Зі згоди представника позивача, суд ухвалою від 30 червня 2023 року перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає ст. ст. 280-281 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Вивчивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що дійсно позивач та відповідач мають спільну дитину доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . /а.с.8/ Згідно заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 листопада 2015 року, було ухвалено, розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , який був зареєстрований 27.06.2013 року Виконавчим комітетом Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] , актовий запис № 8. Стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) аліменти на утримання малолітньої дитини доньки, [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000, 00 грн щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду 28.08.2015 р., та до досягнення дитиною повноліття. Матеріали справи містять підтвердження того, що відповідач [PERSON] проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] Національної гвардії України, а отже є особою, яка працевлаштована та має щомісячний дохід. /а.с.18/ Позивач вказує, що аліменти, які стягуються з відповідача в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину, недостатньо для матеріального утримання дитини, що ставить її в скрутне матеріальне становище. На даний час неповнолітня [PERSON] навчається в Мологівській ЗЗСО, а також в учбово-розвивальному клубі "Junle Kids", де вивчає англійську мову протягом 11 місяців, приблизна вартість щомісячного абонемента складає 1 675 грн, а тому дитина потребує значно більшого догляду та іншому. Відповідач залишив доньку без належної батьківської уваги, а також ніяким чином не бере участі в утриманні та вихованні спільної дитини. Також, відповідач постійно приховує дійсний розмір своїх доходів, належної матеріальної допомоги не надає. Позивач самостійно своїми власними силами намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати неповнолітню дитину. На даний час позивач перебуває у відпустці для догляду за дитиною [PERSON] , [INFO] , по досягнення нею трирічного віку, тому обмежена в отриманні грошових коштів у вигляді заробітної плати за основним місцем роботи з метою належного забезпечення доньки [PERSON] . Нормативне обґрунтування За ч.1\~ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як передбачено п.23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до\~ст. 192 СК\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до п. п. 3 п.17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося її матеріальне становище, сімейний стан чи стан її здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Згідно правової позиції Верховного Суду України , висловленої у постанові від 05.02.2014 року № 143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Але Верховний Суд України також вказав на те, що при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Так, відповідно до\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У відповідності до ч.3 ст. 181 СК України,\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.. Частиною 5 ст.183 СК України, визначений розмір аліментів із розрахунку:\~на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину Разом з тим, згідно п.1 ч.2,та ч 3 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження», із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, - 50 відсотків; Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Згідно частини другої\~статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3\~ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Оцінка аргументів сторін, висновки суду Зважаючи на всі обставини справи, враховуючи те, що відбулась зміна у сімейному стані позивача та у матеріальному стані відповідача, адже відповідач є особою працевлаштованою, що має щомісячний дохід, що вказує на зростанні його доходу, виходячи із розміру аліментів, що стягуються на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] за заочним рішенням суду, прийнявши до уваги вікову категорію дитини, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів та вважає за необхідне збільшити розмір аліментів, стягнутих заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02.11.2015 року по справі № 495/6171/15-ц, наступним чином: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2 833,00 грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття, тобто до [INFO] включно. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Розподіл судових витрат Згідно ч.1 ст. 133 ЦПК України,\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За умовами ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з того, що згідно з ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору за подання відповідного позову, обґрунтованістю її позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Стосовно витрат на правову допомогу, судом встановлено наступне. Згідно з частинами першою, третьою\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною другою\~статті 137 ЦПК України,\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно\~\~з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої\~статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин третьої, четвертої\~статті 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною п`ятою\~статті 137 ЦПК\~встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з частиною шостою\~статті 137 ЦПК\~обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вказане кореспондується з позицією ВСУ, викладеною у постанові від 23.11.2020 року у справі № 638/7748/18 У якості надання доказів несення витрат на правову допомогу, позивачем приєднані копія договору «про надання правової допомоги» від 10.03.2023 року, розрахунком розміру винагороди адвоката за надання правової допомоги [PERSON] від 30.06.2023 року на суму в розмірі 5000 грн; додатковою угодою від 10.03.2023 року. Вказане є підставою для задоволення позову і в цій частині, з огляду на його доведеність та обґрунтованість. На підставі викладеного,

Outcome: approved