Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому прохає визнати за нею право власності на гараж № [NUMBER] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26\~жовтня 2018\~року позивач\~придбала у\~ [PERSON] \~приватизовану земельну\~ділянку площею 0,0024\~га кадастровий\~номер:\~5324087701:01:002:0048,\~що знаходиться у [ADDRESS] , яка згідно рішення Щербанівської сільської ради № 89 від 27.05.2004 року була надана [PERSON] у приватну власність для будівництва індивідуального гаражу. У тому ж році, згідно робочого проекту на будівництво індивідуального гаражу, позивачем, на придбаній земельній ділянці було побудовано капітальний, цегляний, індивідуальний гараж площею 19,5 кв.м., який позначений на технічному паспорті від 29.11.2021 року літерою "Г-1". Рішенням Щербанівської\~сільської ради\~№l\~від 17.02.2021\~року,\~земельній ділянці\~на якій\~був побудований\~гараж (кадастровий\~номер 5324087701:01:002:0048)\~було присвоєно\~адресу [ADDRESS] ,\~гараж №\~ [NUMBER] . Звернувшись після будівництва гаражу до Щербанівської сільської ради з проханням надати містобудівні умови та обмеження на будівництво гаражу, для можливості його подальшого введення в експлуатацію (узаконення), [PERSON] отримала відмову, яка мотивована тим, що розміщення індивідуального гаражу не відповідає плану зонування с. Щербані. Разом з тим, згідно відповіді Щербанівської сільської ради від 20.08.2021 року, розміщення індивідуального гаражу на земельний ділянці у [ADDRESS] не суперечить ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова території». \~ \~ \~ \~Таким чином,\~на теперішній\~час [PERSON] \~володіє самочинно\~збудованим згідно\~робочого проекту\~гаражем який\~відповідає нормам\~ДБН та\~який побудований\~на належний\~їй на\~праві власності\~земельній ділянці,\~призначення якої\~є будівництво\~індивідуального гаражу,\~але узаконити\~його,\~окрім як\~у судовому\~порядку не\~може,\~що у\~свою чергу\~обмежує її\~в правах\~на майно. Ухвалою суду від 29.05.2023 відкрито провадження по даній цивільній справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про дату, час і місце судового засідання для розгляду справи по суті. Представник позивача [PERSON] звернувся на адресу суду із заявою про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області направив до суду клопотання про розгляд справи без його участі. Заперечень проти задоволення позову не надійшло. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 26\~жовтня 2018\~року [PERSON] \~придбала у\~ [PERSON] приватизовану\~земельну ділянку площею 0,0024\~га,\~передану для\~будівництва індивідуальних\~гаражів,\~що знаходиться у [ADDRESS] , кадастровий номер: 5324087701:01:002:0048, що підтверджується договором купівлі-продажу від 26.10.2018 (а.с. 8). Згідно рішення Щербанівської сільської ради № 89 від 27.05.2004 року вищевказана земельна ділянка була надана [PERSON] у приватну власність для будівництва індивідуального гаражу (а.с. 12). Згідно робочого проекту на будівництво індивідуального гаражу, позивачем, на придбаній земельній ділянці було побудовано індивідуальний гараж площею 19,5 кв.м., який позначений на технічному паспорті від 29.11.2021 року літерою "Г-1" (а.с. 16-22). Рішенням Щербанівської\~сільської ради\~№l\~від 17.02.2021\~земельній ділянці,\~(кадастровий\~номер 5324087701:01:002:0048),\~яка знаходиться\~в с.Щербані\~та перебуває\~у власності\~ [PERSON] ,\~було присвоєно\~адресу [ADDRESS] , гараж № [NUMBER] (а.с. 27). Згідно відповіді Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області з вих.№02.29/1361 від 19.06.2019 на звернення [PERSON] , було відмовлено у наданні містобудівних умов та обмежень на будівництво індивідуального гаражу, на [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що розміщення індивідуального гаражу не відповідає плану зонування с. Щербані затвердженого 18 сесією 7 скликання Щербанівської сільської ради від 10.03.2017 року «Про затвердження генерального плану с.Щербані» (а.с. 28). Проте, судом встановлено, що згідно відповіді Виконавчого комітету Щербанівської сільської ради з вих.№ 02.13/1968 від 20.08.2021, розміщення індивідуального гаражу на земельний ділянці у [ADDRESS] не суперечить ДБН Б.2.2-12:2019 "Планування та забудова території"» в частині нормування відстаней від гаражів до житлових будинків (а.с.29). Відповідно до висновку судового експерта №29 від 19.05.2023 року, конструктивна система, об`ємно-планувальне рішення, санітарно-гігієнічні умови, пожежна безпека та інженерне обладнання гаража за адресою: [ADDRESS] , відповідають вимогам будівельно-технічних норм, що діють на території України та висуваються щодо безпечної і надійної експлуатації гаражів. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст.16 ЦК України\~одним із способів захисту цивільних прав є визнання права. Статтею 328 ЦК України\~визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до\~ст.375 ЦК України\~власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до ч.2\~ст.5 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку. За змістом\~ст.26 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності»\~\~право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених\~статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування. Отже, до початку реалізації права на забудову конкретної земельної ділянки особа зобов`язана у встановленому порядку набути право власності або користування на цю земельну ділянку. Згідно ч.3\~ст.376 ЦК України\~право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Суд може визнати право власності на самочинне будівництво тільки за умови надання земельної ділянки особі, що здійснила самочинне будівництво, у встановленому порядку, зокрема, у випадках: безоплатної передачі земельної ділянки громадянину із земель державної або комунальної власності (стаття 121 ЗК України); набуття особою, що здійснила самочинне будівництво, земельної ділянки, що надана для даної цілі іншій особі, у власність; укладення договору оренди, іншого цивільно-правового договору, що дає право забудови земельної ділянки; прийняття відповідним органом виконавчої влади чи місцевого самоврядування рішення про зміну цільового призначення земельної ділянки тощо. Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України, на підставі частини третьої\~статті 376 ЦК\~суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (частина третя\~статті 375 ЦК). Отже, до початку реалізації права на забудову конкретної земельної ділянки особа зобов`язана у встановленому законом порядку набути право власності або користування на цю земельну ділянку. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Як вбачається з матеріалів справи, земельна ділянка була надана [PERSON] у приватну власність для будівництва індивідуального гаражу, пізніше придбана позивачем [PERSON] згідно договору купівлі-продажу. Розміщення індивідуального\~гаражу на\~земельний ділянці\~не суперечить\~державним будівельним\~нормам, не порушує права інших осіб. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України,\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок доказів, наявних у справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved