Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 1 / 3 частини усіх видів його заробітку, але не менше ніж 100 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення ними повноліття. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 28.10.2005р. вона з відповідачем уклала шлюб, у якому народились двоє доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно з доводами позивачки, з березня 2022 вона перебуває на території Словаччини, оскільки з початком повномасштабної війни в Україні вимушена була покинути територію України для збереження життя та здоров`я дітей. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27.04.2023 р. провадження у вищевказаній цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 16.05.2023р. від відповідача через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. В заяві зазначив, що з позовними вимогами згоден частково, просив відмовити в частині стягнення 100% прожиткового мінімуму для дитини щомісяця, оскільки він не має достатнього заробітку та не заперечує проти стягнення не менше 50% прожиткового мінімум для дитини щомісяця, починаючи з квітня 2023р. і до їх повноліття. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247\~ЦПК України у зв`язку з розглядом справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 28.10.2005р. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що зроблено актовий запис №2466, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серія [NUMBER] , виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 1 Харківського обласного управління юстиції. Батьками дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] . Відомостей про перебування у відповідача на утриманні інших дітей у суду немає. Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікована постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 11\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За змістом\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом\~ст.183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень\~ст.182 СК України, так і положень ст.ст.183,\~184 СК України. Згідно з ч. 5 ст. 183 СК України, п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. 3 ст.19 ЦПК України\~наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо. Таким чином, виходячи з положень чинного законодавства України, розмір аліментів, визначений в ч. 5 ст. 183 СК України, п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, в тому числі 1/3 частина заробітку (доходу) відповідача на двох дітей, вважається безспірним і таким, що презюмується як необхідний та достатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Таким чином, враховуючи наведене, аліменти на двох дітей відповідача в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, є такими, що відповідають засадам справедливості, розумності та є необхідними для забезпечення умов та рівня життя дітей, достатнього для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За таких обставин, з урахуванням позиції відповідача, який частково визнав позовні вимоги, суд дійшов висновку щодо наявності передбачених законодавством України підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у розмірі 1/3 частки його заробітків (доходів), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє, оскільки вказані вимоги не ґрунтуються на положеннях закону та позивачкою, всупереч вимогам ст.12,13,81 ЦПК України,\~не було надано суду будь-яких доказів щодо розміру заробітку (доходу) відповідача або такого його майнового стану, які дозволяли б йому сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. Згідно з ч. 1\~ст.191\~Сімейного Кодексу\~України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України\~суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу на один місяць. Згідно зі\~ст.141\~ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial