Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-16 00:00:00

В червні 2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про визначення частки спадкодавця в спільному сумісному майні, посилаючись на те, що на праві спільної сумісної власності без визначення часток на ім`я [PERSON] та [PERSON] було набуто у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер 7323081200:01:006:0191. Після смерті [PERSON] [INFO] відкрилася спадщина на його частку вищевказаної земельної ділянки. Спадщину позивач прийняла своєчасно, як спадкоємець за заповітом. Однак, оскільки при набутті права власності на нерухоме майно не були визначенні частки власників, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. Просила суд визначити частку спадкодавця [PERSON] в розмірі 1/2 частки у спільному сумісному майні, яка рівна з часткою [PERSON] на зазначену земельну ділянку. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак від нього надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача Ванчиковецької сільської ради Чернівецького району в судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу у його відсутності. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачами позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить встановленим обставинам по справі та не порушує права та інтереси інших осіб, дійшов висновку про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні та задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що померлому [INFO] [PERSON] на праві спільної сумісної власності на рівні з іншим співвласником [PERSON] належала земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована по [ADDRESS] кадастровий номер 7323081200:01:006:0191, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 50298017 від 19 грудня 2016 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на його частку на вказане майно, яку прийняла [PERSON] як спадкоємець по заповіту, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Однак, оскільки у вказаному нерухомому майні не були визначенні частки власників, нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку. Вирішуючи даний спір, суд виходить з того, що вказане нерухоме майно належало [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, то кожен з них мав рівні частки у вказаному майні. За змістом ст.ст. 370, 372 ЦПК України у разі виділу або поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином, частка померлого [PERSON] в праві спільної сумісної власності на вищезазначену земельну ділянку становила 1/2 частину. Згідно ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за № 20 від 22 грудня 1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відповідно до пункту 4.15. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно п. 4.18. глави 10 цього ж Порядку вчинення нотаріальних дій якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Визнання права та зміна правовідношення є встановленими ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів. За змістом ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Враховуючи, що позивачу неможливо одержати в нотаріальному порядку свідоцтво про право на спадщину на частку майна спадкодавця співвласника [PERSON] , то вона має право захистити своє набуте в порядку спадкування право власності на невизначену частку померлого співвласника через суд в обраний нею спосіб шляхом пред`явлення позову, а тому суд вважає обґрунтованими позовні вимоги, у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 41, 55 Конституції України, ст.ст. 16, 368, 372, 1226, 1268 ЦК України, суд

Outcome: approved