Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-09 00:00:00

У липні 2022 року адвокат Лях І.Д. в інтересах [PERSON] звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, в якому просить стягнути з АТ «ПУМБ» на користь позивача [PERSON] 16 293,78 грн. безпідставно отриманих коштів, а також судові витрати по справі. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 20.07.2022 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позов мотивований тим, що 16.10.2019. приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольга Леонідівна винесла постанову ВП [NUMBER] про стягнення з [PERSON] (далі - Позивач) суму заборгованості 16293,78 грн. на користь Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" (далі - Відповідач).Згідно постанови, виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого напису № 22700 виданого 26.09.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною.Стягнення за вищевказаним виконавчим провадженням було повністю виконано, і 01.06.2020 року відповідною постановою приватного виконавця виконавче провадження ВП [NUMBER] було закінчено в зв`язку з повною сплатою позивачкою (боржницею) заборгованості, основної винагороди та витрат на проведення виконавчих дій.Заочним рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 23 лютого 2022 року у справі № 521/7798/21 виконавчий напис, вчинений 26.09.2019. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, реєстровий номер 22700, визнано таким, що не підлягає виконанню.Заочне рішення набрало законної сили 12.04.2022.Відповідач також приймав участь у вищевказаній справі в якості відповідача, заочне рішення не оскаржував.Проте, під час виконання виконавчого провадження ВП [NUMBER], яке здійснювалось на підставі оскаржуваного виконавчого напису з позивачки було стягнуто на користь відповідача всю суму заборгованості 16293,78 грн. Враховуючи, що правові підстави набуття відповідачем грошових коштів у сумі 16293,78 грн, що стягнені з позивачки на підставі виконавчого напису нотаріуса, який у подальшому визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, позивач вважає, що ці кошти підлягають поверненню їй відповідно до статті 1212 ЦК України. В судове засідання позивач та його представник, будучи повідомленими про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, клопотань та заяв до суду не подавали. Відповідач, будучи повідомленими про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, клопотань та заяв до суду не подавав. Враховуючи наявність умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Судом встановлено, що 16.10.2019 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольга Леонідівна винесла постанову у ВП [NUMBER] про стягнення з [PERSON] суми заборгованості 16293,78 грн. на користь Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк". Виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого напису № 22700 виданого 26.09.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною. Стягнення за вищевказаним виконавчим провадженням було повністю виконано, у зв`язку з чим 01.06.2020 року постановою приватного виконавця виконавче провадження ВП [NUMBER] було закінчено в зв`язку з повною сплатою позивачкою (боржницею) заборгованості, основної винагороди та витрат на проведення виконавчих дій. Заочним рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 23 лютого 2022 року у справі № 521/7798/21 виконавчий напис, вчинений 26.09.2019. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, реєстровий номер 22700, визнано таким, що не підлягає виконанню.Заочне рішення набрало законної сили 12.04.2022 року. Позивач зверталася 02.06.2022 року до відповідача з заявою про добровільне повернення безпідставно набутих грошових коштів, на яку відповідач не дав офіційної відповіді, добровільно кошти не повернув. Відповідач не надав в судове засідання відомостей, які спростовують факт стягнення з позивача на його рахунок вищевказаної суми та факт безпідставності такого перерахування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України, Кодекс) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу (збереження майна без достатньої правової підстави) застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження №12-182гс18) зроблено висновок про те, що «Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України». Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акту, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. При цьому, набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2016 року у справі № 6-100цс15, від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц, від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19. Суд бере до уваги, що у даному спорі рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 23 лютого 2022 року у справі № 521/7798/21, визнано виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, а відтак після набрання законної сили даним рішенням відпала правова підстави для стягнення грошових коштів з позивача, а тому вони підлягають поверненню позивачу у відповідності до ст. 1212 ЦК України. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів, які б спростовували зазначені твердження позивача відповідачами суду не надано. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки засновані на законі, є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь судовий збір у розмірі 992,4 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно до ст. 137 ЦПК України - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України - для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 8 ст.141 ЦПК України - розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду долучено до позовної заяви копію договору №50/2021 від 03.05.2021 року про надання йому правової допомоги, попередній розрахунок вартості витрат на правничу допомогу на суму 9 000 грн., детальний опис робіт на суму 9000 грн. Враховуючи наявність підстав для задоволення позову та оцінюючи складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів суми витрат позивача на правничу допомогу підлягають задоволенню у сумі 9 000 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 992,4 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved