Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-10 00:00:00

в обґрунтування своїх вимог позивачка зазначає, що рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04.03.2011 року шлюб між сторонами розірвано. В період даного шлюбу, а саме [INFO] у них народився син [PERSON] . Останній постійно проживає разом з позивачем. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання вказаного сина не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Позивачу важко самостійно утримувати сина згідно з його потребами у зв`язку з подорожчанням продуктів харчування, одягу. Дитина потребує матеріального забезпечення і з боку батька, який є здоровим та працездатним, має постійний дохід. Тому вона просить стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення вказаною дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилася, 22.06.2023 року її представник, адвокат Дикун І.В. подав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю, просить розгляд справи проводити без його та позивача участі (а.с.17). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, 11.07.2023 року подав до суду заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги повністю визнає та просить розгляд справи проводити без його участі (а.с.18). В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Згідно з даними копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 04.03.2008 року, сторони є батьками неповнолітнього [PERSON] ., [INFO] (а.с.7). Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано - Франківської області від 04.03.2011 року, яке набрало законної сили 15.03.2011 року, шлюб між сторонами розірвано та згідно з існуючою на той час судовою практикою вказаного сина сторін залишено проживати з позивачем (а.с 5). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення дітьми повноліття. Ч.3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з положеннями ч.1 ст.182 вказаного Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. На підставі наведеного, враховуючи вік дитини сторін та пов`язані з цим витрати на її харчування, забезпечення найбільш необхідними речами, суд вважає за можливе визначити аліменти аліменти у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення вказаною дитиною повноліття, як заявлено позивачем. Такий розмір відповідатиме вимогам розумності і справедливості. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до правил ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з положеннями ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, від сплати якого звільнена позивач. На підставі наведеного, ст.ст. 84, 180-182, 184, 191 СК України,

Outcome: approved