Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-29 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася до суду із указаним вище позовом, у якому просила: визнати незаконним та скасувати наказ Буського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №1 Буської міської ради від 11.11.2021 №147 «Про відсторонення від роботи [PERSON] »; зобов`язати Відділ освіти, культури, молоді та спорту Буської міської ради Золочівського району Львівської області провести, на підставі довідки від 05.11.2021 №21, нарахування та виплату позивачці середньої заробітної плати за час незаконного відсторонення (вимушеного прогулу) з 11.11.2021 по день скасування наказу Буського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №1 Буської міської ради від 11.11.2021 №147, допустивши негайне виконання рішення суду в частині виплати середньої заробітної плати за один місяць. Крім того, позивачка просила суд стягнути із указаного відділу освіти на її користь сплачений нею судовий збір у розмірі 1816 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] покликається на те, що з вересня 2008 року по даний час вона працює на посаді вчителя англійської мови у Буському опорному закладі загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №1 Буської міської ради. Спірним наказом директора Буського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №1 Буської міської ради Курій Т.І. від 11.11.2021 №147 позивачку відсторонено від роботи з 11 листопада 2021 року на строк до усунення причин, що зумовили таке відсторонення, у зв`язку з відсутністю офіційного підтвердження про проведення позивачкою обов`язкового профілактичного щеплення проти «COVID-19» та висловлення нею категоричної відмови проти такого щеплення. При цьому, як вважає позивачка, що спірним наказом відповідача порушено її природничі права і свободи людини, зокрема, право на працю та право на повагу до її приватного життя, а тому вимагає якнайшвидшого відновлення її прав шляхом скасування оспорюваного нею наказу відповідача та допуску позивачки до роботи. Також [PERSON] покликається на ЄКПЛ та практику її застосування ЄСПЛ щодо недопустимості примусового медичного втручання, що є порушенням статті 8 ЄКПЛ, а тому позивачка вважає дискримінацією права людини на працю шляхом пред`явлення чи непред`явлення для огляду документа про вакцинацію проти «COVID-19». Крім того, позивачка вважає, що спірним наказом відповідача грубо порушено її право на працю та конфіденційність особистого життя. Також [PERSON] покликалась на те, що на момент її ознайомлення із оскаржуваним наказом вона не хворіла небезпечними інфекційними хворобами та не була носієм їх збудника, у т. ч. «COVID-19», що підтверджується довідкою КНП «Буська ЦРЛ» №2603 від 10.11.2021, а відтак оскаржуваний наказ винесено без дотримання визначеної законодавством процедури, без визначених законом підстав, а також за відсутністю у відповідача на момент винесення оскаржуваного наказу подання уповноваженої особи державної санітарно-епідеміологічної служби про недопуск позивачки до роботи у зв`язку з відмовою від обов`язкового профілактичного щеплення. Крім того, оскільки спірний наказ відповідача про відсторонення позивачки від роботи призвів до вимушеного її прогулу, допущеного з вини відповідача, і, відповідно, непроведення їй виплати заробітної плати за час спірного відсторонення також є незаконним, а тому просить зобов`язати Відділ освіти, культури, молоді та спорту Буської міської ради Золочівського району Львівської області провести, на підставі довідки від 05.11.2021 №21, нарахування та виплату їй середньої заробітної плати за час незаконного відсторонення (вимушеного прогулу) з 11.11.2021 року по день скасування оспорюваного нею наказу відповідача. Ухвалою судді від 05.01.2022 року в справі відкрито загальне позовне провадження із призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 22.02.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Ухвалою суду від 24.01.2023 року зупинено провадження у справі за позовом [PERSON] до Буського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №1 Буської міської ради, Відділу освіти, культури, розвитку туризму, молоді та спорту Буської міської ради Золочівського району Львівської області про визнання протиправним та скасування наказу про відсторонення від роботи, проведення нарахування і виплати середньої заробітної плати за час незаконного відсторонення (вимушеного прогулу) до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №130/3548/21 (провадження №14-82цс22) за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Укрзалізниця» про скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати. Ухвалою суду від 26.05.2023 року провадження в справі відновлено, оскільки Великою Палатою Верховного Суду винесено постанову у справі №130/3548/21 (провадження №14-82цс22) за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Укрзалізниця» про скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати, яку оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень 21 лютого 2023 року. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, направивши до суду клопотання (вх. №1600 від 22.04.2022) про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та доручає представляти її інтереси в судовому засіданні адвокатом Зозулею Ю.М. Представник позивачки адвокат Зозуля Ю.М. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити, виходячи із вищенаведених мотивів, а також покликаючись на незаконність оспорюваного ним наказу відповідача, відсутність правових підстав для відсторонення позивачки від роботи, положення Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», якими передбачено проведення профілактичних щеплень за відсутності медичних протипоказань, обов`язковість медичного огляду особи перед щепленням, порушення процедури такого відсторонення, а також те, що директоркою школи не організовано проведення позачергового медичного огляду особи на предмет наявності чи відсутності у неї таких протипоказань. Крім того, представник позивачки вважає спірне відсторонення незаконним також із тих підстав, що крім його довірительки були ще четверо таких працівників школи, які також не проходили вакцинацію проти «COVID-19», однак більше недопущених до роботи працівників школи не було. Також адвокат Зозуля Ю.М. покликається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2022 у справі №130/3548/21, якою суди зобов`язано враховувати доцільність відсторонення працівника від роботи, зокрема, зважаючи на соціальні контакти такого працівника. При цьому, як зазначає представник позивачки, що [PERSON] працювала вчителем англійської мови з учнями старших класів, а тому директорка школи повинна була організувати дистанційну роботу позивачки. Також відсутні докази того, що позивачка могла спричинити зараження працівників і учнів школи, а тому її відсторонення від роботи не є пропорційним меті охорони здоров`я населення. Крім того, представник позивачки звертає увагу на те, що 28.02.2022 відповідачем призупинено дію оскаржуваного наказу про відсторонення позивачки від роботи по даний час, що у свою чергу змінює позовну вимогу [PERSON] в частині зобов`язання Відділу освіти, культури, молоді та спорту Буської міської ради Золочівського району Львівської області провести, на підставі довідки від 05.11.2021 №21, нарахування та виплату позивачці середньої заробітної плати за час незаконного відсторонення (вимушеного прогулу) з 11.11.2021 по 27.02.2022 включно, допустивши негайне виконання рішення суду в частині виплати середньої заробітної плати за один місяць. Також адвокат Зозуля Ю.М. на підтвердження своїх доводів покликався на судову практику апеляційних судів. Крім того, представник позивачки просив стягнути з Відділу освіти на користь позивачки судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1816 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12500 грн. (на даний час [PERSON] сплачено 12000 грн.), детальний розрахунок яких наведено в поданому до суду клопотанні від 24.06.2022. Крім того, адвокат Зозуля Ю.М. звернув увагу суду на необгрунтованість та неспівмірність витрат на правничу допомогу в розмірі 24\~500 грн., заявленого до відшкодування представником відповідачів адвокатом Межвінським С.Д., оскільки вартість адвокатських послуг вирахувана, виходячи із 1750 грн. за одну годину роботи (14 год. х 1750 грн.), що у 43,2 рази перевищує законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати, а також заявлений розмір не відповідає приписам ч. 4 ст. 137 ЦПК України в частині їх співмірності зі складністю даної справи, а тому просив суд зменшити розмір витрат відповідача на правничу допомогу до рівня, співмірного ступеню складності даної справи та обсягу наданих їх представником послуг. Відтак, представник позивачки просив задовольнити заявлені позовні вимоги частково. Представник відповідачів адвокат Межвінський С.Д. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив повністю. Вважає оспорюваний позивачкою наказ про її відсторонення від роботи законним, оскільки вона була належним чином ознайомлена про необхідність щеплення, однак не надала його довірителю доказів цьому. Як спірний наказ, так і постанова КМУ №348, №1096 та наказ МОЗ №2153 щодо необхідності профілактичних щеплень ніким не скасовані. Також звертає увагу, що первинні медичні огляди працівників проводяться перед прийняттям на роботу, а чергові під час роботи. Крім того, адвокат Межвінський С.Д. звернув увагу суду на те, що постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2022 у справі №130/3548/21 стосується працівника Укрзалізниці з відсутністю соціальних контактів, який працював на переїзді десь «у полі», а дана справа стосується вчителя школи, де є багато учнів та вчителів, тобто у позивачки велика кількість соціальних контактів на робочому місці. Крім того, представник відповідачів на підтримку своїх доводів, заперечуючи проти позовних вимог, покликається на численні судові рішення Верховного Суду, якими констатовано законність подібного відсторонення від роботи через відсутність щеплення проти «COVID». Відтак, просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Відповідач Відділ освіти, культури, молоді та спорту Буської міської ради Золочівського району Львівської області скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву (вх. №781 від 10.02.2022), у якому проти задоволення позову заперечив повністю та просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] , стягнувши з останньої на користь відповідача витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 24\~500 грн. В обгрунтування заявлених вимог відповідач покликається на законність відсторонення позивачки від роботи у зв`язку з ненаданням нею офіційного підтвердження проведення обов`язкового профілактичного щеплення проти «COVID» та неодноразової категоричної відмови позивачки проти такого щеплення. Згідно спірного наказу за позивачкою зберігається робоче місце, трудовий договір із нею не розірваний, тоді як із позивачкою лише призупинено трудові відносини, а тому її відсторонення від роботи не може вважатись порушенням її права на працю, відтак доводи позовної заяви та обгрунтування позивачки відповідач вважає безпідставними. При цьому, як зазначає відповідач, що профілактичні щеплення є одним із видів протиепідемічних заходів для забезпечення санітарного благополуччя населення з метою запобігання поширенню інфекційних хвороб згідно запровадженого в Україні карантину на підставі постанов КМУ №1236 від 09.12.2020, №1096 від 20.10.2021, а наказом МОЗ України №2153 від 04.10.2021 визначено обов`язковість профілактичного щеплення проти «COVID», зокрема, працівників загальної середньої освіти, а тому вважає, що в даному випадку відсторонення позивачки від роботи здійснено на підставі та у спосіб, передбачені чинним законодавством. Крім того, оскільки у наданих школою табелях обліку робочого часу відсутні позначки про відпрацювання позивачкою відповідних годин у період із 11.11.2021, а тому відсутні правові підстави для нарахування відповідачем заробітної плати позивачці за спірний період. Відповідач Буський опорний заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №1 Буської міської ради скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву (вх. №780 від 10.02.2022), у якому проти задоволення позову заперечив повністю та просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . В обгрунтування заявлених вимог покликається на законність відсторонення позивачки від роботи у зв`язку з ненаданням нею офіційного підтвердження проведення обов`язкового профілактичного щеплення проти «COVID-19» та неодноразової категоричної відмови позивачки проти такого щеплення. Згідно спірного наказу за позивачкою зберігається робоче місце, трудовий договір із нею не розірваний, тоді як із [PERSON] лише призупинено трудові відносини, а тому її відсторонення від роботи не може вважатись порушенням її права на працю, а відтак доводи позовної заяви та обгрунтування позивачки відповідач вважає безпідставними. При цьому, як зазначає відповідач, що згідно наказу директора цієї школи №167 від 08.10.2021 усіх працівників відповідача (у т.ч. позивачку) ознайомлено із наказом МОЗ України №2153 від 04.10.2021, однак позивачка висловила свою категоричну незгоду із ним. Крім того, 28 жовтня 2021 року позивачці [PERSON] вручено та роз`яснено зміст повідомлення №2 від 28.10.2021 «Про обов`язкове щеплення проти «COVID-19», вона тривалий час його читала, однак після ознайомлення відмовилась поставити свій підпис у відповідній графі, про що складено відповідний акт №1 від 29.10.2021. За результатами роз`яснювальної роботи з невакцинованими працівниками школи щодо необхідності проведення обов`язкового профілактичного щеплення проти «COVID-19», позивачка неодноразово виражала категоричну відмову проти такого щеплення, як і не надала відповідного медичного висновку щодо наявності у неї медичних протипоказань проти такого щеплення. Крім того, відповідач вважає, що в даному випадку відсторонення позивачки від роботи здійснено на підставі та у спосіб, передбачені чинним законодавством. Оскільки за позивачкою зберігається робоче місце, трудовий договір не припинений, обмеження позивачки було правомірним і відповідало пріоритету забезпечення життя, здоров`я та безпеки людини. Позивачка [PERSON] через свого представника адвоката Зозулю Ю.М. скористалась своїм правом на подання відповіді на вищевказані відзиви відповідачів (вх. №878, №879 від 15.02.2022), у яких повністю заперечила наведені у цих відзивах доводи, звернувши увагу на те, що нею оспорюються правові підстави видачі наказу про відсторонення її від роботи та дотримання процедури такого відсторонення, а не сам факт запровадження в Україні карантину. При цьому, заперечуючи проти доводів відповідачів, представник позивачки покликається на вищенаведені свої обгрунтування, зазначені у позовній заяві. Відтак, просить наведені у відзивах доводи відхилити у повному обсязі. Відповідачі по справі через свого представника адвоката Межвінського С.Д. скористались своїм правом на подання до суду письмового заперечення проти відзиву на позовну заяву (вх. №1011 від 21.02.2022), у якому повністю заперечують проти доводів позивачки у відповіді на відзив, покликаючись на доводи відзиву на позовну заяву, а тому просили у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. Вислухавши доводи представників сторін, дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають, виходячи із таких мотивів. Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Частиною третьою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як передбачено частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно частини\~першої та\~другої статті\~89\~ЦПК України\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами п`ятою\~ сьомою\~статті 81\~цього Кодексу\~передбачено,\~що докази\~подаються сторонами\~та іншими\~учасниками справи. Доказування\~не може\~ґрунтуватися на\~припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що 30 серпня 2002 року позивачку [PERSON] прийнято на посаду вчителя англійської мови Новомилятинської ЗОШ І-ІІІ ступенів з 01.09.2002 року (наказ №509 від 30.00.2002 по Буському райво), з якої 02 січня 2008 року [PERSON] переведено на посаду вчителя англійської мови та зарубіжної літератури з неповним навантаженням Буської ЗОШ І-ІІІ ступенів №1 (наказ №1-к від 02.01.2008 по Буському райво). 01 вересня 2008 року позивачку [PERSON] переведено на посаду вчителя англійської мови Буської ЗОШ І-ІІІ ступенів №1 (наказ райво №329-к від 26.08.2008). Рішенням Буської районної ради №75 від 12.05.2016 року заклад реорганізовано у опорний загальноосвітній навчальний заклад «Буська ЗОШ І-ІІІ ступенів №1» Буської районної ради Львівської області. На підставі рішення Буської міської ради №44 від 18.02.2021 року опорний загальноосвітній навчальний заклад «Буська ЗОШ І-ІІІ ступенів №1» Буської районної ради Львівської області перейменовано на «Буський опорний заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №1» Буської міської ради (а.с. 17-18). Як убачається із наказу Відділу освіти, культури, молоді та спорту Буської міської ради Золочівського району Львівської області №167 від 08.10.2021 «Щодо обов`язкових профілактичних щеплень», що згідно листа Департаменту освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації №02-01/08/3538 від 07.10.2021, ухвалено в строк до 07 листопада 2021 року ознайомити усіх працівників Буського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №1 Буської міської ради із наказом Міністерства охорони здоров`я України №2153 від 04.10.2021, яким затверджено перелік організацій, представники яких підлягають обов`язковій вакцинації проти «COVID-19». До вказаного наказу додано листок про ознайомлення з ним працівників цього закладу освіти, під яким позивачка [PERSON] зазначила, що «категорично не згідна з даним антиконституційним наказом і відмовилася підписувати даний документ» (а.с. 94-98). Крім того, Повідомленням Буського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №1 Буської міської ради «Про обов`язкове профілактичне щеплення проти «COVID-19» за №2 від 28.10.2021 року, позивачку [PERSON] було додатково повідомлено про обов`язковість профілактичного щеплення проти «COVID-19», однак після вручення позивачці Повідомлення №2 від 28.10.2021 та роз`яснення його змісту, вказаний документ перебував у позивачки на руках протягом декількох годин, однак після ознайомлення позивачка відмовилась поставити особистий підпис у місці ознайомлення із цим Повідомленням, про що працівниками закладу освіти складено акт №1 від 29.10.2021 (а.с. 99). Наказом від 11 листопада 2021 року №147 «Про відсторонення від роботи [PERSON] » у зв`язку із відсутністю офіційного підтвердження про проведення [PERSON] обов`язкового профілактичного щеплення проти «COVID-19» та неодноразового висловлення нею категоричної відмови проти такого щеплення, відсторонено [PERSON] , вчителя англійської мови Буського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №1 Буської міської ради від роботи з 11 листопада 2021 року на строк до усунення причин, що зумовили таке відсторонення (а.с. 11). Як безспірно встановлено в судовому засіданні, що зі згаданими документами закладу освіти позивачка [PERSON] ознайомлена, після чого вона висловила свою категоричну незгоду з ними та відмовилась від підпису про їх ознайомлення, чого вона не заперечувала в судовому засіданні, а тому в силу вимог частини першої статті 82 ЦПК України вказані обставини не підлягають доказуванню, оскільки суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Разом із тим, як встановлено судом, не оспорюючи обставини щодо непроведення позивачкою щеплення проти «COVID-19» чи наявності у неї протипоказань щодо такого щеплення, нею оспорюється виключно правомірність такого щеплення в контексті дотримання її природничих прав, законність такого обмеження прав за відсутності відповідних норм Законів України, і як наслідок відсутність у відповідача правових підстав для винесення ним оскаржуваного наказу про відсторонення позивачки від роботи та дотримання при цьому процедури такого відсторонення. Однак, суд вважає такі доводи позивачки необгрунтованими, виходячи із таких мотивів. Зокрема, однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Частиною 6 статті 43 Конституції України передбачено, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до статті 49 Конституції України кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм. У пунктах «а», «б» статті 10 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» встановлено обов`язки громадян у сфері охорони здоров`я, зокрема, піклуватись про своє здоров`я та здоров`я дітей, не шкодити здоров`ю інших громадян; у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення. Частиною шостою статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» також передбачено, що повнолітнім дієздатним громадянам профілактичні щеплення проводяться за їх згодою після надання об`єктивної інформації про щеплення, наслідки відмови від них та можливі поствакцинальні ускладнення; якщо особа та (або) її законні представники відмовляються від обов`язкових профілактичних щеплень, лікар має право взяти у них відповідне письмове підтвердження, а в разі відмови дати таке підтвердження - засвідчити це актом у присутності свідків. Згідно із частиною сьомою цієї статті відомості про профілактичні щеплення, поствакцинальні ускладнення та про відмову від обов`язкових профілактичних щеплень підлягають статистичному обліку і вносяться до відповідних медичних документів. Медичні протипоказання, порядок проведення профілактичних щеплень та реєстрації поствакцинальних ускладнень установлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Відповідно до пункту 41-6 Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09 грудня 2020 року №1236 у редакції з урахуванням змін, що набрали чинності 26 жовтня 2021 року, керівникам державних органів (державної служби), керівникам підприємств, установ та організацій слід забезпечити: 1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 04 жовтня 2021 року №2153; 2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 Кодексу законів про працю України, частини другої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я. За змістом підпункту 1 пункту 41-6 Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 09 грудня 2020 року №1236 керівник державного органу (державної служби), керівник підприємства, установи та організації також має прийняти рішення про повідомлення працівників про проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19. Таке повідомлення має містити усю необхідну інформацію, необхідну для проведення обов`язкових щеплень (наприклад, посилання на нормативно-правові акти, на підставі яких проводиться обов`язкове щеплення працівників; прохання надати у визначений строк документи, які підтверджуватимуть проходження повного курсу вакцинації проти COVID-19 або першого етапу вакцинації (одна доза), або надати медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я; дата, час та місце проведення обов`язкового профілактичного щеплення, якщо роботодавець вирішив організувати проведення такого щеплення; наслідки відмови або ухилення від обов`язкового профілактичного щеплення тощо). Повідомлення про обов`язкове щеплення проти COVID-19 може бути доведено до відома усіх працівників, наприклад, у письмовому вигляді з проставленням підпису працівника про ознайомлення із таким повідомленням тощо. Судом безспірно встановлено, що відповідно до наказу Відділу освіти, культури, молоді та спорту Буської міської ради Золочівського району Львівської області №167 від 08.10.2021 «Щодо обов`язкових профілактичних щеплень», згідно листа Департаменту освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації №02-01/08/3538 від 07.10.2021, ухвалено в строк до 07 листопада 2021 року ознайомити усіх працівників Буського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №1 Буської міської ради з наказом Міністерства охорони здоров`я України №2153 від 04.10.2021, яким затверджено перелік організацій, представники яких підлягають обов`язковій вакцинації проти «COVID-19». До вказаного наказу додано листок про ознайомлення із ним працівників цього закладу освіти, під яким позивачка [PERSON] зазначила, що «категорично не згідна з даним антиконституційним наказом і відмовляється підписувати даний документ» (а.с. 94-98). Крім того, Повідомленням Буського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №1 Буської міської ради «Про обов`язкове профілактичне щеплення проти «COVID-19» за №2 від 28.10.2021 року, позивачку [PERSON] було додатково повідомлено про обов`язковість профілактичного щеплення проти «COVID-19», однак після вручення позивачці Повідомлення №2 від 28.10.2021 та роз`яснення його змісту, вказаний документ перебував у позивачки на руках протягом декількох годин, однак після ознайомлення позивачка відмовилась поставити особистий підпис у місці ознайомлення із цим Повідомленням, про що працівниками закладу освіти складено акт №1 від 29.10.2021 (а.с. 99). Наказом від 11 листопада 2021 року №147 «Про відсторонення від роботи [PERSON] » у зв`язку із відсутністю офіційного підтвердження про проведення [PERSON] обов`язкового профілактичного щеплення проти «COVID-19» та неодноразового висловлення нею категоричної відмови проти такого щеплення, відсторонено [PERSON] , вчителя англійської мови Буського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №1 Буської міської ради від роботи з 11 листопада 2021 року на строк до усунення причин, що зумовили таке відсторонення (а.с. 11). Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до частини першої статті 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається в разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння, відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. Згідно із Положенням про Міністерство охорони здоров`я України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року №267 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2020 року №90), Міністерство охорони здоров`я України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, а також захисту населення від інфекційних хвороб, протидії ВІЛ-інфекції/СНІДу та іншим соціально небезпечним захворюванням, попередження та профілактики неінфекційних захворювань. Накази Міністерства охорони здоров`я України, видані в межах повноважень, передбачених законом, є обов`язковими до виконання центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами, місцевими держадміністраціями, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та громадянами (пункт 8 вказаного Положення). Разом із тим, наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04 жовтня 2021 року №2153 затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням. Відповідно до цього Переліку обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України цієї хвороби, підлягають працівники: центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів; місцевих державних адміністрацій та їх структурних підрозділів; закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності; підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління центральних органів виконавчої влади; установ і закладів, що надають соціальні послуги, закладів соціального захисту для дітей, реабілітаційних закладів; підприємств, установ та організацій, включених до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року №83. Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 25 лютого 2022 року №380, який набрав чинності 01 березня 2022 року, зупинено дію наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04 жовтня 2021 року №2153 до завершення воєнного стану в Україні, який триває в Україні з 24 лютого 2022 року відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з подальшими змінами. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 березня 2022 року №372 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України № 1236, зокрема на період воєнного стану: фізичним особам і суб`єктам господарювання рекомендовано дотримуватися протиепідемічних заходів, спрямованих на запобігання поширенню COVID-19; фізичним особам рекомендовано забезпечити отримання повного курсу вакцинації від COVID-19 вакцинами, включеними ВООЗ до переліку дозволених для використання в надзвичайних ситуаціях; закладам охорони здоров`я забезпечити готовність до реагування на спалахи COVID-19 в умовах воєнного стану; пункт 41-6 постанови №1236 було доповнено абзацом такого змісту: «Положення цього пункту не застосовуються на період воєнного стану». Указане вище свідчить про те, що після набрання чинності цими нормативно-правовими актами і до завершення воєнного стану в Україні до працівників, які належать до Переліку №2153, не може бути застосовано відсторонення від роботи у зв`язку з відсутністю щеплення від COVID-19. Наказом Відділу освіти, культури, молоді та спорту Буської міської ради Золочівського району Львівської області №40 від 28.02.2022 на виконання вимог вищевказаного наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04 жовтня 2021 року №2153, Міністерства охорони здоров`я України від 04 жовтня 2021 року №2153 зупинено із 28 лютого 2022 року дію наказу від 11.11.2021р. №147 «Про відсторонення від роботи [PERSON] » до завершення воєнного стану в Україні (а.с. 169). Крім того, питання відсторонення від роботи додатково регламентовано Законом України «Про забезпечення санітарного і епідемічного благополуччя населення» та Інструкцією про порядок внесення подання про відсторонення осіб від роботи або іншої діяльності, затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14 квітня 1995 року №66. Підприємства, установи і організації зобов`язані усувати за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби від роботи, навчання, відвідування дошкільних закладів осіб, які є носіями збудників інфекційних захворювань, хворих на небезпечні для оточуючих інфекційні хвороби, або осіб, які були в контакті з такими хворими, з виплатою у встановленому порядку допомоги з соціального страхування, а також осіб, які ухиляються від обов`язкового медичного огляду або щеплення проти інфекцій, перелік яких встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я (абзац шостий частини першої статті 7 Закону №4004-XII). Відповідно до пункту 2.3 Інструкції №66 з урахуванням змін, внесених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 30 серпня 2011 року №544, подання про відсторонення від роботи або іншої діяльності - це письмовий організаційно-розпорядчий документ Державної санітарно-епідеміологічної служби України, який зобов`язує роботодавців у встановлений термін усунути від роботи або іншої діяльності зазначених у поданні осіб. Згідно з підпунктом 1.2.5 пункту 1.2 Інструкції №66 особами, які відмовляються або ухиляються від профілактичних щеплень, визнаються громадяни та неповнолітні діти, а також окремі категорії працівників у зв`язку з особливостями виробництва або виконуваної ними роботи, які необґрунтовано відмовились від профілактичного щеплення, передбаченого Календарем профілактичних щеплень в Україні, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16 вересня 2011 року №59, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10 жовтня 2011 року за №1159/19897. Відповідно до пункту 2.2 Інструкції №66 право внесення подання про відсторонення від роботи або іншої діяльності надано головному державному санітарному лікарю України, його заступникам, головним державним санітарним лікарям Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва, Севастополя та їх заступникам, головним державним санітарним лікарям водного, залізничного, повітряного транспорту, водних басейнів, залізниць, Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державного управління справами, Служби безпеки України та їх заступникам, іншим головним державним санітарним лікарям та їх заступникам, а також іншим посадовим особам Державної санітарно-епідеміологічної служби, що уповноважені на те керівниками відповідних служб. Пунктом 2.5 Інструкції №66 визначено, що подання про відсторонення від роботи або іншої діяльності складають у двох примірниках, один з яких направляється роботодавцю, що зобов`язаний забезпечити його виконання, а другий зберігається у посадової особи, яка внесла подання. Подання про відсторонення від роботи або іншої діяльності складається за формою згідно з додатком 1 до цієї Інструкції. Згідно з пунктом 2.7 Інструкції №66 термін, на який відсторонюється особа, залежить від епідеміологічних показань та встановлюється згідно з додатком №2 до цієї Інструкції. Положення абзацу шостого частини першої статті 7 Закону №4004-XII та Інструкції №66 не охоплюють порядок відсторонення від роботи у зв`язку з відмовою чи ухиленням від проведення обов`язкових профілактичних щеплень для запобігання захворюванню на COVID-19. Обов`язки роботодавців щодо забезпечення епідеміологічного благополуччя населення визначені не тільки Законом №4004-XII. Постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2021 року №1096 передбачено, що відсторонення працівників в межах відповідних заходів боротьби з пандемією COVID-19 керівник підприємства, установи, організації проводить відповідно до статті 46 КЗпП України, частини другої статті 12 Закону «Про захист населення від інфекційних хвороб» і частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу». Отже, відсторонення від роботи (виконання робіт) певних категорій працівників, які відмовляються або ухиляються від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19, було передбачене законом. Приписи законів України з приводу такого відсторонення є чіткими, зрозумілими та за дотримання визначеної в них процедури дозволяють працівникові розуміти наслідки його відмови або ухилення від такого щеплення за відсутності медичних протипоказань, виявленої за наслідками медичного огляду, проведеного до моменту відсторонення, а роботодавцеві дозволяють визначити порядок його дій щодо такого працівника. До вищевказаного правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 14 грудня 2022 року у справі №130/3548/21 (провадження №14-82цс22). Виходячи із викладеного, відмова або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 є підставою для відсторонення від роботи працівників, які підлягають обов`язковим профілактичним щепленням відповідно до Наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04 жовтня 2021 року №2153. Як виняток, невакцинований працівник може бути допущений до роботи, якщо надасть роботодавцю медичний висновок про наявність абсолютних протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я. При цьому, саме працівник має надати роботодавцю документи, які підтверджуватимуть проходження повного курсу вакцинації проти COVID-19 або першого етапу вакцинації (одна доза), або надати медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я. Натомість, як слідує із матеріалів справи та не оспорюється учасниками, що позивачка не надала роботодавцю документи на підтвердження наявності профілактичного щеплення від COVID-19 або довідку про абсолютні протипоказання до вакцинації проти COVID-19. Однак, після ознайомлення [PERSON] із наказом Відділу освіти, культури, молоді та спорту Буської міської ради Золочівського району Львівської області №167 від 08.10.2021 «Щодо обов`язкових профілактичних щеплень» щодо ознайомлення в строк до 07 листопада 2021 року всіх працівників Буського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №1 Буської міської ради з наказом Міністерства охорони здоров`я України №2153 від 04.10.2021, яким затверджено перелік організацій, представники яких підлягають обов`язковій вакцинації проти «COVID-19», а також після ознайомлення позивачки з Повідомленням Буського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №1 Буської міської ради «Про обов`язкове профілактичне щеплення проти «COVID-19» за №2 від 28.10.2021 року, яким позивачку [PERSON] було додатково повідомлено про обов`язковість профілактичного щеплення проти «COVID-19», а проте після вручення позивачці вказаного Повідомлення №2 від 28.10.2021 та роз`яснення його змісту, [PERSON] відмовилась поставити особистий підпис у місці ознайомлення з цим повідомленням, про що працівниками закладу освіти складено акт №1 від 29.10.2021 (а.с. 99). Як зауважив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 червня 2023 року в справі №943/2356/21, що суди попередніх інстанцій,

Outcome: approved