Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-02 00:00:00

Позивачка 04.04.2023 засобами поштового листування звернулася до суду із вказаною позовною заявою, за змістом якої просить стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання у розмірі 1/4 заробітку (доходу) боржника щомісячно, починаючи з 04.04.2023 до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто, до [INFO] . За змістом позову сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09.10.2020, мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Останні 10 місяців подружжя не веде спільного господарства, з 21.03.2023 в провадженні суду перебуває позовна заява про розірвання шлюбу. Позивачка також вказує, що дитина мешкає із нею. [PERSON] , відповідно, не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення сином трирічного віку, не має щомісячного доходу, потребує матеріальної допомоги. Враховуючи наведене, із посиланням на ст.75, 84, 191 СК України, оскільки відповідач є працездатним, інших осіб на утриманні не має, натомість, позивачка, здійснюючи догляд за дитиною, потребує матеріальної допомоги, [PERSON] просить задовольнити позов. Ухвалою судді від 19.04.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження, визначено дату, час і місце проведення судового розгляду по суті із повідомленням (викликом) сторін (учасників справи). Визначено відповідачу 15-денний строк із дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Роз`яснено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України). Згідно з ч.1 ст.193 ЦПК України у строк для подання відзиву відповідач має право пред`явити зустрічний позов. Позивачка відповідно до письмового клопотання, доданого до позовної заяви, просить здійснювати розгляд справи за її відсутності, наполягає на задоволенні позову, проти заочного порядку розгляду справи заперечень не висловлено. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду повідомлявся належним чином засобами поштового листування за останньою відомою адресою, судові повістки не отримував. Поштові конверти повертаються без вручення відповідачу, проте, скеровувались судом за місцем реєстрації, яке перевірено перед вирішенням питання про прийняття позовної заяви за даними Єдиного державного демографічного реєстру. Засоби мобільного зв`язку суду не повідомлені. Так, відповідач не скористався своїм правом, передбаченим ч.1 ст.191, ч.1 ст.278 ЦПК України, до матеріалів справи відзиву на позовну заяву не подав. Як врегульовано ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому у відповідності до ч.4 ст.223 ЦПК України, враховуючи думку сторони позивача, дотримання вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, а саме ухвалює згідно з ч.1 ст.281 ЦПК України розглядати справу в заочному порядку. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Заяв по суті справи та зустрічної позовної заяви подано не було, інших процесуальних дій у справі судом не вчинено за відсутності відповідних клопотань. Як передбачено ч.1 ст.279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розглянувши позовну заяву, дослідивши наявні письмові докази на предмет їх належності, допустимості та достовірності, як кожного доказу окремо, та і у сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню у зв`язку із таким. Судом за даними Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.10.2020 до 13.05.2023 (рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя у цивільній справі №336/2588/23, пр.№2/336/1550/2023 від 12.04.2023, яке набрало законної сили 13.05.2023 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/110177614). Згідно з мотивувальною частиною рішення суду від даного шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Так, до позовної заяви додано та досліджені судом копії свідоцтв про шлюб серії [NUMBER] від 09.10.2020 та про народження серії [NUMBER] від 19.03.2021. Крім того, відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень на підставі судового наказу Шевченківського районного суду м.Запоріжжя у справі №336/2577/23, пр.2-н/336/650/2023 від 24.03.2023, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходів, пенсії) щомісячно, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 23.03.2023 і до досягнення дитиною повноліття. На час розгляду даної справи відомостей про подання відповідачем (боржником у справі в порядку наказного провадження) позовної заяви про зміну розміру аліментів або перегляд за нововиявленими обставинами (відповідно до вимог ч.7,8 ст.170 ЦПК України) немає. (https://reyestr.court.gov.ua/Review/109795801). За даними витягу з реєстру територіальної громади м.Запоріжжя від 22.03.2023 [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за однією адресою із матір`ю ( [ADDRESS] ). Задовольняючи позов, суд виходить з таких нормативних положень чинного законодавства. За загальним правилом ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених ч.2 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. За змістом ч.10 ст.7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Способи захисту сімейних прав та інтересів визначені у ч.2 ст.18 СК України. Згідно з ч.1,3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За приписами ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків. Згідно з положеннями ч.1,5,6,7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Як врегульовано ч.1 ст.213, ч.2 ст.229 ЦПК України, суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення. Правила оцінки доказів чітко передбачені у ст.89 ЦПК України. За приписами ч.2,4 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. В даному випадку, позовна заява подана 04.04.2023. Згідно зі ст.80 СК України суд застосовує норму, відповідно до якої аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Ця норма підлягає застосуванню у даних спірних правовідносинах, що склалися між сторонами, за змістом ч.2 ст.91 СК України, згідно з якою жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Суд зауважує, що право матері дитини на утримання виникає на підставі складу юридичних фактів: проживання з нею дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від чоловіка (кровне споріднення); здатність чоловіка надавати матеріальну допомогу. З урахуванням встановлених судом обставин справи та наведених положень законодавства, оскільки відповідач не надав докази неможливості надавати матеріальну допомогу позивачці у визначеному у позовній заяві розмірі, проте, вона її потребує, здійснюючи догляд за дитиною (сином), яка не досягла трирічного віку, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , щомісячно, коштів на її утримання, у розмірі 1/4 частки зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з 04.04.2023 до досягнення дитиною трирічного віку. Таким чином, позовна заява підлягає задоволенню. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. За змістом ст.141 ЦПК України суд стягує із відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 1 073,60 гривень, від сплати яких позивачка на підставі п.3 ч.1 ст.5 ст. Закону України «Про судовий збір» була звільнена при пред`явленні позову до суду.

Outcome: approved