Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-03 00:00:00

24.04.2023 року позивач звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з ДП «Львіввугілля» на його користь 40 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків внаслідок професійного захворювання. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що тривалий час перебував у трудових відносинах з відповідачем, 27.04.2022 його звільнено з роботи по стану здоров`я. Зазначає, що у зв`язку тривалою роботою в особливо шкідливих та тяжких умовах праці його стан здоров`я погіршився, внаслідок чого йому встановлено діагноз: пневмоконіоз І (перша) ст., інтерстеціальна форма 1/1 t/s ускладнений хронічним бронхітом, емфізема легень, ЛН, І-ІІ (першого-другого) ст. J 60.0. Хронічна лівобічна L5-S1 Хронічна попереково-крижова L5,S1 попереково-крижова радикулопатія, рецедивуючий перебіг з больовим та статико-динамічними порушеннями М54.1. Вегетосенсорна поліневропатія верхніх кінцівок G61. Хронічна сенсоральна приглуховатість ІІ ст. Z57/0. Вказує, що відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічних професійних захворювань такі виникли внаслідок тривалої роботи у вугільній промисловості: гірником підземним, прохідником на ДВАТ Шахта «Надія», гірником підземним, прохідником на ВП «Шахта «Великомостівська» за наступних обставин: недосконалості систем пилеподавлення (зрошення) використання технологічного обладнання, що генерує підвищені рівні шуму (прохідницький комбайн ГПКС -01, перевантажувач 1ППЛ-1Л, вуглевидобувний комбайн 1ГШ-68, скребковий конвеєр СПМ-250 М), не використання засобів малої механізації, не використання засобів індивідуального захисту. Причина виникнення професійного захворювання: пил з вмістом вільного діоксиду кремнію від 5 до 10% в концентрації 117,49-126,37мг/м3 , середнє значення 122,17 мг/м3, (при ГДК-4мг/ мг/м3) на протязі 83% робочої зміни; температура повітря - +18,6-+19,0 °С, (при нормі +19 - +24 °С) 95% робочої зміни; швидкість руху повітря - 0,57 -0,65м/с. (при нормі 0,3-0,9%) 95% робочої зміни; Відносна вологість повітря - 84%(при нормі 75%) 95% робочої зміни; фізичне динамічне навантаження при переміщенні вантажу на відстань від 1 до 5м. 54496 кг/м (при нормі до 44000); разова маса переносимих вантажів 31кг (при нормі до 30кг); величина статичного навантаження при утриманні вантажу за участю м`язів корпуса і ніг 177540кг/с (при нормі до 100000); робоча поза: незручна 39% (норма до 25%); нахили корпусу 179 рази за зміну (норма 51-100); виробничий шум - 84дБА (при нормі 80дБА) (83% роб. зміни). Зазначає, що внаслідок захворювань, які виникли у нього по причині тривалої роботи у шкідливих умовах праці, йому були заподіяні фізичні і душевні страждання, які виражаються у втраті працездатності та настанні інвалідності, у нього з`явився кашель, він змушений постійно звертатись за медичною допомогою, стан його здоров`я став незадовільним, порушено всі нормальні умови життя, відчуває великі незручності при веденні домашнього господарства, стало важко займатися домашніми справами, що потребують навіть невеликих фізичних зусиль, тому змушений докладати додаткові зусилля для організації побуту, вести малорухомий спосіб життя, перестав бути повноцінною людиною, а тому просить стягнути з відповідача на свою користь в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 40 000 грн. Ухвалою від 26.04.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 05.06.2023 року, яке за клопотанням представника відповідача відкладено на 04.07.2023 року. 04.07.2023 року відповідачем подано відзив проти позову, яким позовні вимоги вважає такими, що не підлягають задоволенню та вказує, що в даному випадку взагалі немає доказів, які б свідчили про те, що моральна шкода [PERSON] спричинена саме протиправними діями ДП «Львіввугілля». Вказав, що відповідно до виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги до довідки серії 12 ААА №108201 від 02.06.2022 року [PERSON] встановлено 40% втрати професійної працездатності, з яких: 20% - хронічна радилукопатія, 10% - пневмоконіоз I, JIH Іст., 5% - ВСП рук, 5% - приглухуватість Іст., дата переогляду 02.06.2023 року. Разом із тим, жодного документа про встановлення інвалідності внаслідок професійного захворювання [PERSON] до матеріалів справи не долучено, як не долучено і будь яких документів, які б свідчили про проходженням ним чергового переогляду МСЕК 02.06.2023 року. Також звертає увагу, що стаж роботи позивача на підприємствах вугільної промисловості становить 19 років 10 місяців, з яких: 10 років 09 місяців - прохідник, 12 років 02 місяці - у цеху в умовах впливу шкідливих факторів. Однак, згідно записів з трудової книжки, яка долучена позивачем до матеріалів справи та відомостей, які зазначені в позовній заяві, крім ВП «Шахта «Великомостівська» ДП «Львіввугілля», [PERSON] , працював на ДВАТ Шахта «Надія» за професіями гірника підземного, машиніста підйомних установок, прохідника з 09.11.2009 року по 08.11.2017 року, тобто 8 років, які також відноситься до робіт із шкідливими і небезпечними умовами праці, а ДВАТ Шахта «Надія» до структури Державного підприємства «Львіввугілля» не належить. Відтак період роботи [PERSON] із шкідливими і небезпечними умовами праці на ВП «Шахта «Великомостівська» ДП «Львіввугілля» становить з 25.11.2017р. по 27.04.2022р., тобто 4 роки, що є значно меншим від роботи на ДВАТ Шахта «Надія». Тому, вважає, що позивачем не доведено факту моральних страждань позивача саме внаслідок дій відповідача,. Також зазначає, що позивач не надавав жодних документів на підтвердження спричинення йому моральної шкоди. З огляду на наведене вважає, що підстави для задоволення позову відсутні. Належним чином повідомлені сторони у судове засідання 28.11.2022 року не з`явилися, подали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивач підтримав позовні вимоги та просить їх задовольнити, а відповідач заперечив проти задоволення позову. Відповідно до ст.247 ЦПК України, розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання технічними засобами в зв`язку з неявкою учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається із копії трудової книжки [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , останній перебував у трудових відносинах з ВП «Шахта «Великомостівська» в період з 25.11.2017р. по 27.04.2022р (а.с.6-7). 27.04.2022 року на підставі наказу № 191-К від 28.04.2022 року [PERSON] було звільнено з роботи у ВП «Шахта «Великомостівська» ДП «Львіввугілля» за станом здоров`я за п.2 ст.40 КЗпП України (а.с.6-7). Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 12.05.2022 року [PERSON] працював на посадах: гірника підземного, прохідника на ДВАТ Шахта «Надія», гірника підземного, прохідника на ВП «Шахта «Великомостівська» загальний стаж роботи складає 19 років 10 місяців, з них 10 років 09 місяців - прохідник, 12 років 02 місяці в умовах впливу шкідливих факторів. Діагноз: пневмоконіоз І (перша) ст., інтерстеціальна форма 1/1 t/s ускладнений хронічним бронхітом, емфізема легень, ЛН, І-ІІ (першого-другого) ст. J 60.0. Хронічна лівобічна L5-S1 попереково-крижова радикулопатія, рецедивуючий перебіг з больовим та статико-динамічними порушеннями М54.1. Вегетосенсорна поліневропатія верхніх кінцівок G61. Хронічна двобічна сенсоральна приглуховатість ІІ ст. Z57.0. Довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА № 108201 від 02.06.2022 року, [PERSON] встановлено первинно за сукупністю 40% відсотків втрати професійної працездатності з яких: 20 % хр. радикулопатія; 10% пневмоконіоз І ЛН, І ст.; 5% ВСП рук; 5% приглухуватість І ст. (а.с.56). Також до матеріалів справи додано копію індивідуальної програми реабілітації інваліда від 28.01.2023 року, результати оглядів [PERSON] у лікарнях, копії виписок із медичної карти, копії витягів з медичних карт та інші документи, які свідчать про отримані позивачем на виробництві хронічні професійні захворювання (а.с.12-60). Відповідно до ст.43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до вимог ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно ст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. За з ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точного мірила майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Відповідно до ч.1 ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не вказана серед складових, які входять до юридичного складу, що слугує підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, завданої працівникові. Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди навіть за відсутності його вини, проте за умови існування юридичних фактів, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду, таких як: наявність моральних страждань працівника, втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. В пункті 4.1 рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року №1-9/2004 зазначено, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання. На підтвердження факту ушкодження здоров`я позивачем було надано довідки МСЕК, згідно яких позивачу була встановлена втрата професійної працездатності у розмірі 40 % за сукупністю захворювань. При цьому, документів про встановлення інвалідності внаслідок професійного захворювання [PERSON] до матеріалів справи не долучено, як не долучено і будь яких документів, які б свідчили про проходженням ним чергового переогляду МСЕК 02.06.2023 року. В даному випадку професійне захворювання пов`язане з виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, тому відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди покладається на роботодавця (підприємство). Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного: Відповідно до ч. 1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, що мають значення для вирішення справи. За змістом статей 77, 78 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказом факту ушкодження здоров`я є акт розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання від 11 травня 2022 року, згідно якого позивач за час роботи на підприємствах вугільної промисловості в тому числі ДП «Львіввугілля» отримав професійне захворювання. Невиконання роботодавцем обов`язку по забезпеченню безпечних і здорових умов праці, яке мало наслідком виникнення у позивача професійного захворювання, втрати працездатності й встановлення інвалідності, є підставою для відшкодування роботодавцем заподіяної працівнику моральної шкоди, що відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним в постанові від 15 червня 2020 року у справі № 212/3137/17-ц (провадження № 61-37529сво18). Як вбачається з акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 11.05.2022 року загальний трудовий стаж позивача складає 19 років 10 місяців, з них 10 років 09 місяців - прохідник, 12 років 02 місяці в умовах впливу шкідливих факторів. При цьому, період роботи позивача у відповідача становить: з 25.11.2017р. по 27.04.2022р., тобто 4 роки 5 місяців 2 дні. Таким чином, із загального періоду роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів - період роботи позивач саме у відповідача становить близько однієї третьої частини. При цьому, період роботи позивача гірником підземним, прохідником на ДВАТ Шахта «Надія», що також відноситься до роботи у шкідливих умовах, становить більше 8 років. Визначаючи розмір моральної шкоди у зв`язку із ушкодженням здоров`я позивача, суд виходить з розрахунку періоду роботи позивача у кожного з роботодавців, відсутність доказів того, робота гірником підземним, прохідником на ДВАТ Шахта «Надія» не призвела до ушкодження його здоров`я, а погіршення здоров`я та втрата працездатності виникли лише в період роботи у відповідача. Окрім цього, суд бере до уваги відсутність у матеріалах справи доказів встановлення позивачу третьої групи інвалідності, настання якої він в тому числі пов`язує із заподіянням йому моральної шкоди. Однак, суд враховує, що ушкодження здоров`я позивача внаслідок професійного захворювання під час виконання ним своїх трудових обов`язків на підприємстві відповідача в період з з 25.11.2017р. по 27.04.2022р. спричинили і продовжують спричиняти йому стійкі моральні та фізичні страждання, оскільки втрата працездатності призвела до обмеження його можливості вести активний спосіб життя, внаслідок чого останній змушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя, ступінь втрати ним професійної працездатності, що дає йому право на відшкодування моральної шкоди внаслідок професійного захворювання, яке покладається на роботодавця, тобто ДП «Львіввігілля», яке суд визначає в розмірі 12000 гривень, виходячи з глибини моральних та фізичних страждань позивача з приводу ушкодження здоров`я, що відповідатиме вимогам розумності і справедливості. Таким чином, позов підлягає задоволенню частково. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь держави судового збору, від сплати якого позивач звільнений в силу закону, суд, з огляду на часткове задоволення позовних вимог, адже вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, вважає, що до стягнення підлягає судовий збір у розмірі 322 грн 08 коп., виходячи з наступного розрахунку 12 000 грн. (сума задоволених позовних вимог) х 1073,60 грн. (ставка судового збору) : 40 000 грн. (сума заявлених позовних вимог).

Outcome: partial