Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, посилаючись на те, що з 08 листопада 2003 року по 06 грудня 2018 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 березня 2019 року із [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини, а саме сина [PERSON] , у розмірі всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. [INFO] [PERSON] досяг повноліття і на даний час є студентом 1 курсу Інституту міжнародних відносин Київського національного університету імені Тараса Шевченка. Навчається на денному відділенні. Термін навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр до 30.06.2025 року. Вказує, що син навчається на контрактній основі і оплату за навчання вона здійснює самостійно. Вартість контракту на рік складає 56 800 грн. Крім того, син проживає у гуртожитку, плату за який вона теж здійснює самостійно. Вартість проживання складає 8940 грн. та витрати на оплату використаної електроенергії. У зв`язку з навчанням син не може самостійно забезпечувати себе матеріально. Також він повинен бути забезпечений продуктами харчування, одягом, гігієнічними засобами, підручниками, канцтоварами для навчання та грошовими коштами на повсякденні витрати та проїзд. Домовленості із відповідачем з приводу утримання дитини не досягнуто, а тому вона змушена звернутись до суду з указаним позовом. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі частини всіх видів його доходів щомісячно, з дня подачі позову і до досягнення сином 23 річного віку. Ухвалою від 17 серпня 2022 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 27 жовтня 2022 року відповідачем подано відзив на позовну заяву. 29 листопада 2022 року позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву. 20 лютого 2023 рок третьою особою подано письмові пояснення щодо позову. Адвокат позивача Захарченко Н.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Адвокати відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили у їх задоволенні відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Третя особа до судового засідання не з`явився, до суду подав письмові пояснення, в яких просив проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Суд, заслухавши думку адвокатів, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що з 08 листопада 2003 року по 06 грудня 2018 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 березня 2019 року із [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини, а саме сина [PERSON] , у розмірі всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. [INFO] [PERSON] досяг повноліття і на даний час є студентом Інституту міжнародних відносин Київського національного університету імені Тараса Шевченка. Навчається на денному відділенні. Термін навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр до 30.06.2025 року. Позивач у своєму позові посилається на те, що син навчається на контрактній основі і оплату за навчання вона здійснює самостійно. Вартість контракту на рік складає 56 800 грн. Крім того, син проживає у гуртожитку, плату за який вона теж здійснює самостійно. Вартість проживання складає 8940 грн. та витрати на оплату використаної електроенергії. У зв`язку з навчанням син не може самостійно забезпечувати себе матеріально. Також він повинен бути забезпечений продуктами харчування, одягом, гігієнічними засобами, підручниками, канцтоварами для навчання та грошовими коштами на повсякденні витрати та проїзд. Домовленості із відповідачем з приводу утримання дитини не досягнуто. Згідно ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка або син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також, відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При цьому, СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи дочці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина. У своєму відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що після досягнення [PERSON] повноліття та з огляду на його потребу в матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням, Відповідач добровільно подав за місцем роботи заяву про відрахування з його заробітної плати аліментів на навчання дитини в розмірі 12 000 грн. щомісячно. Так, згідно наказу ТОВ «Скіолд Україна» №4/к від 16.06.2022 (а.с. 47) із заробітної плати Відповідача щомісячно відраховуються аліменти на навчання [PERSON] у сумі 12 000 грн. Відповідно до довідки ТОВ «Скіолд Україна» № 0000000001 від 14.10.2022 та банківської виписки AT «Укрсиббанк» від 17.10.2022 (а.с. 48-49) з рахунку ТОВ «Скіолд Україна» на рахунок [PERSON] було перераховано: за червень 2022 року - 5 600 грн. (за половину червня 2022 року,), за липень - 12 000 грн., за серпень - 12000 грн., за вересень - 12000 грн. Таким чином, Відповідач добровільно (за усною домовленістю із сином [PERSON] ) щомісячно сплачує аліменти у сумі 12 000 грн. на його навчання. Розмір даних аліментів в перерахунку на рік становить 144 000 грн., тобто більше ніж вдвічі перевищує суму витрат на навчання та проживання в гуртожитку, що заявлені Позивачем в позовній заві (56800 грн. +8960 грн. = 65760 грн.). Отже, вказує, що він належним чином добровільно виконує свій обов`язок по наданню матеріальної допомоги сину у зв`язку з його навчанням. Крім того, позивачем також надано до суду виписку з банківського рахунку від 13 липня 2023 року про добровільне перерахування аліментів своєму синові з 01 лютого 2023 року по 30 червня 2023 року на загальну суму 73 342 грн. Крім того, відповідач у своєму відзиві вказав, що позивачем не надано жодного доказу, що підтверджує факт проживання сина разом з нею, більше того, вона при обґрунтуванні вимог посилається (з долученням довідки від 20.06.2022) на те, що [PERSON] проживає в м. Київ, де навчається та користується гуртожитком (в якому власне і зареєстрований) на оплатній основі, а відтак, виходячи з чітких положень ст.199 СК України, [PERSON] (за умов недоведеності спільного з сином проживання) взагалі позбавлена права вимоги на стягнення аліментів в зазначених правовідносинах. Позивач проти позиції відповідача заперечує та вказує, що не погоджується із визначеною відповідачем твердою грошовою сумою 12 000 грн. Відповідач офіційно працевлаштований, а тому має змогу виплачувати визначений відсоток від своїх доходів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Відповідачеві достеменно відомо, що його син, на даний час тимчасово проживає та навчається за межами України. Такий переїзд був вимушений після 24 лютого 2022 року. Литва запропонувала студентам Інституту міжнародних відносин Київського національного університету імені Тараса Шевченка, на період війни в Україні, навчатися в Vilnius University. Син не приїхав додому в м. Черкаси, а вирішив розвиватися та навчатися далі. [PERSON] навчався одночасно у двох навчальних закладах, а саме у Інституті міжнародних відносин Київського національного університету імені Тараса Шевченка (навчання проходить дистанційно) та у Вільнюсі в Vilnius University. З січня 2023 року продовжує навчання у University of Bergen, Норвегія м. Берген. Навчання проходить за програмою обміну студентами. Щодо розрахунку витрат позивач вказала, що чеки на харчування син не збирає, це та обставина, яка є загальновідомою, одяг, взуття та засоби гігієни купуються за потребою. Позивач постійно (2 рази або 1 раз на місяць) купує необхідні речі для сина та передає йому за кордон. [PERSON] проходить лікування у ортодонта. Позивач здійснює грошові перекази на карту сина в залежності від потреб, зокрема у розмірі 44420 грн., 7000 грн., 770 грн., 3724 грн., 200 євро., 11000 грн., 795 грн., 5000 грн., 5000 грн., 5000 грн., 5000 грн., 5000 грн., 10000 грн., 3000 грн., 1796 грн., 2000 грн., 3000 грн., 2000 грн., 3000 грн., 500 грн. Крім того, позивач 22.08.2022 оплатила 2 курс навчання [PERSON] в розмірі 56800 грн. та проживання у гуртожитку в м. Києві. Позивач наполягає, що аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, повинні сплачуватися у частці саме від заробітної плати відповідача. Крім того, також вказала, що відповідач долучив до справи наказ № 4к від 16.06.2022, підписаний директором [PERSON] , який він видав про відрахування з його заробітної плати аліменти на утримання повнолітнього сина у твердій грошовій сумі, однак не долучив розрахунок його заробітної плати. У позивача немає впевненості, що відповідач не видасть інший наказ про припинення виплати аліментів, а тому рішення суду - це єдина гарантія отримання коштів на утримання сина. У відповідності із ч.1 та ч.3 ст.199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів в інтересах повнолітніх осіб, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, має той з батьків, з яким повнолітні дочка, син проживає. Отже обов`язковими умовами присудження аліментів на утримання повнолітньої особи, яка продовжує навчання, є ухилення одного з батьків надавати матеріальну допомогу та потреба в матеріальній допомозі. На думку суду, позивач не надав доказів на підтвердження того, що відповідач ухиляється від надання грошових коштів для задоволення особистих потреб повнолітнього сина. Також позивач не надав доказів на підтвердження того, що їхній з відповідачем повнолітній син потребує матеріальної допомоги. Крім того, повнолітній син сторін проживає окремо від батьків за кордоном, тому в силу вимог ст. 199 СК України він має право на звернення до суду з даним позовом особисто. Хоча, такий позов міг би бути поданий позивачем в інтересах сина, оскільки на даний час син досяг повноліття та він є дієздатним, з позовною вимогою про стягнення аліментів на користь сина, а не позивача по справі. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про не обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених ним межах та про відсутність правових підстав для їх задоволення. Вирішуючи питання про судові витрати судом встановлено, що позивач звільнений від сплати судового збору за подачу позову. Відповідачем судові витрати по справі не понесені. Таким чином, та на підставі ч. 6 ст.141 ЦПК, витрати по сплаті судового збору компенсуються за рахунок держави.

Outcome: dismissed