Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-11 00:00:00

06\~березня \~2023\~року до Піщанського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якій позивач просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер платника податку [NUMBER] , аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , на її користь в розмірі частини всіх видів заробітку з дня подачі заяви до суду до досягнення ним повноліття, а також стягнути з відповідача витрати, понесені нею за надання юридичної допомоги при поданні позовної заяви до суду в сумі 2000 гривень. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що з відповідачем зареєструвала шлюб 27 жовтня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 08 серпня 2017 року виконавчим комітетом Дмитрашківської сільської ради Піщанського району Вінницької області. В шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим виконкомом Дмитрашківської сільської ради Піщанського району Вінницької області 21 листопада 2008 року. Позивач зазначає, що в даний час відповідач з сім`єю не проживає, син проживає разом з нею, що підтверджується довідкою Піщанської селищної ради № 180 від 03.02.2023 року, та перебуває на її утриманні. Позивач вказує, що за станом здоров`я вона не може офіційно працювати, відповідач частково надавав матеріальну допомогу, проте на даний час їхня сім`я знаходиться у важких матеріальних умовах. Позивач вказує, що відповідач є фізично здоровою особою, має заробіток, частину якого може віддавати на утримання сина, а оскільки його доходи їй невідомі, просить стягнути аліменти в частці від доходів відповідача. Також просить стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Ухвалою суду від 30 березня 2023 року в даній справі було відкрито провадження та вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено по цивільній справі судове засідання. Позивач [PERSON] \~та її\~представник адвокат\~Гордаш Н.М.\~в судове\~засідання 12\~липня \~2023\~ року\~не з`явились,\~проте \~на адресу\~суду від\~представника позивача\~надійшли \~клопотання,\~відповідно \~до яких\~вона просить\~розглянути справу без їхньої з позивачем участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та не заперечує проти ухвалення в справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в жодне судове засідання по даній цивільній справі не з`явився. Разом з тим, відповідач отримав повітки про виклик в судові засідання, які були призначені на 26 квітня 2023 року та на 12 липня 2023 року, крім того на адресу суду повернувся конверт, в якому відповідачу [PERSON] за адресою реєстрації місця його проживання: [ADDRESS] , було направлено повістки про виклик до суду на 14 червня 2023 року з відміткою відділення поштового зв`язку про невручення по причині відсутності адресата за вказаною адресою. Будь- яких заяв та клопотань, а також відзиву на позовну заяву, від відповідача на адресу суду не надходило. Враховуючи, що відповідач, будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, знаючи, що в провадженні суду знаходиться цивільна справа, де він являється, стороною, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин неявки жодного разу, відзив на позовну заяву не подав, суд, за згодою\~позивача,\~вважає за\~можливе проводити\~заочний розгляд\~справи та\~ухвалити заочне\~рішення, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до положень ч. 1 ст. 280, ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27 жовтня 2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданного виконкомом Дмитрашківської сільської ради Піщанського району Вінницької області 21 листопада 2008 року сторони по справі являються батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Відповідно до довідки Піщанської селищної ради Вінницької області № 180 від 03 лютого 2023 року позивач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS] , до складу її сім`ї входять чоловік [PERSON] , [INFO] , який з 17 січня 2022 року з сім`єю не проживає та син [PERSON] , [INFO] (а.с.6) Відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною першою ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви (ч.1 ст.191 СК України). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня становить - 2833 гривні. Згідно положень абз. 3 ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч.2 ст. 179 СК України). На підставі викладеного, суд погоджується із визначеним позивачем способом стягнення аліментів в частці від заробітку відповідача, та приходить до висновку про задоволення позову про стягнення аліментів на утримання дитини у повному обсязі, та вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання спільної неповнолітньої дитини: сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття, оскільки аліменти в даному розмірі суд вважає необхідними та достатніми для забезпечення потреб неповнолітньої дитини. При вирішенні питання про судові витрати суд бере до уваги норми ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, яка визначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. У зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, а відповідно до ст.4, 5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнена від сплати судового збору при подачі до суду позову про стягнення аліментів, у порядку ст.141 ЦПК України, враховуючи, ціну позову, яка у позовах про стягнення аліментів визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців, є підстави стягнути із відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 1073 гривень 60 копійок, у розмірі, який підлягав сплаті при зверненні з вказаним позовом до суду. Окрім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь витрати понесенні нею за надання юридичної допомоги в сумі 2000 гривень, на підтвердження чого надає квитанцію № 3 від 22 лютого 2023 року, про отримання адвокатом Гордаш Н.М. від [PERSON] гонорару за надання юридичної допомоги в розмірі 2000 гривень. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Пунктом 4 частини 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Згідно ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги. \~ \~ \~ \~Згідно правового висновку, який було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18, відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та\\або порядку обчислення адвокатського гонорару не дає, як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та\\або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». На підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18. Згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Позивачем на підствердження понесених витрат на правничу допомогу надано суду, договір № 3 про надання правової (юридичної) допомоги від 22 лютого 2023 року, укладений між адвокатом Гордаш Н.М. та позивачем [PERSON] , опис робіт виконаних адвокатом Гордаш Н.М. за договором про правову допомогу від 03 березня 2023 року, згідно яких гонорар в розмірі 2000 гривень сплачується за 1 годину вивчення матеріалів позову, за 1 годину підготовки правової позиції по справі та за 2 години участі в судових засідання. На підставі викладеного, враховуючи, що дана справ для адвоката є справою незначної складності, беручи до уваги викладення змісту позовної заяви та обсяг долучених до неї матеріалів, а також, те, що адвокат Гордаш Н.М. в жодному судовому засіданні по даній цивільній справі участі не приймала, з матеріалами справи не ознайомлювалася, додаткових доказів суду не надавала, суд приходить до висновку, що визначений стороною позивача розмір витрат на професійну правничу допомогу, в розмірі 2000 грн., є явно завищеним, не відповідає критерію реальності адвокатських витрат та критерію розумності їхнього розміру, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу, які складають 800 гривень.

Outcome: approved