Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - АТ «КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому, просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 89\~062,90 гривень за кредитним договором № DN81AR18540053 від 21.03.2008 року. В обґрунтування позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» зазначив, що 21.03.2008 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір № DN81AR18540053 відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 188\~194,00 гривень на строк до 20.03.2015 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Згідно договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, [PERSON] зобов`язання за вказаним договором не виконав. 18.05.2015 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області з позовною заявою про звернення стягнення заборгованості з відповідача. Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 09.07.2015 року позовні вимоги були задоволені, з відповідача була стягнута заборгованість в розмірі 742\~655,94 грн. нараховану станом на 18.05.2015 року. Позивач наполягає на тому, що винесене рішення не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. Прострочена сума заборгованості становить 137\~250,42 гривні. Таким чином, оскільки з відповідача в рахунок погашення заборгованості було звернуто стягнення за кредитним договором за період з 21.03.2008 року по 18.05.2015 рік, АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача заборгованість з 19.05.2015 по 30.12.2021 року у розмірі 89\~062,90 гривень, яка складається з: - 68534,60 грн. індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання; - 20\~028,30 грн. 3% річних від простроченої суми, а також покласти на відповідача судові витрати. Ухвалою судді Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 21 лютого 2022 року відкрито спрощене позовне провадження по справі (а.с. 44). Згідно з розпорядженням Голови Верховного Суду від 18.03.2022 року № 11/0/9-2 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» територіальна підсудність судових справ Куп`янського міськрайонного суду Харківської області була змінена та визначена за Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області (а.с. 45). Протоколом автоматизованого розподілу судової справі між суддями від 27.02.2023 року головуючою суддею по справі призначено Сороку О.В. (а.с. 46). Ухвалою судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2023 року прийнято цивільну справу до свого провадження (а.с. 47). В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, одночасно позов підтримав, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач відзив на позов не подав, в судове засідання повторно не з`явився, був повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, причина неявки суду не відома, а тому у відповідності до\~ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи, за наявними у справі доказами. Згідно з ч.4\~ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Згідно матеріалів справи, 21.03.2008 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № DN81AR18540053 відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 188\~194,00 грн. на строк до 20.03.2015 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (а.с. 17-18). Також судом встановлено, що рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 09.07.2015 року позовні вимоги були задоволені в повному обсязі. З [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором № DN81AR18540053 від 21.03.2008 року у розмірі 742\~655,94 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3\~654,00 грн. (а.с. 8-9). Проте, позивач в позовній заяві наполягає на тому, що винесене рішення суду не свідчить про припинення договірних правовідносин між позивачем та відповідачем, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання,у зв`язку з чим останній просить стягнути з [PERSON] заборгованість з 19.05.2015 по 30.12.2021рр. у розмірі 89\~062,90 гривень, яка складається з: - 68534,60 грн. індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання; - 20\~028,30 грн. 3% річних від простроченої суми (а.с. 10-12). Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 4 ст.\~82\~ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За змістом статей 626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Внаслідок не виконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених\~ст. 625 ЦК України. Згідно з ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Стаття 610 ЦК України\~визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями ст. 611 цього Кодексу\~передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, ст. 625ЦК України\~врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу індекс інфляції та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Також суд зазначає, що у ч. 2 ст. 625 ЦК України\~прямо зазначено, що індекс інфляції та 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. \~ \~ \~ \~ Тому при обрахунку індексу інфляції та 3% річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні. Такий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 № 464/3790/16-ц. Позивачем до суду подано розрахунок суми заборгованості за тілом кредиту, який не оспорюється відповідачем, відповідно до якого заборгованість з 19.05.2015 по 30.12.2021рр. становить 89\~062,90 гривень, та складається з: - 68534,60 грн. індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання; - 20\~028,30 грн. 3% річних від простроченої суми. Оскільки правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625\~ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Суд погоджується з розрахунком індексу інфляції та 3 % річних від простроченої суми наданим позивачем та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача індекс інфляції та 3 % річних від простроченої суми за порушення виконання зобов`язання за кредитним договором № DN81AR18540053 від 21.03.2008 року за період з 19.05.2015 по 30.12.2021рр., що становить 89\~062,90 гривень. Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 2\~481,00 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved