Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-11 00:00:00

У травні 2023 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, у якій просив суд встановити юридичний факт, що він самостійно виховує та утримує малолітню дитину дочку [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заяви зазначав, що 23 серпня 2014 року він та [PERSON] уклали шлюб. [INFO] у них народилася дочка [PERSON] . 25 серпня 2020 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області шлюб між ним і [PERSON] розірваний. Після розірвання шлюбу за усною домовленістю між ним та [PERSON] місце проживання їхньої спільної дочки [PERSON] було визначено з батьком. З часу розірвання шлюбу [PERSON] із дочкою не проживає, участі в її вихованні та утриманні вона не приймає. Він самостійно займається вихованням та утриманням дочки [PERSON] . На даний час матір дитини [PERSON] збирається виїжджати за кордон та не заперечує проти того, щоб їхня дочка [PERSON] проживала разом із батьком. Встановлення даного факту необхідно для захисту прав та інтересів дитини, а також своїх прав та інтересів, як батька, який самостійно виховує та утримує малолітню дитину, зокрема, вирішення питань щодо переміщення дитини без документального оформлення згоди матері, яка не проживає разом із дочкою, а також зняття з реєстрації місця проживання та реєстрації за новим фактичним місцем проживання, особливо враховуючи той факт, що мати дитини збирається виїжджати на постійне місце проживання за межі України. Оскільки чинним законодавством не передбачено отримання документів для підтвердження факту самостійного виховання та утримання дитини, такий факт може бути встановлений виключно рішенням суду, тому він вимушений був звернутися до суду із цією заявою. Заявник [PERSON] у суді заяву підтримав, надав суду пояснення, аналогічні викладеному вище, просив суд заяву задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримала повністю, просила суд її задовольнити, підтвердила викладені в заяві обставини, зокрема, зазначила, що вона із дочкою [PERSON] , яка проживає з батьком, не бачиться, участі в її утриманні та вихованні не приймає, проживає вона за кордоном, куди планує виїхати на постійне місце проживання. З`ясувавши позицію учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 23 серпня 2014 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №\~680. У цьому шлюбі [INFO] у них народилася дочка [PERSON] . 25 серпня 2020 року рішенням суду шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Заявник [PERSON] та малолітня [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Із акта обстеження житлово-побутових умов, складеного 10 травня 2023 року депутатом Броварської міської ради Броварського району Київської області VIII скликання, вбачається, що дитина [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] , разом із батьком, бабусею та дідусем. Навчається вона у другому класі. Має окрему кімнату, забезпечена належними умовами для проживання, навчання та відпочинку. Батько дитини [PERSON] працює, утримує дочку повністю та самостійно забезпечує їй належні умови для життя. Матір дитини [PERSON] після розлучення у 2020 року із сім`єю не проживає, практично не приймає участі у вихованні та утриманні дитини. Викладені в акті обставини підтверджують свідки: [PERSON] та [PERSON] , які проживають у тому ж будинку. Малолітня дитина [PERSON] перебуває на обліку в амбулаторії загальної практики сімейної медицини №\~4 Комунального некомерційного підприємства Броварської міської ради Броварського району Київської області Броварський міський центр первинної медико-санітарної допомоги, що підтверджується довідкою лікаря [PERSON] . У довідці, виданій 28 лютого 2023 року за №\~46 Броварським ліцеєм №\~6 Броварської міської ради Броварського району Київської області, зазначено про те, що [PERSON] , [INFO] , навчається у 2-класі Броварського ліцею №\~6. Матір дитини не приймає участі у вихованні дочки та із сім`єю вона не проживає. Із характеристики від 20 березня 2023 року виданої директором Броварського ліцею №\~6 та класним керівником вбачається, що [PERSON] навчається у 2-Б класі Броварського ліцею №\~6 з першого класу. Має навчальні досягнення достатнього та високого рівня. Виявляє логічне та образне мислення. Має довільну зорову і слухову пам`ять. У дівчинки добрий загальний розвиток, вона уміє будувати зв`язні висловлювання, спираючись на допоміжний матеріал. Письмові роботи виконує повільно, пише грамотно, каліграфічно. Основний матеріал з математики засвоїла добре. Має художній смак. З радістю виконує творчі завдання з образотворчого мистецтва та трудового навчання. Працює дитина самостійно, чітко усвідомлює процес розумової діяльності. На уроках не завжди уважна та активна. Співпрацює у групі, власні ідеї висловлює рідко. Дівчинка спостережлива, працелюбна. Завжди виконує домашні завдання. За характером чесна, щедра, врівноважена. Підтримує дружні стосунки із учнями класу. [PERSON] виховується у неповній сім`ї. Батько цікавиться шкільним життям дочки, відвідує батьківські збори, приходить на індивідуальні консультації до вчителів, допомагає дівчинці в навчанні. Письмовими поясненнями заінтересованої особи [PERSON] підтверджено наступні обставини: вона та заявник [PERSON] розлучені, їхня спільна дочка [PERSON] проживає разом із батьком та саме він займається вихованням та утриманням дитини. У зв`язку з військовою агресією найближчим часом вона збирається виїжджати за кордон на постійне місце проживання, у зв`язку з чим не заперечує, щоб дочка [PERSON] перебувала на вихованні та утриманні батька. Зазначені вище обставини та документи свідчать про те, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , на даний час проживає разом із батьком, заявником у справі, який здійснює догляд за дитиною, самостійно займається її утриманням, навчанням та вихованням. Матір дитини фактично на даний час не займається її утриманням, вихованням і доглядом, відтак заявник фактично є батьком, який самостійно виховує дитину. Ці фактичні обставини не заперечуються й матір`ю дитини [PERSON] , яка в свою чергу також підтверджує факт здійснення батьком самостійного виховання спільної дочки та її перебування на утриманні батька. У ч. 2 ст. 8 Конституції України закріплено, що звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод громадян на підставі Конституції України гарантується. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У ст. 315 ЦПК України наведено перелік фактів, що мають юридичне значення, справи про встановлення яких розглядаються судом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). За змістом ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Пленум Верховного Суду України в п. 1 постанови №\~5 від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснив,\~що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Для розгляду справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, але тільки якщо воно не пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право і якщо заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Отже, встановлення юридичного факту за рішенням суду безпосередньо породжує певні юридичні наслідки, тобто від встановлення факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав громадян. Верховний Суд у постанові від 22 серпня 2018 року у справі №\~363/214/17-ц виклав правовий висновок та зазначив, що перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку не є вичерпним і в судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За змістом ст. 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Декларацією прав дитини, прийнятою 20 листопада 1959 року резолюцією Генеральної Асамблеї ООН, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Судом встановлено, що дана справа не пов`язана з вирішенням спору про право. У суду не має підстав сумніватися в достовірності письмових доказів, а тому суд вважає, що заявником доведений факт самостійного виховання та самостійного утримання ним малолітньої дитини: дочки [PERSON] , [INFO] . Встановлення даного факту не суперечить закону і жодним чином не порушує прав і законних інтересів інших осіб. Відомості, які б спростовували даний висновок, у суду відсутні. Факт, який просить встановити заявник [PERSON] є юридичним, від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника як батька малолітньої дитини, що йому потрібно для захисту прав та інтересів дитини. Іншого позасудового порядку встановлення такого факту, передбаченого законом, немає. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає доведеним та встановленим факт, що [PERSON] самостійно виховує та утримує малолітню дитину дочку [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного вище,

Outcome: approved