Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-10 00:00:00

20 квітня 2023 року позивачі звернулись до суду з позовом та просять ухвалити рішення, яким визначити [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , додатковий строк в два місяці, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] матері - [PERSON] . Свої вимоги мотивували тим, що [INFO] померла їх матір, [PERSON] , після її смерті відкрилась спадщина у вигляді двох квартир, що розташовані у [ADDRESS] та по [ADDRESS] . та іншого майна. Позивачі стверджують, що на момент відкриття спадщини [PERSON] знаходилася у Польщі з метою отримання права на працевлаштування, а другий спадкоємець [PERSON] помилково вважала, що повинна дочекатися повернення своєї рідної сестри до України і звернутися до нотаріуса разом з нею. Також позивачі вказують, що до закінчення шестимісячного строку прийняття спадщини, 24 лютого 2022 року, почалася Війна з Російською федерацією. У відповідності до багатьох публікацій у засобах масової інформації сестри зробили для себе висновок що з початку війни законодавцем було запроваджено зупинення перебігу вказаного 6-місячного строку для прийняття спадщини до моменту відміни Військового стану. В подальшому, після консультації у нотаріуса отримали підтвердження своїм виводам про продовження строку, однак, не звернули увагу на конкретний визначений Постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2022 року № 719-«Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану» кінцевий строк у 10 місяців. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 24.04.2023 року провадження у справі було відкрито та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. В ході судового засідання, яке відбулось 12.06.2023 року, до початку розгляду справи по суті, судом було встановлено відсутність в матеріалах справи доказів звернення позивачів до нотаріуса для заведення спадкової справи щодо майна померлої [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , що унеможливлює визначення кола осіб, які повинні приймати участь у справі. У зв`язку з чим ухвалою суду від 12.06.2023 року було витребувано з Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса інформацію про заведення спадкової справи щодо майна [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , а у разі наявності такої справи, витребувати належним чином завірену спадкової справи. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. У судове засідання з`явився представник позивачів [PERSON] та [PERSON] [PERSON] , який позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача Одеської міської ради в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Правовідносини між сторонами врегульовані Цивільним Кодексом України. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було складено актовий запис за № 11863. Після її смерті відкрилась спадщина. Відповідно до ст. 1216, 1217 та 1220 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) та здійснюється за заповітом, або за законом та відкривається внаслідок смерті цієї особи У відповідності зі ст. 1223 ЦК у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Згідно\~ст. 1261 Цивільного кодексу\~\~України\~\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. На виконання ухвали суду від 12.06.2023 року Київською державною нотаріальною конторою у місті Одеса було надано відповідь, що згідно перевірки Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), спадкова справа до майна [PERSON] , померлої [INFO] не заводилась. Позивачі не надали суду та матеріали справи не місять доказів того неможливості звернення до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини. Суд не приймає до уваги доводів позивача [PERSON] щодо неможливості звернутись до нотаріуса через перебування позивачки у Польщі, оскільки вона це позбавляло її можливості звернутись до відповідної консульської установи, або надіслати заяву поштою. Разом з тим, слід зазначити, що підстави незвернення до нотаріуса позивача [PERSON] взагалі залишились невідомими. Крім того, повітряна тривога, відсутність електрозабезпечення, неможливість використання транспорту, ракетна чи інше збройне ураження території не можуть бути причинами для поновлення строку на оскарження зазначив Верховний Суд у своїй ухвалі від 10.03.2023 у справі №540/1285/22. Щодо запровадження на території України воєнного стану з 24 лютого 2022 року, то колегія суддів зазначила, що питання поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Однак, сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у всіх абсолютно випадках. Відмовляючи у задоволенні позову, суд бере до уваги, що з жодним клопотаннями про витребування доказів позивачі до суду не звертались і справа розглядається за наявними у ній документами, серед яких, окрім копій паспортів та ідентифікаційних кодів, наявна копія однієї із зворотніх сторінок закордонного паспорту [PERSON] , з відмітками від 24.08.2021р, 09.09.2021р., 12.09.2021р., 18.09.2021р. та 28.09.2021 року про перетинання кордону з Польщею, що в свою чергу, жодним чином не свідчить про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. Відповідно до\~ч. 1 ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі\~ч. 1 ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини 1\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно\~ ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій Відповідно до ст.. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст.. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 27\~Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»\~під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.\~\~\~\~ Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.ст.124,129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. У зв`язку з вищевикладеним, на підставі повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з`ясування фактичних обставин, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, через їх необґрунтованість та безпідставність. Пунктом 2 частини 2 ст. 141 ЦПК України\~передбачено,\~що судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed