Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-27 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача [PERSON] (ділі позивач) звернувся з позовом до Акціонерного товариства «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «НАСОСЕНЕРГОМАШ» (далі відповідача). Позивач просить скасувати наказ відповідача №496-к від 06.02.2023 яким призупинено дію його трудового договору та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 84\~903,93 грн. Свої вимоги позивач мотивував тим, що працює у відповідача на посаді стрижневика машинного формування 3 розряду цеху ливарного №6. Втім 06.02.2023 відповідач своїм наказом № 496-к від 06.02.2023 призупинив з ним дію трудового договору до закінчення воєнного стану без виплати заробітної плати. Позивач з таким наказом не погоджується та вважає, що він суперечить закону та порушує його право на труд. Відповідач подав відзив у якому просив відмовити у задоволенні позову. Визнав, що позивач працює у товаристві на зазначеній посаді та зазначеним наказом з ним призупинено дію трудового договору. Поряд з цим заперечення мотивував тим, що через збройну агресію російської федерації проти України виробничий процес істотним чином змінився, знизилися об`єми виробництва, не можливо забезпечити безпечні умови праці робітникам. По підприємству зупинялася робота, а робітники відправлялися у простій. 04.04.2022 наказом № 42-ОД встановлено режим неповного робочого часу з тривалістю 16 годин на тиждень. Підприємство працює зі збитками, об`єми робіт істотно зменшилися, запроваджені обмеження для здійснення господарської діяльності у зв`язку з цим у підприємства немає можливості забезпечити позивача роботою та оплатою за неї. У зв`язку з цим дії трудових договорів деяких працівників було зупинено, зокрема позивача зазначеним наказом №496-к від 06.02.2023. В судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали. Позивач пояснив, що дійсно об`єми робіт зменшилися. Йому запропонували звільнитися, а коли він відмовився, зупинили дію його трудового договору. Окремо вказав, що порядок роботи був його індивідуальнім. Під час повітряних тривог підприємство не зупиняло роботу. Представник відповідача заперечував проти позову. Також пояснював, що кінцевим бенефіціаром підприємства є громадянин росії у зв`язку з цим проти підприємства введені обмеження, що істотно перешкоджає діяльності підприємства. Після початку війни об`єми виробництва зменшилися істотним чином, підприємство зазнає збитків. Взимку кількість повітряних тривог було таке, що істотно перешкоджало роботі підприємства. Через це підприємство не усіх працівників може забезпечити роботою, а тому зі значною частиною працівників призупинено дію трудового договору. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 29.03.2023 судом прийнято позовну заяву і відкрито провадження у справі. Судовий розгляд призначено за правилами загального позовного провадження. Цією ухвалою відповідачу встановлений п`ятнадцятиденний строк для подачі відзиву і усіх доказів суду з дня отримання ухвали. Також відповідача зобов`язано у строк до 27.04.2023 надати довідку про середню заробітну плату позивача. Ухвалою суду від 24.05.2023 судом закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. Відповідача зобов`язано у строк до 07.06.2023 надати довідку про середню заробітну плату позивача. Суд, заслухавши учасників розгляду, вивчивши матеріали справи, дійшов наступного. Фактичні обставини, встановлені судом Позивач працює у відповідача на посаді стрижневика машинного формування 3 розряду цеху ливарного №6. Його середня заробітна плата у день становила у сумі 834,31 грн., у місяць 13\~549,69 грн. При цьому графік роботи позивача був мінливим в залежності від необхідності виконання роботи. 24.02.2022 на території України та, зокрема, в м. Суми та Сумській області внаслідок військової агресії російської федерації, тривали бойові дії, у зв`язку з чим, повністю на певний час був зупинявся рух громадського транспорту, введено комендантську годину, запроваджено обмеження, призупинено роботу державних установ та підприємств. У зв`язку з агресією певною мірою обмежувалася робота відповідача, працівники переводилися у простій тощо. Наказом відповідача від 04.04.2022 № 42-ОД, у зв`язку із запровадженням воєнного стану в Україні, відсутністю повного завантаження виробництва та відсутністю достатніх обігових коштів з 04.04.2022, встановлений режим неповного робочого часу (неповний робочий тиждень) з тривалістю роботи 16 годин на тиждень, з оплатою за фактично відпрацьований час з наступними режимами роботи, робочі дні - понеділок та вівторок. У разі відсутності роботи в режимі, працівники переводяться на простій з оплатою 2/3 посадового окладу, тарифу. За перший квартал 2022 року збиток підприємства склав 159 756 638,00 грн., за перше півріччя 2022 року - 225 558 835,00грн., за 2022 року - 261 247 139,00 грн., що підтверджується податковими деклараціями з податку на прибуток підприємств за 1 квартал, півріччя 2022 року та за 2022 рік. Наказом №500-к від 06.02.2023 «Про призупинення дії трудових договорів під час воєнного стану в Україні» призупинено з 06.02.2023 до закінчення воєнного стану дію трудового договору з позивачем без виплати заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат. Зазначений наказ мотивований скороченням виробництва товарної продукції та реалізації готової продукції, а також введенням в Україні воєнного стану. Поряд з цим суд встановив, що підприємство працює та продовжує виробляти продукцію, а трудові договори зупинені не з усіма працівниками. Майновий комплекс підприємства не зазнав пошкоджень чи знищення від воєнних дій. На запит представника позивача відповідач своїм листом від 06.03.2023 №32.1-35/00350 надав інформацію наступного змісту. Зокрема повідомив, що станом на 27.02.2023 облікова кількість працівників, які працюють в ливарному цеху №6 становить 151 особа. Кількість працівників ливарного цеху №6 станом на 06.02.2023, з яким призупинено дію трудового договору під час воєнного стану в Україні становить 29 осіб. Згідно «Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309, Сумська міська територіальна громада не віднесена до територій, на яких ведуться бойові дії. Встановлені факти визнаються сторонами та підтверджуються наказом про призначення позивача, трудовою книжкою, оскаржуваним наказом, зазначеним листом та документами зазначеними вище, копії яких додані до матеріалів справи. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування З встановлених обставин справи вбачається, що спірні правовідносини є трудовими та врегульовані ст.ст. 43, 64 Конституції України, ст.ст. 1, 13 Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», ст. 235 КЗпП України. Основоположні права громадян, пов`язані з реалізацією права на працю передбачені статтями 43-46 Конституції України. Зокрема згідно з ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, який затверджено Законом України № 2101-ІХ, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на території України введено воєнний стан, який був неодноразово продовжений і триває станом на час розгляду справи. Разом з тим відповідно до ст. 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції. Відповідно до підпункту 5 пункту 1 статті 6 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в указі Президента України про введення воєнного стану зазначається вичерпний перелік конституційних прав і свобод людини і громадянина, які тимчасово обмежуються у зв`язку з введенням воєнного стану із зазначенням строку дії цих обмежень, а також тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. 15.03.2022 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» № 2136-ІХ, (далі Закон), який набув чинності 24.03.2022. Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина передбачених статтями 43, 44 Конституції України. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону передбачено, що призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором у зв`язку із збройною агресією проти України, що виключає можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором. Призупинення дії трудового договору може здійснюватися за ініціативи однієї із сторін на строк не більше ніж період дії воєнного стану. У разі прийняття рішення про скасування призупинення дії трудового договору до припинення або скасування воєнного стану роботодавець повинен за 10 календарних днів до відновлення дії трудового договору повідомити працівника про необхідність стати до роботи. Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин. Призупинення дії трудового договору не може бути прихованим покаранням і не застосовується до керівників та заступників керівників державних органів, а також посадових осіб місцевого самоврядування, які обіймають виборні посади. Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону призупинення дії трудового договору оформлюється наказом (розпорядженням) роботодавця, в якому, зокрема, зазначається інформація про причини призупинення, у тому числі про неможливість обох сторін виконувати свої обов`язки та спосіб обміну інформацією, строк призупинення дії трудового договору, кількість, категорії і прізвища, ім`я, по батькові (за наявності), реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) відповідних працівників, умови відновлення дії трудового договору. Згідно з п. 2 розділу «Прикінцеві положення» цього Закону України главу XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України доповнено п. 2 такого змісту: «2. Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Згідно з ч. 2, 3 ст. 1 Закону на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом. Отже, положення Закону, які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, КЗпП України - мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану. Відповідно до Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» призупинення дії трудового договору може здійснюватися за ініціативи однієї із сторін на строк не більше ніж період дії воєнного стану. З аналізу вищевказаних положень Закону вбачається, що законом надано право роботодавцю призупиняти дію трудового договору з працівниками, що не припиняє трудових відносин, однак таке право роботодавця не є абсолютним. Головною умовою призупинення трудового договору з працівником, є неможливість роботодавця надати роботу, а працівника - виконувати її. Міністерство економіки України розмістило на сайті міністерства коментар до Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» № 2136-ІХ, зокрема і коментар до статті 13 вказаного Закону. При цьому вважають, що у зв`язку з призупиненням дії трудового договору працівник звільняється від обов`язку виконувати роботу, визначену трудовим договором, а роботодавець звільняється від обов`язку забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи. Головною умовою для призупинення дії трудового договору є абсолютна неможливість надання роботодавцем та виконання працівником відповідної роботи. Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин, а також виконання інших обов`язків, передбачених трудовим договором. Поряд з цим законодавець чітко не визначив, які саме причини можна вважати, такими, що виключають можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором. Щодо цього то слід зазначити наступне. Слід врахувати, що зазначений закон регулює відносини під час воєнного стану. Відповідно умови з яких закон можна застосовувати мають бути пов`язані з війною чи її наслідками. Тобто причини мають бути викликані саме війною (бойовими діями, терористичними актами тощо) та не залежить від сторін трудового договору. Вочевидь законодавець пов`язує неможливість виконання трудового договору у наслідок збройної агресії російської федерації. Сама агресія для України, народу та підприємств полягала у веденні бойових дій, вбивствах людей, руйнуванні чи знищення майна, цілих підприємств, інфраструктури, призвела до катастрофічного знищення певних територій. Такі події чи втрати є, чи взагалі не відновлювальними або на їх усунення потрібен певний час. Ведення бойових дій створюю загрозу для життя і здоров`я людей. Згідно ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Вочевидь збереження життя і здоров`я людини має більш пріоритетне значення перед виконанням трудових обов`язків. Ведення бойових дій певною мірою може виключати можливість виконання працівником своїх трудових обов`язків, а роботодавцем забезпечення безпечними умовами праці. Окремо слід відзначити, що для підприємств наслідки війни полягають у руйнуванні, знищенні чи захопленні майнових комплексів та основних засобів, знищення чи пошкодження інфраструктури, яка забезпечує діяльність або влаштування екологічних катастроф на певній місцевості, окупації територій де вони знаходиться чи здійснюють господарську діяльність або її частину. Загалом це усі наслідки, які роблять неможливим функціонування підприємства, виробничого циклу, припинення чи істотної зміни повністю чи частково технологічних процесів тощо. Наслідки війни теж можуть створити працівниками обставини з яких він не може виконувати свої трудові обов`язки. При цьому такі обставини не залежать від волі працівника. До таких наслідків можна віднести окупацію території, знищення житла у зв`язку з чим вимушений залишити місце проживання де знаходиться підприємство. Може бути знищена інфраструктура через, що працівник позбавлений можливості потрапити на робоче місце тощо. Наведені наслідки в цілому не залежать від сторін трудового договору та вочевидь є істотними перешкодами у організації роботи як самого роботодавця так і можливості забезпечити роботою його працівника, а працівника виконувати трудові обов`язки. Зазначені наслідки загалом можуть мати тимчасовий характер при цьому сторони трудового договору не бажають розривати трудовий договір. Щонайменше наведені обставини слід вважати такими, що виключають можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором. Відтак саме у такому розумінні слід застосовувати положення ст. 13 Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Натомість при розгляді даної справи вбачається, що таких наслідків від війни на час виникнення спірних правовідносин відповідач не зазнав. Він зберіг свої основні засоби, має вільний доступ до них та може його забезпечити працівниками. Підприємство працює але не на повну потужність, випускає продукцію у менших обсягах тощо. В цілому лише зупинено дії трудових договорів лише з 29 робітниками із 151. Фактично підприємство опинилося в умовах несприятливих для господарської діяльності, припиненні економічних зв`язків з рашистською федерацією, обмеженнями введеними санкціями. Такі несприятливі умови теж не залежать від відповідача, однак вони охоплюються ризиком властивим при підприємницькій діяльності. Відповідач використав несприятливі економічні умови, скорочення виробництва, як підставу для зупинення дії трудового договору. Проте таке ставлення відповідача є помилковим та не узгоджується з наведеними нормами законів та висновків суду. Скорочення виробництва не може вважатися достатньою підставою для призупинення дії трудового договору у випадку визначеному ст. 13 Закону. Слід зазначити, що норми п. 1 ст. 40 КЗпП України передбачають розірвання трудових договорів у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. З оскаржуваного наказу вбачається, що він винесений у зв`язку зі значним скороченням обсягів виробництва товарної продукції та реалізації готової продукції. Тобто наведена підстава більш властива зазначеним положенням п. 1 ст. 40 КЗпП України для розірвання трудового договору. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши в сукупності надані сторонами докази, суд прийшов до висновку, що відповідачем також не доведена законність та обґрунтованість оскаржуваного наказу, зокрема, що на час його видання існували обставини, які виключали можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором. Тобто, що існувала абсолютна неможливість роботодавця надати роботу, а працівника - виконувати її, а тому оскаржуваний наказ є незаконним. Ураховуючи наведене слід визнати незаконним та скасувати оскаржуваний наказ повністю, чим поновити права позивача. Внаслідок видання незаконного наказу про призупинення дії трудового договору фактично наявний факт вимушеного прогулу позивача, пов`язаний з протиправними діями відповідача. Діючий КзПП України не передбачає виплату працівникові середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу у такому випадку. Проте такий вимушений прогул відбувся у наслідок незаконного наказу відповідача, а відповідно з його вини. На підставі ч. 9 ст. 10 ЦПК України суд вважає необхідним застосувати закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а саме положення ст. 235 КЗпП, якою передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Згідно ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про оплату праці» середній заробіток працівника визначається за правилами, закріпленими у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а саме Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100. На час ухвалення рішення з моменту незаконного зупинення дії трудового договору з позивачем пройшло повних чотири місяці з 06.02.2023 по 06.06.2023. Як встановлено вище робоча неділя на підприємстві визначалася по два робочі дні. З 06.06.2023 по 28.06.2023 пройшло шість робочих дні. Відтак сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить 59 144 грн 62 коп., яких 54\~198,76 грн. середній заробіток за чотири повних місяці (13 549,69х4), 4 945,86 грн. середня заробітна плата за шість робочих днів (824,31х6)). Інші доводи сторін не спростовують встановлених фактів та наведених висновків й не впливають на результат ухваленого рішення. Згідно ст. 141 ЦПК України підлягає розподілу судові витрати. У позовній заяві були об`єднані дві вимоги одна немайнового характеру та одна майнового характеру. Відтак на підставі ст. 4 Закону України «Про судовий збір» сума судового збору становить по кожній вимозі 1073 грн. 60 коп. При подачі позову позивач сплатив судовий збір у сумі 1073,60 грн., а тому слід стягнути з відповідача на його користь компенсацію цих витрат. Також з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 1073,60 грн. з вимоги про стягнення середнього заробітку На підставі викладеного і

Outcome: partial