Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 09.05.2020 р. о 16:00 год. в м. Ірпінь на перехресті вул. Котляревського-Н.Рибака, водій [PERSON] керувала автомобілем HONDA CR-V д.н.з. [NUMBER] не надала дорогу автомобілю МАZDА-6 д.н.з. [NUMBER] , який рухався по головній, внаслідок чого відбулося зіткнення, автомобілі отримали механічні пошкодження. У відповідності до Постанови Ірпінського міського суду Київської області № 367/2862/20 від 11.06.2020 руку [PERSON] визнано винною у вчинені правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП (Відповідно до ст.124 КУпАП, порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна). Вказала, що [PERSON] є власником транспортного засобу МАZDА-6 д.н.з. [NUMBER] на підставі свідоцтва про державну реєстрацію ТЗ № [NUMBER]. Внаслідок ДТП транспортний засіб МАZDА-6 д.н.з. [NUMBER] зазнав пошкоджень. Цивільну відповідальність автомобіля HONDA CR-V д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] було застраховано за договором ОСЦПВВНТЗ № АО6603181 від 15.10.2019 року в ПАТ "НАСК "ОРАНТА". Зазначила, що 21.05.2020 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір № 1691 у відповідності до якого експертом було визначено матеріальний збиток. Згідно з Звітом № 1691 від 27.05.2020 року матеріальний збиток склав 260 655,64 грн. Так як цивільна відповідальність [PERSON] була застрахована в ПАТ "НАСК "ОРАНТА" на суму 130 000 грн. яка виплачена за угодою сторін в сумі 125 000 грн., то розмір залишку матеріального збитку складає 260 655,64 грн. - 130 000,00 грн. = 130 655,64 грн. Тому, позивач вважає, що відшкодуванню підлягає частина матеріального збитку в розмірі 130 655,64 грн. Також для визначення розміру матеріального збитку за договором № 1691 від 21.05.2020 року було сплачено 2 500,00 грн. Таким чином розмір матеріального збитку складає суму розміру залишку матеріального збитку та сплати вартості звіту про оцінку вартості майнової шкоди завданої власнику КТЗ, що разом складає (130 655,64 грн. + 2 500,00 грн.) 133 155,64 грн. На підставі викладеного позивач просила суд, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальний збиток в сумі 133 155,64 грн., що складається з 130 655,64 грн. матеріальний збиток та 2500,00 грн. вартість проведення оцінки; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати. 20.04.2021 року до суду від представника відповідача надійшов відзив, у якому просили відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. Позивач 22.06.2020 р. отримав від страховика ПАТ HACK «ОРАНТА» страхове відшкодування у розмірі 125 000,00грн. (при ліміті відповідальності страховика 130 000,00 грн.). Сума була виплачена за «угодою сторін», тобто Позивач погодився на даний розмір відшкодування, який є менше ліміту визначеного договором/полісом ОСЦПВВНТЗ №АО6603181 від 15.10.2019 р., з чого вбачається, що станом на червень 2020 р. позивач визнавав дану суму належною та достатньою для відшкодування заподіяного йому збитку. Відповідача - [PERSON] не залучалось до укладення даної мирової угоди. Тож не зрозумілим та непослідовним є укладення мирової угоди із страховиком на суму, що є меншою ліміту відповідальності, а в подальшому звернення із позовом до страхувальника. При обґрунтуванні розміру заподіяного матеріального збитку у позові Позивач посилається виключно на Звіт №1691 про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди завданої власнику КТЗ, (здійсненого ФОП [PERSON] ), жодним чином не вказуючи на мирову угоду ж ним та ПАТ «HACK «ОРАНТА», а відповідно і не посилаючись на документи, які стали підставою для розрахунку розміру страхового відшкодування у сумі саме 125 000,00грн., з якою позивач погодився. Окремо звернули увагу, що Звіт №1691 був складений 27.05.2020 р., в той час як страховий акт № ОЦВ-М-СП-20-32-26216/1 лише 17.06.2020 р., і як зазначено у самому акті - заява на виплату була подана позивачем 02.06.2020 р. З даного слідує, що на момент подачі заяви на виплату страхового відшкодування у сумі 125 000,00грн. та відповідно укладення пової угоди, позивач був обізнаний з результатами Звіту №1691 та визначеним у ньому розміром шкоди, а отже свідомо відкинув їх та не взяв до уваги. Зазначили, що вимоги п.33.3 ст. 33 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачем дотримано не було. Також ФОП [PERSON] не було викликано на огляд особу, до якої в подальшому можуть бути пред`явлені майнові вимоги. Вважали, що результати оцінки оцінювачем узгоджувались із замовником, а не були незалежними та об`єктивними. Зазначили, що Звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оцінним документом та носить ймовірний характер та визначаючи розмір заподіяної шкоди наземному транспортному засобу, суди мають виходити з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області [PERSON] від 31.07.2020 року було відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Відповідно до Рішення Вищої Ради правосуддя від 14.09.2021 року № 1989/0/15-21 суддю Ірпінського міського суду Київської області [PERSON] звільнено у відставку. Відповідно до витягу з розпорядження керівника апарату Шолкової Т.М. від 22.09.2021 року № 58 справу № 367/4246/20 передано на повторний автоматичний розподіл. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.10.2021 року справу № 367/4246/20 передано для розгляду судді Шестопаловій Я.В. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Шестопалової Я.В. від 12.10.2021 року було прийнято справ до свого провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 05.05.2023 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, про місце, дату та час розгляду справи належним чином повідомлені. До суду представником позивача було направлено заяву, у якій просив проводити розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача, позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позову, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Так, судом встановлено що 09.05.2020 р. о 16:00 год. в м. Ірпінь на перехресті вул. Котляревського-Н.Рибака, водій [PERSON] керувала автомобілем HONDA CR-V д.н.з. [NUMBER] не надала дорогу автомобілю МАZDА-6 д.н.з. [NUMBER] , який рухався по головній, внаслідок чого відбулося зіткнення, автомобілі отримали механічні пошкодження. У відповідності до Постанови Ірпінського міського суду Київської області № 367/2862/20 від 11.06.2020 руку [PERSON] визнано винною у вчинені правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП (Відповідно до ст.124 КУпАП, порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна). Крім того, з вказаної постанови вбачається, що відповідач подала заяву, у якій вину у скоєнні адміністративного правопорушення визнала, обставини даного правопорушення не оспорювала. У зазначеній постанові установлено вищевказані факти та причетність відповідача до його скоєння, які, згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, мають для суду преюдиційне значення. [PERSON] є власником транспортного засобу МАZDА-6 д.н.з. [NUMBER] на підставі свідоцтва про державну реєстрацію ТЗ № [NUMBER]. Внаслідок ДТП транспортний засіб МАZDА-6 д.н.з. [NUMBER] зазнав пошкоджень. Цивільну відповідальність автомобіля HONDA CR-V д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] було застраховано за договором ОСЦПВВНТЗ № АО6603181 від 15.10.2019 року в ПАТ "НАСК "ОРАНТА". 21.05.2020 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір № 1691 з ФОП [PERSON] у відповідності до якого експертом було визначено матеріальний збиток. Згідно з Звітом № 1691 від 27.05.2020 року матеріальний збиток склав 260 655,64 грн. Цивільна відповідальність [PERSON] була застрахована в ПАТ "НАСК "ОРАНТА" на суму 130 000 грн. Відповідно до Угоди про припинення зобов`язання переданням відступного від 15.06.2020 року, ПАТ «НАСК «ОРАНТА» та [PERSON] встановили, що загальна сума страхового відшкодування, яка сплачується Страховиком за полісом ОСЦПВВНТЗ №АО6603181 від 15.10.2019 року, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб МАZDА-6 д.н.з. [NUMBER] , складає 125 00 грн. Зазначену суму було перераховано на рахунок [PERSON] , що підтверджується копією виписки по рахунку, долученому до позовної заяви. Також для визначення розміру матеріального збитку за договором № 1691 від 21.05.2020 року було сплачено 2 500,00 грн., що підтверджується Дублікатом квитанції про сплату від 22.05.2020 року, рахунком № 1691 від 21.05.2020 року та актом виконаних робіт № 1691 від 27.05.2020 року. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів. До них належить, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Статтею 1 Закону України «Про страхування» (далі - Закон № 85/96-ВР) передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону № 85/96-ВР. До них згідно з пунктом 9 частини 1 статті 7 віднесено страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( далі Закон № 1961-IV). Відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV). Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (пункт 9.1 статті 9 Закону № 1961-IV). Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до статті 30 Закону № 1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витратина евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц зробила висновок, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18). За частиною другою статті 22 ЦК збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин саме [PERSON] , як особа, винна у вчиненні ДТП, зобов`язана сплатити [PERSON] різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Аналогічні по суті висновки викладено Верховним Судом у постановах від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19), від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19. Сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вина відповідача та отримання позивачем від страховика суми страхового відшкодування у межах ліміту відповідальності. Предметом спору є недостатність суми страхового відшкодування. Твердження представника відповідача про те, що висновок експерта виконано з порушенням пункту 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, є хибними з огляду на наступне. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, шоста статті 81 ЦПК України). Частиною першою статті 106 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Згідно з частиною другою статті 113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам). Відповідачем не доведено необґрунтованості чи суперечності Звіту про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ № 1691 від 27.05.2020 року іншим матеріалам справи та не спростовано викладених у ньому обставин. При цьому посилання представника відповідача на те, що Звіт про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ № 1691 від 27.05.2020 року виконано з порушенням 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів є безпідставними, оскільки згідно з пунктом 5.2 зазначеної Методики у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. У разі відсутності в установлений час на місці огляду осіб, що викликалися, огляд проводиться без їх участі, про що зазначається у звіті (акті), висновку. Замовник повинен забезпечити належні безпечні умови огляду (освітлення, вільний доступ, можливість огляду КТЗ з різних сторін тощо). Отже, присутність заінтересованих осіб не є імперативною вимогою, а забезпечується лише у разі наявності відповідної потреби. Крім того, доводи представника відповідача про те, що відповідача не було викликано для проведення огляду колісного транспортного засобу для проведенняоцінкит вартості майнової шкоди, не є обґрунтованими, оскільки представник відповідача не навів об`єктивного підтвердження того, що його відсутність під час огляду пошкодженого під час ДТП автомобіля призвела до неправомірності наведених у висновку розрахунків. Наведені посилання носять характер припущень, що не можуть бути оцінені та враховані судом Також слід зазначити, що згідно з частиною другою статті 80 ЦПК України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. До такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постанові № 643/10751/16-ц від 23.11.2020 року. Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість (далі - ПДВ). При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Ставка ПДВ встановлюються від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків (підпункт «а» пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України). Тобто вартість ремонту автомобіля із врахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ. Таким чином, у разі проведення ремонтних робіт у особи, яка є платником ПДВ, позивач має право на відшкодування сплаченого ним податку за рахунок страхової компанії, якщо понесення витрат із сплати цього податку буде підтверджено відповідними доказами. Встановивши, що документи, які б підтверджували факт проведення ремонту автомобіля у особи, яка є платником ПДВ та докази на підтвердження того, що позивачем під час проведення ремонтних робіт понесені витрати із сплати ПДВ, відсутні, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування позивачу вартості ремонту автомобіля із врахуванням ПДВ та про те, що є підстави для зменшення розміру страхового відшкодування на суму ПДВ. Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постанові від 21.04.2021 року у справі №757/37909/17 (провадження №61-159св21), у постанові від 22.12.2020 року у справі №565/1210/19 (провадження №61-9485св220), у постанові від 22.07.2020 року у справі №583/3159/18 (провадження №61-9730св19), у постанові від 11.12.2019 року у справі №206/5271/14-ц (провадження №61-27551св18). Таким чином, для того, щоб визначити вартість матеріального збитку без врахування ПДВ, необхідно відняти 20% від вартості необхідних для ремонту матеріалів та вартості складників(деталей, вузлів та агрегатів) що підлягають заміні під час ремонту. Розмір матеріального збитку у Звіті № 1691 від 27.05.2020 року було розраховано за формулою: У= Ср + См + Сс * (1 - Ез) + ВТВ, де Ср + См + Сс - повна вартість відновлювального ремонту; Ср - вартість відновлювально-ремонтних робіт; См - вартість необхідних для ремонту матеріалів; Сс - вартість складників (деталей, вузлів та агрегатів) що підлягають заміні під час ремонту; Ез - коефіцієнт фізичного зносу складників КТЗ; ВТВ - величина втрати товарної вартості КТЗ. Отже, вартість матеріального збитку без врахування ПДВ становить: 18 432,00 грн + (19 639,74 грн. - 20% + 193 863,24 грн. - 20%) * (1 - 0,000) + 28 720,66 грн. = 217 955,04 грн. З огляду на наведене різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) становить: 217 955,04 грн.- 125 000,00 грн = 92 955,04 грн. Враховуючи наведене, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) вартість матеріального збитку без врахування ПДВ у розмірі 92 955,04 За ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Такі витрати мають бути співмірними зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно Договору № 169121.05.2020 року, оцінювач ФОП [PERSON] , який діє на підставі свідоцтва оцінювача МФ№3540 від 15.05.2010 року, уклав договір з [PERSON] щодо визначення розміру матеріального збитку транспортного засобу МАZDА-6 д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до Договору № 1691 від 21.05.2020 року позивач має сплатити за виконані роботи оцінювачу - 2 500,00 грн. Дану суму позивачем було сплачено оцінювачу ФОП [PERSON] , що підтверджується Дублікатом квитанції про сплату від 22.05.2020 року, рахунком № 1691 від 21.05.2020 року та актом виконаних робіт № 1691 від 27.05.2020 року. Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем 03 липня 2020 року оплачено судовий збір в сумі 1 331,56 грн., що підтверджено квитанцією про сплату №0.0.1756889659.1. Таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial