Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-09 00:00:00

Позивач вказує на те, що 15 лютого 2000 року він уклав шлюб з відповідачкою в даній справі. Шлюб був зареєстрований виконавчим комітетом Строїнецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, актовий запис № 4. Неповнолітніх дітей, народжених в даному шлюбі, немає. Розірвати шлюб в органах ДРАЦС відповідачка відмовляється, тому він вимушений звернутись до суду з даним позовом. Спільного майна в них немає. З 2016 року і по теперішній час він перебуває в фактичних шлюбних відносинах з громадянкою [PERSON] . [INFO] в них народилась донька [PERSON] , він встановив батьківство відносно доньки, в свідоцтві про її народження він записаний батьком. Донька проживає з ним і перебуває на його утриманні. Фактично шлюб розпався, вони з відповідачкою на протязі останніх семи років не підтримують шлюбних відносин. За цей проміжок часу вони втратили взаємні почуття один до одного, втрачено взаємоповагу, тому, на його думку, немає ніякого сенсу в продовженні та збереженні даного шлюбу. Він проживає в фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою, вони бажають офіційно, в органах ДРАЦС, оформити їх стосунки, а цей шлюб перешкоджає їм це зробити. Він вважає, що за таких обставин збереження даного шлюбу немає сенсу і не відповідає його інтересам. Просить розірвати шлюб. У судове засідання позивач не з`явився, в позовній заяві просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку, заяв та клопотань від неї не надходило. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Частиною 1 ст.223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. 15 лютого 2000 року сторони зареєстрували шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Дітей, народжених в шлюбі в них немає. Спільного майна також немає. Позивач з відповідачкою на протязі останніх семи років не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства та спільно не проживають. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу України. Згідно зі ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 Сімейного Кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з п.2 ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Outcome: approved