Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-26 00:00:00

08 березня 2023 року [PERSON] (далі позивач, [PERSON] ) звернулася в суд з позовом до [PERSON] (далі відповідач-1, [PERSON] ), [PERSON] (далі відповідач-2, [PERSON] ) про визначення часток у праві спільної сумісної власності та визначення права власності на майно. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . За свого життя спадкодавець залишив заповіт, відповідно до якого все належне йому майно заповів позивачу. До складу спадкового майна увійшла частина квартири за адресою: [ADDRESS] , яка перебувала у спільній сумісній власності спадкодавця, а також відповідачів. Однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю відомостей про розмір часток співвласників у праві спільної сумісної власності. У зв`язку з вищенаведеним позивач просить суд: 1) визначити, що розмір часток [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у праві спільної сумісної власності є рівним та становить по 1/3 частки квартири [ADDRESS] кожного; 2) визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] . В судове засідання сторони не прибули. Представник позивача подав заяву з проханням слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачі відзиву на позов не подали, про причини неявки суд не повідомили. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (далі спадкодавець). Єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті спадкодавця, є його донька [PERSON] . За свого життя спадкодавець залишив заповіт, відповідно до якого все належне йому майно заповів позивачу. До складу спадщини увійшла частина квартири за адресою: [ADDRESS] , яка на підставі свідоцтва про право власності на житло належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Листом від 21 лютого 2023 року №28/02-14 нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки у праві спільної сумісної власності на вищенаведену квартиру не визначені частки співвласників. Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке. Частиною другою статті 372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Оскільки спірне майно, яке ввійшло до складу спадщини, належало спадкодавцю та відповідачам на праві спільної сумісної власності, вважається, що їх частки у ньому є рівними, а тому позовні вимоги в частині визначення визнання права власності на таке майно підлягають до задоволення. Щодо вимоги про визначення часток суд зазначає таке. Визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про право особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 570/997/19. Відповідно до цього вимога в частині визначення частки за померлим [PERSON] не підлягаює до задоволення. Щодо інших співвласників, враховуючи положення ч. 2 ст. 372 ЦК України, а також свідоцтво про право власності на житло від 23 березня 2006 року (а.с.12), вбачається належність [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частки у квартирі [ADDRESS] . З огляду на наведене вище,

Outcome: partial