Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-10 00:00:00

Стислий виклад позицій позивача та позиція відповідача До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 06 березня 2023 року надійшла позовна [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Третя дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, в якому позивач просив суд: визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири загальною площею 38,10 кв.м, житловою площею - 21,10 кв.м., розташовану в [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві посилався на те, що його близький друг [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті залишилася спадщина, що складається із квартири, розташованої в [ADDRESS] , та грошових коштів в банківських установах. За життя [PERSON] склав заповіт, згідно якого квартиру, розташовану в [ADDRESS] , заповідав позивачу та [PERSON] в рівних частинах, а все інше майно та грошові кошти заповідав своєму батькові [PERSON] . Батько [PERSON] помер через три місяці - [INFO] . У встановлений Законом шестимісячний строк позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак наразі не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, так як відсутні на руках правовстановлюючі документи та технічна документація на успадковану квартиру. Отримання дублікатів про право власності неможливо. За наявних обставин нотаріусом Третьої ДДНК була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, роз?яснено про неможливість видачі свідоцтва та роз?яснено право звернення до суду за захистом майнових прав. Враховуючи наведене, позивач звернувся до суду із вказаним позовом(а.с.1). 09 травня 2023 року відповідачем через канцелярію суду надано заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі (а.с.29). Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 березня 2023 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с. 20). Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с 21). 10 квітня 2023 року на запит суду надано відповідь про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача (а.с.23). Ухвалою судді від 10 квітня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Третя дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом (а.с. 24-25). 09 травня 2023 року ухвалою суду задоволено клопотання позивача про витребування доказів (а.с. 32-33). 13 червня 2023 року на адресу суду надійшли витребування документи (а.с.44-160). Ухвалою суду від 11 липня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач 11 липня 2023 року через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Відповідач надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Таким чином, суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Фактичні обставини встановленні судом. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть віл 16 березня 2018 року серії [NUMBER] . За життя померлий склав заповіт, що посвідчений 07 березня 2018 року державним нотаріусом Третьої ДДНК Крупською Л.В. та зареєстрований у реєстрі за № 4-229, згідно якого [PERSON] належну йому квартиру [ADDRESS] заповів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в рівних частинах кожному, належні йому грошові внески в усіх банках, а також усе належне йому майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обов`язки, а також ті майнові права та обов`язки, що належать йому, заповів [PERSON] , [INFO] . Згідно із відповіддю КП «ДМБТІ» ДОР від 01 червня 2018 року № 7589, станом на 31 грудня 2012 року містяться відомості про реєстрацію права власності за адресою: [ADDRESS] за гр. [PERSON] : 1/2 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину від 13 січня 1998 року, виданого Першою ДДНК № 7-142 та 1/2 частина на підставі свідоцтва про право власності від 16 жовтня 1995 року, виданого бюро приватизації житла ДПТа, згідно розпорядження № 316. [INFO] один із спадкоємців за заповітом [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18 червня 2018 року. Як вбачається із матеріалів спадкової справи № 175/2018 до майна померлого [INFO] [PERSON] , із заявами про прийняття спадщини, окрім спадкоємців за заповітом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , звернулась також [PERSON] . Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2018 року у справі № 201/10621/18 було відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - Третя дніпровська державна нотаріальна контора про визнання заповіту від 07 березня 2018 року недійсним. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2022 року у справі № 201/10621/18 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - Третя дніпровська державна нотаріальна контора) про визнання заповіту від 07 березня 2018 року недійсним було залишено без розгляду. Відповідно до даних автоматизованої системи документообігу суду «Д-3», ухвала суду від 16 лютого 2022 року набрала законної сили 09 березня 2022 року і не оскаржувалася сторонами. Таким чином, враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] наразі є єдиними спадкоємцями після смерті [PERSON] за заповітом. 22 липня 2022 року державним нотаріусом Третьої ДДНК Крупською Л.В. було винесено постанову про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , після померлого [INFO] [PERSON] у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані нормами Цивільного кодексу України. Положеннями частини 1 статті 1218 ЦК України визначено, що д о складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до ст. ст. 1222, 1223 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини та право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно із ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. В силу ч. 1 ст.1268, ч. 1,5ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадщину мають особи, зазначені в заповіті. Узагальнивши судову практику Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказав, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числа й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Позивач звертався до Третьої ДДНК із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину та їх було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , після померлого [INFO] [PERSON] у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Стаття 1254 ЦК України передбачає право заповідача на скасування та зміну заповіту : заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу. Заповідач має право у будь-який час внести до заповіту зміни. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться заповідачем особисто. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться у порядку, встановленому цим Кодексом для посвідчення заповіту і підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Достовірно встановлено, що позивач має право на спадкування 1/2 квартири після померлого [PERSON] , у неї відсутні правовстановлюючі документи на вказане майно, нотаріусом їй відмовлено в оформленні права на спадщину з вказаних підстав, а отже її право підлягає захисту в судовому порядку. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спадкоємець має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК України, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, ст.ст. 1296-1299 ЦК України. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., зокрема, в ст. 1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст.9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження, та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивачка є спадкоємцею за заповітом, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів порушуються її права на оформлення права власності на спадщину, беручи до уваги той факт, що відповідач визнає позовні вимоги, слід дійти до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved