Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-26 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що він є власником квартири, за адресою: [ADDRESS] (право власності зареєстровано 14 жовтня 2005 року). Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду від 18 травня 2022 року позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» про визнання припиненими зобов`язань, визнання іпотеки такою, що припинена, виключення записів про обтяження та заборону відчуження задоволено частково: визнано припиненими зобов`язання [PERSON] за кредитним договором №184/П-05, який укладений 12 жовтня 2005 року з Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», а також визнано такою, що припинена іпотеку щодо квартири [ADDRESS] , що виникла на підставі іпотечного договору укладеного 12 жовтня 2005 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», який посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Ковальчук Людмилою Сергіївною та зареєстрований в реєстрі за №624. В задоволені решти вимог відмовлено. В процесі виконання рішення виявилось, що на нерухоме майно існує обтяження від 27 жовтня 2005 року ВП № 2540352, яке внесене на підставі постанови державного виконавця від 24 жовтня 2005 року на майно достовірно невідомої стороні особи [PERSON] (не зважаючи на те, що від дати набуття право власності позивача на момент винесення постанови минуло 13 днів, а продавцем майна є [PERSON] ). Зважаючи на відсутність законних підстав обмеження у реалізації права користування, позивач просить зняти арешт з нерухомого майна, зареєстрований 27 жовтня 2005 року в судовому порядку. Ухвалою суду від 20 квітня 2023 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження. Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Правом подачі відзиву на позов не скористався. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов`язки виникають із дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у рази їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що позивач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі продажу квартири із розстроченням платежу від 11 жовтня 2005 року, що зареєстрований в реєстрі за №622 (а.с.11-12). Згідно інформаційної\~довідки з\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~Реєстру прав\~власності на\~нерухоме майно,\~Державного реєстру\~іпотек,\~Єдиного реєстру\~заборон відчуження\~об`єктів\~нерухомого майна\~щодо об`єкту\~житлової нерухомості за адресою: [ADDRESS] , наявний запис про обтяження № 2484951 (підстава обтяження договір іпотеки від 12.10.2005 року, власник [PERSON] ), а також обтяження №2540352 (підстава обтяження: постанова державного виконавця АА №675939 від 24.10.2005 року, власник [PERSON] ) (а.с.16-17). Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду від 18 травня 2022 року, що набрало законної сили, визнано припиненими зобов`язання [PERSON] за кредитним договором №184/П-05, який укладений 12 жовтня 2005 року з Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», а також визнано такою, що припинена іпотеку щодо квартири [ADDRESS] , що виникла на підставі іпотечного договору укладеного 12 жовтня 2005 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», який посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Ковальчук Людмилою Сергіївною та зареєстрований в реєстрі за №624. В задоволені решти вимог відмовлено (а.с.13-15). З тексту рішення вбачається, що у частині вимог [PERSON] про виключення у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек, як невід`ємних архівних складових частинах Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, записів про обтяження та заборону на відчуження (№ [NUMBER] ), відмовлено, у зв`язку з вибором неправильного способу захисту порушеного права. Зважаючи на дату постанови виконавця у провадженні в рамках якого було накладено обтяження № 2540352 на зазначене майно, його матеріали на даний момент є знищеними у зв`язку із завершенням трирічного терміну зберігання, що відповідає положенням Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 1829/5 від 07 червня 2017 року. Згідно тексту постанови державного виконавця О.С. Іщенко серії АА №675939 від 24 жовтня 2005 року, на квартиру [ADDRESS] , що належить [PERSON] накладено арешт із внесенням відповідних записів до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 27 жовтня 2005 року. З матеріалів справи вбачається, що вказаний арешт майна був зареєстрований після набуття [PERSON] права власності на вказану квартиру. Право власності попереднього власника [PERSON] , згідно вищезазначеного договору купівлі-продажу від 11 жовтня 2002 року виникло на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Сушик Л.А. 09 серпня 2005 року за №1207 (зареєстровано за ним 12 серпня 2005 року за реєстраційним №8040492 та в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за №11617660). Відтак, на момент реєстрації заборони відчуження 27 жовтня 2005 року правомірним власником спірного об`єкту нерухомості був позивач [PERSON] , а не зазначена в постанові від 24 жовтня 2005 року особа [PERSON] . Наявність зазначеного обтяження нерухомого майна у виді арешту перешкоджає позивачу реалізувати право власності. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.319 ЦК України власнику майна належить право володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном за власним розсудом, та вчиняти по відношенню до свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»). Відповідно до ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Підстави зняття арешту з майна, передбачені ст.59 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, відповідно до ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. За приписами ч.2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. Враховуючи те, що діючі виконавчі провадження відносно позивача відсутні, існуючі на даний час арешт та заборона на відчуження нерухомого майна повністю унеможливлює реалізацію права власності останнього, а також відсутність підстав для продовження обтяження на майно, позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved