Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-05 00:00:00

20.04.2023 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулася позивач [PERSON] з позовом до відповідача [PERSON] і просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 24.11.2006 року, актовий запис №776; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в сумі 5 000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття та на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в сумі 5 000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття; судові витрати та витрати на правову допомогу стягнути з відповідача. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 24.11.2006 року позивач та відповідач уклали шлюб. В шлюбі у сторін народилися діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що сторони не підтримують шлюбних відносин з початку 2020 року, спільного господарства не ведуть, спільні інтереси у сторін відсутні, вони втратили почуття кохання, отже позивач вважає, що сім`я розпалась та збереженню не підлягає. Крім того, позивач вказує, що діти перебувають на її повному утриманні, оскільки відповідач у добровільному порядку і на належному рівні коштів на утримання дітей не надає, у зв`язку з чим позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.04.2023 року прийнято позов до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей. Призначено судове засідання. Сторони в судове засідання 06.07.2023 року не з`явились. Представник позивача [PERSON] - адвокат Семенов Є.С. подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, не заперечував проти заочного розгляду справи. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи згідно вимог ст. 128 ЦПК України відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не надав, у зв`язку з чим на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 06.07.2023 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 24.11.2006 року [PERSON] , [INFO] , уклав шлюб з [PERSON] , [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №776 та підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 14.03.2023 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - « [PERSON] » (а.с.6). В шлюбі у сторін народилися діти - [PERSON] , [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №01 та підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 04.01.2007 року та [PERSON] , [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №38 та підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15.01.2010 року. Батьками дітей зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7,9). Як вбачається з довідок про реєстрацію місця проживання Департаменту реєстрації ХМР від 08.11.2021 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , як і позивач [PERSON] згідно з даними копії її паспорту (а.с. 8,10-17). Крім того позивачем надано в обґрунтування розміру позовних вимог власний розрахунок витрат на 2023 рік на сина [PERSON] в розмірі 124650 грн. та на доньку [PERSON] в розмірі 133850 грн. (а.с.22-23) Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Статтею 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Так, враховуючи надані позивачем докази, та відсутність відзиву і відповідних підтверджених доказами заперечень з боку відповідача [PERSON] , що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим, оскільки це може зашкодити інтересам позивача та неповнолітніх дітей. Отже суд вважає недоцільним надання сторонам строку для примирення. За таких обставин шлюб підлягає розірванню. Разом з тим, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1-3 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Частиною першою ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи надані позивачем докази і встановлені судом обставини та відсутність відзиву і відповідних підтверджених доказами заперечень з боку відповідача [PERSON] стосовно його стану здоров`я та матеріального становища, наявності інших дітей або непрацездатних членів родини та інших обставин, визначених законом, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення аліментів, які підлягають задоволенню. Суд вважає необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дітей в межах позовних вимог стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000,00 грн. щомісячно, з індексацією відповідно до закону,починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття та аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000,00 грн. щомісячно, з індексацією відповідно до закону,починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Стосовно вимог позивача про стягнення сум понесених витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 20.02.2023 року між адвокатом Семеновим Є.С. та [PERSON] Н.В. було укладено угоду про надання правової допомоги (а.с.31). Згідно з додатком до угоди від 20.03.2023 року позивачем [PERSON] сплачено за надання правничої допомоги 5 000,00 грн. (а.с.30) і надано детальний розрахунок сум за надані за договором послуги, отримані позивачем і здійснені представником на (а.с.25). З огляду на викладене, беручи до уваги положення ст.ст.133, 137 ЦПК України, суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення з відповідача [PERSON] витрат, пов`язаних з правничою допомогою на користь позивача. Також на підставі ст. 141 ЦПК України у зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір, від якого позивач звільнена за вимогу про стягнення аліментів, а іншу частину судових витрат у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1 073,60 грн. за вимогу про розірвання шлюбу (а.с. 1) - вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача. Згідно з п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved