Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-11 00:00:00

14 грудня 2022 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] ,\~в якій\~вона просить\~суд визнати визнати незаконною та скасувати постанову Красногвардійського ВДВС м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 10 листопада 2016 року про арешт майна та рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер 32319651 від 10 листопада 2016 року Чечелівського ВДВС м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області; зобов`язати Другий Правобережнийвідділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районі м. Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) зняти арешт з квартири [ADDRESS] , який було накладено в межах виконавчого провадження Красногвардійським ВДВС м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № 52530183, постанови про арешт майна боржника, виданої 10 листопада 2016 року старшим державним виконавцем Красногвардійського ВДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області Марінеско Андрієм Вікторовичем при примусовому виконанні виконавчого листа № 2/205/1954/2013, виданого 14 листопада 2014 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська; номер запису про обтяження\~17385373 (спеціальний розділ) від 10.11.2016 року.. В обґрунтування позову зазначила, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] .\~ Восени\~2022 року\~стало відомо,\~що на\~її квартиру\~було накладено\~арешт у\~рамках виконавчого\~провадження,\~однак боржником\~зазначена її\~донька \~ [PERSON] ,\~яка не\~була власником\~даної квартири\~на момент\~накладення арешту.\~\~Вважає,\~що державний\~реєстратор Чечелівського\~відділу ДВС\~м.\~Дніпра ГТУЮ\~у Дніпропетровській\~області здійснив\~незаконну реєстрацію\~обтяження \~арешту нерухомого\~майна [PERSON] ,\~зазначивши 10.11.2016\~року її власницею 2/3\~частин квартири.\~Здійснюючи таку\~реєстрацію обтяження,\~він не\~переконався в\~тому,\~чи дійсно\~ [PERSON] \~має право\~власності на\~2/3\~частини квартири\~і здійснив\~незаконну реєстрацію\~обтяження -\~арешт 2/3\~частин квартири,\~яка належить\~позивачу.\~Всі надані\~до суду\~документи свідчать\~про те,\~що власницею\~квартири на\~момент прийняття\~рішення про\~державну реєстрацію\~прав та\~їх обтяжень,\~індексний номер\~32319651\~від 10.11,2016\~року,\~та накладення\~арешту в\~цілому є\~позивач -\~ [PERSON] :\~на 1/3\~частини квартири\~з моменту\~приватизації,\~тобто з\~04.02.1997 року та на 2/3 частин квартири - з моменту укладання договору дарування - з 13.09.2013 року. За повідомленням другого правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) за результатами заяви її доньки [PERSON] листом від 17.10.2022 року № 54072 надано відповідь з якої вбачається, що на виконанні у зазначеному відділі державної виконавчої служби перебувало виконавче провадження № 52511814 з примусового виконання виконавчого документу № 2/205/1954/2013, виданого 22.01.2014 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» борг у сумі 1760449,46 грн. та судового збору у розмірі 3\~441 грн. Постановою державного виконавця від 22.08.2017 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику виконавчого провадження [PERSON] . Постановою виконавця від 04.08.2022 року повернуто виконавчий документ стягувану за п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Державний виконавець зазначає, що для зняття арешту підстав немає. Таким чином, своїми незаконними діями державний реєстратор Чечелівського відділу ДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області\~порушив її права\~щодо володіння,\~користування та\~розпорядження своєю власністю - квартирою [ADDRESS] . У зв`язку з чим, позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 04.05.2023 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження. 18.05.2023 року начальник Другого правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районі м. Дніпра Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надав відзив на позовну заяву, в якій просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження того, що його права були порушенні саме діями Другого правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районі м. Дніпра Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса), тобто позивач не вірно визначився з колом осіб по справі, їх процесуальним статусом та не довів своїх вимог, що є його процесуальним обов`язком. Наголошує, що фактично в позовній заяві [PERSON] оскаржуються дії державного виконавця, які напряму пов`язані з інтересами стягувача за виконавчим провадженням. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Пасічна І.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, просив у відзиві на позовну заяву, розглядати справу без його участі. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши позивача та його представника, третю особу, дослідивши письмові докази приходить до висновку, що позовні вимоги\~\~підлягають задоволенню\~\~з наступних підстав. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить 2/3 частини квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від 13.09.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Солошенко Ю.В. в реєстрі за № 707 (а.с. 14-15). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21.11.2022 року, постановою від 10.11.2016 року Чечелівським відділом державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області накладено арешт на 2/3 частини трикімнатної квартири [ADDRESS] . (а.с. 25, 41-43) 06.10.2022 року [PERSON] зверталася до Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Південно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) із заявою про зняття арешту з квартири [ADDRESS] . (а.с. 36). Листом №54072 від 17.10.2022 року відповідач повідомив, про те, що на виконанні у зазначеному відділі державної виконавчої служби перебувало виконавче провадження № 52511814 з примусового виконання виконавчого документу № 2/205/1954/2013, виданого 22.01.2014 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» борг у сумі 1760449,46 грн. та судового збору у розмірі 3\~441 грн. Постановою державного виконавця накладено арешт на все майно, що належить боржнику виконавчого провадження [PERSON] . Постановою виконавця від 04.08.2022 року повернуто виконавчий документ стягувану за п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Державний виконавець зазначає, що для зняття арешту підстав немає. (а.с. 34). Таким чином, вказаним обтяженням обмежено право позивача на вільне володіння та розпорядження майном, що змусило її звернутися до суду з даним позовом. Згідно ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Згідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Крім того, може звернутись до суду з позовом про визнання права на майно та звільнення майна з-під арешту. На сьогодні позивачка має намір оформити свідоцтво про право на спадщину, проте через наявність арешту на спадкове майно, позбавлена можливості це зробити. Таким чином, накладений арешт на спадкове майно порушує право спадкоємця, позивачки у справі, на отримання свідоцтва про спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження», визначений вичерпний перелік підстав за яких виконавець зобов`язаний зняти арешт з майна. В усіх інших випадках, як вбачається з п. 5 ст. 59 цього Закону, арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до матеріалів справи, позивач є безпосереднім власником майна на яке було накладено обтяження у вигляді арешту на 2/3 частини квартири [ADDRESS] , про даний факт свідчить договір дарування та витяг інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. Крім того, постановою від 04.08.2022 року № ВП 52511814 виконавчий лист від 22.01.2014 року у справі № 2/205/1954/13 було повернуто стягувачу, ПАТ КБ "НАДРА" у зв`язку з відсутністю у боржника майна [PERSON] , на яке може бути звернуто стягнення, на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження". Позивач [PERSON] ніколи не була боржником по виконавчому листу, на підставі якого виконавцем винесено постанову про арешт майна. Законодавцем передбачено можливість накладення арешту на майно виключно боржника, а не будь-якої іншої особи, яка не має жодного відношення до боржника та/або його зобов`язань. Отже, з матеріалів справи вбачається, що на момент накладення арешту на 2/3 частини квартири [ADDRESS] , квартира належала позивачці [PERSON] на підставі договору дарування від 13.09.2013 року. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Відповідно до\~вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позов задоволено, а при звернені до суду з позовом позивачкою не було сплачено судовий збір, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1 073 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved