Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-28 00:00:00

До Шевченківського районного суду міста Києва звернулась [PERSON] з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», в якій просить стягнути з відповідача суму належного страхового відшкодування в розмірі 23040 грн., 3 % річних в розмірі 723 грн. 39 коп., інфляційні втрати в розмірі 1559 грн. 81 коп., пеню в розмірі 8461 грн. 05 коп., а також витрати на правничу допомогу в сумі 11300 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 02 листопада 2017 року по вул. Довженка в с. Шаболтасівка Сосницького району Чернігівської області, водій [PERSON] , керуючи автомобілем ГАЗ 3309, д.н.з. [NUMBER] , скоїв наїзд на пішохода [PERSON] . Від отриманих тілесних ушкоджень внаслідок ДТП [PERSON] помер. Цивільна відповідальність водія була застрахована згідно полісу ОСЦПВВНТЗ АК№5414905 в ПАТ «СК «Країна». 13 серпня 2018 року до відповідача було подано заяву про виплату страхового відшкодування. 28 травня 2019 року відповідачем сплачено моральну шкоду в сумі 11520 грн. 11 червня 2019 року відповідачем було сплачено страхове відшкодування на утриманців в розмірі 115200 грн. У відповідності до 27.3 Закону відповідач зобов`язаний виплатити 38400 грн. страхового відшкодування, однак виплатив тільки 11520 грн., у зв`язку з чим, залишок невиплаченого страхового відшкодування складає 23040 грн. Вважає відмову щодо виплати страхового відшкодування у повному обсязі безпідставною та такою, що грубо порушує права позивача на відшкодування шкоди, передбаченої Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 04 березня 2021 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про стягнення страхового відшкодування передано на розгляд до Подільського районного суду м. Києва. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 вересня 2021 року, головуючим суддею у справі визначено Рибалку Ю.В. Представником відповідача подано суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено про невизнання позовних вимог з огляду на наступне. 21 лютого 2017 року між ПАТ «СК «Країна» та ТОВ «АШЕР» (далі - страхувальник) було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/5414905 за яким забезпеченим є транспортний засіб «ГАЗ 3309», державний реєстраційний номер [NUMBER] (далі - поліс № AK/5414905). 06 листопада 2017 року АТ СК «Країна» отримало повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від страхувальника, відповідно до якого, 02 листопада 2017 року в Чернігівській області мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю, зокрема, забезпеченого транспортного засобу «ГАЗ 3309», державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та пішохода [PERSON] , який від отриманих тілесних ушкоджень помер. Відповідно до ст. 34.1. Закону, страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. 08 листопада 2017 року ПАТ «СК «Країна» направило запит до Управління превентивної діяльності ГУНП в Чернігівській області щодо отримання інформації та документів стосовно даної ДТП. 13 серпня 2018 р. ПАТ «СК «Країна» було отримано від представника [PERSON] - [PERSON] повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. 13 серпня 2018 року за ПАТ «СК «Країна» отримало заяву на виплату страхового відшкодування, подану [PERSON] в інтересах [PERSON] , в якій останній просив здійснити виплату страхового відшкодування. До вказаної заяви було додано, крім іншого, копію довіреності на представництво інтересів [PERSON] , яка на момент страхового випадку не перебувала в шлюбі із загиблим, а отже, не є потерпілою особою. Заява на виплату страхового відшкодування була подана [PERSON] в інтересах [PERSON] , яка діяла як законний представник малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , тобто заява була подана особою, яка не є потерпілим або його законним представником. 04 вересня 2018 р. та 09 квітня 2019 р. ПАТ «СК «Країна» було направлено на адресу представника листа щодо надання документів та інформації. 11 травня 2019 р. ПАТ «СК «Країна» було направлено на адресу [PERSON] (копія - [PERSON] ) лист щодо надання документів у відповідності до ст. 35 Закону. 06 травня 2019 р. ПАТ «СК «Країна» було отримано від законного представника малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] заяву із зазначенням банківських реквізитів [PERSON] . Відповідно до постанови СУ ГУНП у Чернігівській області про закриття кримінального провадження від 31 травня 2018 року, в діях водія автомобіля «ГАЗ 3309», державний реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, кримінальне провадження закрито; причиною та умовою виникнення даної ДТП є невідповідність дій пішохода [PERSON] який п.п. 4.7, 4.8, 4.10, 4.14 (а,6) Правил дорожнього руху України. Тобто [PERSON] є винним у скоєнні ДТП, яка мала місце 02 листопада 2017 року. При цьому, згідно з ч. 5 ст. 1187 Цивільного кодексу України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Таким чином, у даному випадку за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями відповідальними є декілька осіб - [PERSON] , як особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та [PERSON] чия вина встановлена постановою про закриття кримінального провадження СУ ГНП у Чернігівській області від 31 травня 2018 року. У відповідності до п. 36.3 ст. 36 Закону у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Згідно з п. 27.3 ст. 27 Закону, страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим) Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Станом на день настання страхового випадку, мінімальна заробітна плата у місячному розмірі складала в Україні 3200 грн. Отже, загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим) стосовно одного померлого становить 38400 грн. Відповідно до документів, наданих до ПАТ «СК «Країна», три особи мали право на відшкодування моральної шкоди - малолітні діти загиблого [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в інтересах яких [PERSON] подано Заяву на виплату страхового відшкодування. Розмір моральної шкоди, належний до виплати малолітнім дітям, становить 11520 грн. та розраховано наступним чином: ((38400 грн./5)*3))/2 = 11520 грн., де: 38400 грн. - загальний розмір моральної шкоди, розрахований відповідно до ст. 27.3 Закону; 5 - кількість осіб, які мають право на отримання моральної шкоди (батьки та діти); 3 - кількість осіб, які звернулися до ПАТ «СК «Країна» для отримання розміру моральної шкоди; 2 - кількість осіб, відповідальних за заподіяння шкоди. 20 травня 2019 р. ПАТ «СК «Країна» затвердило страховий акт No25/47243/Ж/3.2.29 про виплату [PERSON] в інтересах малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 11520 грн. та 21 травня 2019 року здійснило виплату. 03 червня 2019 р. ПАТ «СК «Країна» було отримано від [PERSON] . Заяву, в якій остання відмовляється від витрат на поховання та на спорудження нагробного пам`ятника та надано Довідку про доходи на утримання дітей від 22 травня 2019 р. Відповідно до п. 27.2 ст. 27 Закону, страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку. Отже, розмір страхового відшкодування утриманцю померлого розраховано наступним чином: 3200 грн.*36 = 115200 грн., де 3200 грн. - мінімальна заробітна плата на день настання страхового випадку; 36 - множинник, зазначений у п. 27.2 ст. 27 Закону. 11 червня 2019 р. ПАТ «СК «Країна» затвердило страховий акт № 625/47243//IV/3.2.29 про виплату [PERSON] в інтересах малолітніх [PERSON] , [PERSON] [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 115200 грн. та здійснило виплату такого. А тому підстави для задоволенні позову відсутні. Крім того, позовні вимоги про стягнення пені, інфляційних втрат та 3 % річних не можуть бути задоволені у зв`язку з тим, що положення ст. 625 ЦК України не застосовуються до правовідносин, що виникають у зв`язку із завданням шкоди. Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явились, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнав. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Під час здійснення судового розгляду були встановлені наступні фактичні обставини. 21 лютого 2017 року між ПАТ «СК «Країна» та ТОВ «АШЕР» (далі - страхувальник) було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/5414905 за яким забезпеченим є транспортний засіб «ГАЗ 3309», державний реєстраційний номер [NUMBER] (далі - поліс № AK/5414905). 06 листопада 2017 року АТ СК «Країна» отримано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від страхувальника, відповідно до якого, 02 листопада 2017 року в Чернігівській області мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю, зокрема, забезпеченого транспортного засобу «ГАЗ 3309», державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та пішохода [PERSON] , який від отриманих тілесних ушкоджень помер Постановою про закриття кримінального провадження ухваленої старшим слідчим в ОВС ГУНП в Чернігівській області майором поліції Бредюк О.М. від 31 травня 2018 року, встановлено, що в діяннях водія [PERSON] відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. 13 серпня 2018 року за ПАТ «СК «Країна» отримало заяву на виплату страхового відшкодування, подану [PERSON] в інтересах [PERSON] , в якій останній просив здійснити виплату страхового відшкодування. До вказаної заяви було додано, крім іншого, копію довіреності на представництво інтересів [PERSON] , яка на момент страхового випадку не перебувала в шлюбі із загиблим, а отже, не є потерпілою особою. Заява на виплату страхового відшкодування була подана [PERSON] в інтересах [PERSON] , яка діяла як законний представник малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 20 травня 2019 р. ПАТ «СК «Країна» затвердило страховий акт No25/47243/Ж/3.2.29 про виплату [PERSON] в інтересах малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 11520 грн. та 21 травня 2019 року здійснило виплату такого в сумі 11500 грн. Так, частиною 5 статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Частиною 9.4 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Частиною 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Пунктом 27.4. ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. У відповідності до п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Таким чином, враховуючи, що постановою слідчого СВ Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області Чеботарь С.О. від 29 грудня 2017 року кримінальне провадження було зарито у зв`язку із відсутністю діяннях водія [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а також, що на день настання страхового випадку, мінімальна заробітна плата у місячному розмірі складала в Україні 3200 грн., розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю [PERSON] має бути розрахований наступним чином: 3200 грн. * 12 = 38400 грн., (де 3200 грн. - мінімальна заробітна плата на день настання страхового випадку, 12 - множинник, зазначений у п. 27.3 ст. 27 Закону. Відповідно до документів, наданих до ПАТ «СК «Країна», три особи мали право на відшкодування моральної шкоди - малолітні діти загиблого [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в інтересах яких [PERSON] подано Заяву на виплату страхового відшкодування. Розмір моральної шкоди, належний до виплати малолітнім дітям, становить 11520 грн. та розраховано наступним чином: ((38400 грн./5)*3))/2 = 11520 грн., де: 38400 грн. - загальний розмір моральної шкоди, розрахований відповідно до ст. 27.3 Закону; 5 - кількість осіб, які мають право на отримання моральної шкоди (батьки та діти); 3 - кількість осіб, які звернулися до ПАТ «СК «Країна» для отримання розміру моральної шкоди; 2 - кількість осіб, відповідальних за заподіяння шкоди. 20 травня 2019 р. ПАТ «СК «Країна» затвердило страховий акт No25/47243/Ж/3.2.29 про виплату [PERSON] в інтересах малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 11520 грн. та 21 травня 2019 року здійснило виплату такого на користь позивачки. Таким чином, в ході розгляду справи було встановлено, що відповідачем правомірно нараховано страхове відшкодування, передбачене чинним законодавством України. При цьому, усі доводи сторони позивача в обґрунтування заявлених позовних вимог ґрунтуються на особистих переконаннях та поясненнях позивача. Однак для ухвалення у справі обґрунтованого рішення, такі факти повинні бути встановлені належними та допустимими доказами (висновками експертів, відповідними письмовими доказами тощо), а не ґрунтуватися на припущеннях. Наведена ситуація зводить процес вирішення даної справи на підставі здогадок та припущень, покладення яких в основу законного та обґрунтованого рішення є недопустимим. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Слід зауважити, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Підсумовуючи наведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що, відповідно до статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що у задоволені позовних вимог [PERSON] слід відмовити в повному обсязі за необґрунтованістю. Оскільки у задоволенні позовних вимог про стягнення страхового відшкодування відмовлено, позовні вимоги про стягнення пені, інфляційних втрат та 3 % річних також не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від основних вимог. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже з урахуванням того, що позивач звільнена від сплати судового збору, а в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, судові витрати необхідно віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed