Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-06 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 29 серпня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровської області, актовий запис № 116. Позов обґрунтовує тим, що стосунки між нею та відповідачем погіршилися, відсутні спільні інтереси та взаєморозуміння, наявні різні погляди на життя. З листопада 2016 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, намірів поновити сімейні стосунки немає, примирення та збереження шлюбу між ними вважає неможливе. Позивачка зазначає, що від шлюбу вони мають дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею. Спору щодо проживання доньки немає, спір на утримання дитини та поділ майна відсутній. З 23 листопада 2016 року із відповідача стягуються аліменти на утримання доньки, на підставі виконавчого листа від 14.12.2016 року у справі № 192/3207/16-ц. Позивачка звернулася до суду також із заявою, у якій просила провести судове засідання, призначене на 07 липня 2023 року, без її участі та вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач подав до суду клопотання про визнання позову, просив задовольнити позов та розглянути справу без його участі. Дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що 29 серпня 2014 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровської області,\~про що\~складено актовий\~запис №\~116 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 29 серпня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровської області). Подружжя має дитину - доньку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 26 грудня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровської області). Конституцією України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї (ст. 51). За приписами ч. 1 ст. 24 СК України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до положень статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи причини, які спонукали позивачку звернутись до суду з позовом, що вона наполягає на розірванні шлюбу, вважає, що у наданні строку на примирення немає потреби, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, що відповідач визнає позов, суд доходить висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки, а, отже, позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. За змістом ч.1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому\~законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи правила, встановлені ч. 1 ст.141 та ч. 1 ст.142 ЦПК України, позивачці належить повернути 50 відсотків судового збору з державного бюджету, що складає 536,8 грн, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, а решту судового збору стягнути на її користь з відповідача.

Outcome: approved