Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-09 00:00:00

У квітні 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк (надалі - АТ КБ Приватбанк) звернулося до суду із вказаним позовом, в якому вказали, що відповідач звернувся до АТ КБ Приватбанк з метою отримання банківських послуг у зв`язку із чим підписав заяву № б/н від 03/02/2011 року, згідно якої відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому збільшився до 46000 грн. Відповідач, підписавши заяву, підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на сайті складає між ним і Банком Договір про надання банківських послуг. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п.2.1.1.2.3 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору надав згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Банк за договором свої зобов`язання виконав, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах договору і в межах встановленого ліміту. Відповідач в свою чергу умови кредитного договору не виконав, не повернув своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, у зв`язку із чим станом на 21.03.2023 року виникла заборгованість у розмірі 44047,04 грн., яка складається з 41071,01 грн. заборгованість за тілом кредиту, 2976,03 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом. Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість в загальному розмірі44047,04 грн. та відшкодувати понесені судові витрати, які складаються зі сплати судового збору у розмірі 2684 грн. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 10 квітня 2023 року вказану цивільну справу передано за підсудністю до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. Ухвалою суду від 06 червня 2023 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у позовній заяві просив розглянути справи у його відсутність, на позовних вимогах наполягав, просив їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, правом надання відзиву не скористався, вказав, що на період дії воєнного стану позивач не має право заявляти вимоги щодо стягнення з нього відсотків за користування кредитом. Крім того, у нього на утриманні перебувають п`ять осіб, які є внутрішньо переміщеними, а також непрацездатний батько, тому він не має змоги сплатити борг. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 03.02.2011 року відповідач підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ Приватбанк (а.с.20). Із наданої АТ КБ ПриватБанк довідки вбачається, що банком було надано\~ [PERSON] наступні кредитні картки: за № [NUMBER] з терміном дії по вересень 2018 року (картка Універсальна GOLD), № [NUMBER] з терміном дії по листопад 2020 року (картка Універсальна GOLD), № [NUMBER] з терміном дії по травень 2024 року (картка Універсальна GOLD) (а.с.19). Із наданої АТ КБ ПриватБанк довідки також вбачається, що банком було встановлено наступні кредитні ліміти на кредитну карту, якою користується [PERSON] а саме: з 30.12.2014 року у розмірі 5000 грн., з 30.12.2014 року у розмірі 300 грн., з 07.02.2017 року у розмірі 13000 грн., з 05.07.2017 року у розмірі 25000 грн., з 19.10.2017 року у розмірі 27000 грн., з 02.10.2018 року у розмірі 46000 грн., з 18.03.2020 року у розміоі42856,06 грн., з 31.03.2020 року у розмірі 42856,06 грн., з 14.04.2020 року у розмірі 42856,06 грн., з 27.04.2020 року у розмірі 41858,87 грн., з 08.05.2020 року у розмірі 41858,87 грн., з 19.05.2020 року у розмірі 41858,87 грн., з 01.06.2020 року у розмірі 41858,87 грн., з 14.07.2020 року у розмірі 41858,87 грн., з 31.07.2020 року у розмірі 41833,20 грн., з 11.08.2020 року у розмірі 41833,20 грн., з 30.11.2021 року у розмірі 41080 грн., з 26.12.2022 року у розмірі 0,00 грн. (а.с.18). Як вбачається з виписки по рахунку станом на 01 лютого 2023 року відповідач активно користувався кредитними коштами, здійснюючи оплату за покупки, шляхом зняття готівки у банкоматах, а також здійснював повернення кредитних коштів шляхом поповнення своєї картки готівкою, останній раз в січні 2023 року на суму 4287,41 грн. (а.с.59-77). За наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 21.03.2023 року становить 44047,04 грн., з яких: 41071,01 грн. заборгованість за тілом кредиту, 2976,03 грн. заборгованість за простроченими відсотками (а.с.15-17). У спорі, пов`язаному із стягненням заборгованості за кредитним договором підлягають встановленню обставини, як наявності між сторонами договірних правовідносин, так і невиконання позичальником взятих на себе зобов`язань. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Частиною 1\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Позивач посилався на те, що своїм підписом у Анкеті заяві відповідач підтвердив, що згодний із тим, що анкета-заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Пред`являючи вимоги про погашення кредиту, позивач просить у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути відсотки за користування кредитом, обґрунтовуючи позовні вимоги цій частині, посилався не лише на розрахунок кредитної заборгованості за договором, а й на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, розміщений на сайті банку як невід`ємну частину кредитного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Тарифи, Умови та правила розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету від 03.02.2011 року, а також, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному у цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Не можуть бути застосовані до спірних правовідносин положення ч.1 ст.634\~ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг у АТ КБ ПриватБанк які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua неодноразово змінювалися самим банком і доказів, що саме ці умови та правила існували на час укладення договору, суду не надано. Крім того, паспорт споживчого кредиту, в якому міститься підпис відповідача від 19.10.2020 року, містить зауваження, що інформація, яка зазначена в паспорті зберігає чинність та є актуальною до 03 листопада 2020 року, а заявлені позивачем складові заборгованості у вигляді відсотків нараховані за межами періоду чинності паспорта, підписаного відповідачем. Із змісту цього паспорта також вбачається, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. Таким чином, у суду відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитом у будь-якому розмірі, а отже відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь АТ КБ ПриватБанк заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 2976,03 грн., у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу у анкеті-заяві від 03 лютого 2011 року, оскільки Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ ПриватБанк, розміщеного на сайті www.privatbank.uа не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в межах розміру кредитного ліміту в добровільному порядку АТ КБ Приватбанк не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Вказаний висновок узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду України від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17. Суд відхиляє заперечення відповідача щодо неможливості повернення кредитних коштів через перебування на його утриманні інших осіб, оскільки вказані підстави не звільняють боржника від обов`язку повернути отримані кредитні кошти. Враховуючи вищевикладене,\~суд вважає\~за необхідне\~позовні вимоги\~задовольнити частково\~і стягнути\~з відповідача на користь АТ КБ Приватбанк заборгованість за кредитним договором від 03.02.2011 року у сумі 41071,01 грн., що становить заборгованість за тілом кредиту. Відповідності до вимог\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму понесених ним судових витрат у розмірі частки задоволених позовних вимог, що становить 2502,66 грн. (41071,04 грн.*2684 грн. грн./44047,04 грн.).

Outcome: partial