Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-26 00:00:00

Позивач, [PERSON] , у березні 2021 року звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] боргу по договору позики в формі боргової розписки в сумі 416000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 07 травня 2018 року, що між позивачем та відповідачем укладено договір позики\~ в формі борговою розписки, за яким 07.05.2018 року позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 416000,00 грн. Згідно умов письмової розписки [PERSON] зобов`язався повернути позику в строк до 15.05.2018 року. Цей строк сплив, однак відповідач так і не повернув кошти. Як зазначає позивач, з метою досудового врегулювання спору останній звернувся до відповідача з повідомленням про повернення позики, але позика так і залишилась не повернута, повідомлення про повернення позики, відповідач залишив без реагування, а тому позивач змушений звернутись до суду за захистом порушених прав. Ухвалою судді Ленінського районного суду міста Кіровограда від 26.04.2021 року на підставі пункту 1 частини першої статті 31 Цивільного процесуального кодексу України позовні матеріали направлені до Кіровського районного суду міста Кіровограда (а.с.14). Відповідно до статті 32 Цивільного процесуального кодексу України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи № 405/1907/21, номер провадження 2/404/1148/21 між суддями для її розгляду визначено суддю Кулінка Л.Д. Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 22 червня 2021 року прийнято з Ленінського районного суду міста Кіровограда позовну заяву [PERSON] , до [PERSON] , про стягнення боргу за борговою розпискою, до розгляду. Відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження провадження, призначено підготовче засідання (а.с.19). Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 05 жовтня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.27). Позивач в судове засідання не з`явився, подав через канцелярію суду клопотання (вх. № 43038 від 02.12.2021 року; вх. № 5055 від 08.02.2022 року; вх. № 13259 від 18.05.2022 року; вх. № 29358 від 20.10.2022 року; вх. № 33644 від 21.11.2022 року; вх. № 6637 від 27.02.2023 року; вх. № 13817 від 19.04.2023 року; вх. № 21194 від 09.06.2023 року), про розгляд справи за його відсутності, та підтримання позовних вимог, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує (а.с. 30; 36-37; 39-40; 43-44; 45-46; 51-53; 59-60; 69-70). Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи, повідомлений належним чином (а.с. 34, 67), причини неявки суду не відомі, клопотань, заяв, та відзиву на позов не подавав. Відповідно до частин сьомої, восьмої статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідачу направлялась повістка про виклик до суду на адресу, зазначену в позовній заяві, а також відповідача про розгляд справи було повідомлено в порядку, передбаченому частиною одинадцятою статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням частини четвертої статті 223 та статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Розглянувши наявні матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Відповідно до розписки від 07 травня 2018 року (дата складання розписки) [PERSON] [INFO] взяв в борг у [PERSON] [INFO] грошові кошти в сумі 416000,00 грн., які зобов`язався повернути до 15 травня 2018 року (а.с.52). У відповідності до частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з частиною другою статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. В свою чергу, пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є: договори та інші правочини. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України у справі №6-63цс13 від 18 вересня 2013 року письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Складена сторонами розписка та їх дії свідчать про те, що між ними виникли зобов`язання, що виникають з договору позики, в силу яких одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (стаття 1046 Цивільного кодексу України). Згідно статті 1047 Цивільного кодексу України, договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження укладення договору позики та його умов позивачем представлена розписка від 07 травня 2018 року, яка свідчить про те, що між сторонами договір позики укладений в письмовій формі, кошти відповідачем отримані, відповідно вимогам статті 1047 Цивільного кодексу України. Таким чином, позивач свою частину зобов`язань виконав в повному обсязі. Написання відповідачем розписки, свідчить про те, що відповідач взяв на себе зобов`язання по поверненню визначеної грошової суми. Положеннями частини першої статті 1051 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник має право оспорювати договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж установлено договором. Однак жодних заперечень зі сторони відповідача не надходило. Частиною першою статті 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1048 Цивільного кодексу України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З приписом статті 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись в установлений законом або договором строк. Таким чином, відповідач належним чином не виконав взятих на себе зобов`язань, кошти не повернув, а тому з останнього підлягає до стягнення на користь позивача борг за договором позики згідно розписки від 07 травня 2018 року в сумі 416000,00 грн. \~ Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги [PERSON] задоволено повністю, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 4160,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved