Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-11 00:00:00

У червні 2023 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшов позов [PERSON] до ТОВ «Вердикт Капітал», третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Плесюк Олексій Степанович, про стягнення безпідставно набутих коштів, в якому позивач просила стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 19315,72грн., судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на примусовому виконанні в приватного виконавця Плесюка О.С. перебував виконавчий напис №5561 від 03.12.2020 р. про стягнення заборгованості на користь ТОВ «Вердикт Капітал». Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 23.01.2023 р. у справі №694/364/22 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №5561 від 03.12.2020, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною, про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 185710.31 грн за кредитним договором №11324718000 від 28.03.2008. В рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису було стягнуто 20431,72 грн, з яких: 17105,21 грн - перераховано на користь ТОВ «Вердикт капітал», 500,00 грн - витрати виконавчого провадження, 1710,51 грн - основна винагорода приватного виконавця, 1116,00 грн - нерозподілений залишок, який був повернутий 21.04.2023 р. Позивач вважає, що відповідач безпідставно набув грошові кошти в загальному розмірі 19315,72 грн., що стало підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 20.06.2023 року відкрито провадження у даній цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У відзиві на позов представник відповідача заперечує щодо задоволення позову, зазначає, що визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не є підставою для повернення боржнику коштів. Правовою підставою для стягнення коштів є кредитний договір та наявність у позичальника заборгованості за ним. Звертає увагу, що виконавчий збір та витрати виконавчого провадження були зараховані приватному виконавцю, а тому не підлягають стягненню з ТОВ «Вердикт Капітал». Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 03.12.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. вчинено виконавчий напис №5561 про звернення стягнення з позивача на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором №11324718000 від 28.03.2008 за період з 20.04.2012 по 01.12.2020 в загальній сумі 185 710,31 грн, з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту - 97 946,90 грн, сума заборгованості за відсотками та комісіями - 87 763,41 грн. 20.01.2021 р. приватним виконавцем Плесюк О.С.. було відкрито виконавче провадження №64221549 з примусового виконання виконавчого напису №5561 від 03.12.2020 р. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» коштів в сумі 185710,31 грн. Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 23.01.2023 р. у справі №694/364/22 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №5561 від 03.12.2020, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною, про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 185710.31 грн за кредитним договором №11324718000 від 28.03.2008. Згідно відповіді приватного виконавця Плесюка О.С. від 21.03.2023 р. в рамках виконавчого провадження №64221549 з примусового виконання виконавчого напису було стягнуто 20431,72 грн, з яких: 17105,21 грн - перераховано на користь ТОВ «Вердикт капітал», 500,00 грн - витрати виконавчого провадження, 1710,51 грн - основна винагорода приватного виконавця, 1116,00 грн - нерозподілений залишок. Главою 83 ЦК України визначаються загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Предметом регулювання цього інституту є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Отже, кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 02.03.2016 року у справі №6-2491цс15, положення статті 1212 ЦК України, відповідно до якого особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала, застосовується також і до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.06.2018 року у справі №910/9072/17 висловила позицію, що, згідно з п.3 ч.3 ст.1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак, необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом (Касаційним господарським судом) в постановах від 02.08.2018 року у справі №910/15363/17 року, від 10.08.2018 року у справі №910/22442/16. Як було зазначено на користь ТОВ «Вердикт капітал» було перераховано 17105,21 грн. Враховуючи те, що правова підстава для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості відпала у зв`язку з визнанням виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд дійшов висновку, що стягнення з [PERSON] коштів на користь ТОВ «Вердикт Капітал» в розмірі 17105,21 грн було безпідставним. Між тим, як було зазначено вище, кошти в сумі 500,00 грн та 1710,51 грн були перераховані на користь приватного виконавця Плесюка О.С., як основна винагорода та витрати виконавчого провадження, а не на користь ТОВ «Вердикт Капітал» Згідно ст. 42 ч.1-3 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України. Варто також зазначити, що правовою підставою для отримання приватним виконавцем цих коштів є постанови приватного виконавця про стягнення з боржника основної суми винагороди, витрат виконавчого провадження. Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду у постанові від 05.02.2020 року у справі № 201/8493/18 дійшов правового висновку, про відсутність правових підстав для застосування статті 1212 ЦК України до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку з безпідставним, на думку позивача, стягненням основної винагороди приватного виконавця, які не можуть вважатися безпідставно набутими коштами у розумінні статті 1212 ЦК України, а є витратами виконавчого провадження. Частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Таким чином, Законом України «Про виконавче провадження» встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства. Зазначена правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 921/16/14-г/15. Станом на момент розгляду цієї справи інформація про оскарження постанов приватного виконавця щодо стягнення основної суми винагороди, витрат виконавчого провадження відсутня. Доказів протилежного суду не надано, що свідчить про неможливість застосування в даному випадку ст. 1212 ЦК України та стягнення цих коштів з відповідача. На підставі викладеного, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 2210,51 грн коштів, які були перераховані на користь приватного виконавця як основна винагорода та витрати виконавчого провадження. В зв`язку з цим, потрібно стягнути на користь [PERSON] з ТОВ «Вердикт Капітал» про безпідставно набуті кошти в розмірі 17105,21 грн. Згідно ст.141 ЦПК України з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в сумі 951,21 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог (стягнуто 88,6 %) На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved