Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 20 лютого 2020 року Новочорториською сільською радою Любарського району Житомирської області зареєстровано його шлюб з [PERSON] . Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне його прізвище. В період спільного проживання у них [INFO] народився син [PERSON] , який є малолітнім та проживає з дружиною. На утримання якого позивач надає всю необхідну допомогу. Причиною фактичного розпаду сім`ї і звернення до суду послужила виявлена несумісність їх з дружиною поглядів на різні сторони подружнього життя. Через те між ними часто виникали непорозуміння і суперечки із взаємними образами і подальше спільне проживання стало нестерпним та неприйнятним для обох. У грудні 2022 року позивачка заявила, що не бажає продовжувати шлюбні стосунки, а відтак вони проживають окремо і будь-які подружні відносини між ними припинені. Позивач зазначає, що їх шлюб носить лише формальний характер, оскільки кожен з них зараз живе своїм окремим від іншого життям, а поєднує їх лише запис у свідоцтві про шлюб і тому примирення між ними бути не може. Ухвалою суду від 16 травня 2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження від відповідачки до суду не надходило. Правом подання відзиву на позовну заяву відповідачка не скористалася. Ухвалу суду про відкриття провадження у справі отримала 07.06.2023, що підтверджується Трекінгом Укрпошти про вручення поштового відправлення. Крім того, позивачка направила до суду заяву з якої слідує, що вона позовні вимоги визнає і не заперечує в їх задоволенні. З урахуванням викладеного, відсутності клопотань сторін про призначення розгляду справи в судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами. У зв`язку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. 20 лютого 2020 року Новочорторийською сільською радою Любарського району зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище " [PERSON] ", що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №1. Згідно свідоцтва про народження виданого 12 червня 2020 року Новочорторийською сільською радою серії [NUMBER] , [INFO] народився [PERSON] , його батьками записані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №7. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України встановлено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з частиною третьою статті 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно зі статтею 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, тому відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволені в повному об`ємі, з відповідачки, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню на користь позивача судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 1073,60 грн.

Outcome: approved