Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-13 00:00:00

22 червня 2023 року Дунаєвецьким районним судом Хмельницької області ухвалено рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким позов задоволено частково. Вирішено стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №2886205938/767369 в розмірі 14 000 (чотирнадцять тисяч) гривень, та стягнуто судовий збір у розмірі 1231 грн. 84 коп. Як вбачається зі змісту рішення, судом не вирішено питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу. 23 червня 2023 року від представника відповідача адвоката Калініна С.К. до суду надійшла заява про винесення додаткового рішення по справі, в якій просить ухвалити рішення про стягнення на користь відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу. Зокрема, зазначив, що відповідачем було сплачено бюро гонорар в розмірі 5500 грн.. Позовні вимоги про стягнення заборгованості в сумі 24 400 гривень судом задоволено частково, а саме в розмірі 14000 гривень. Отже, стягненню на користь відповідача підлягають витрати на професійну правничу допомогу, пропорційно до суми задоволених позовних вимог 2344 грн., 26 коп. (5500 грн. х (24400 грн. - 14000 грн. )/24400 грн.. Учасники процесу в судове засідання не з`явились, у встановлену законом порядку повідомлені про дату, час та місце розгляду заяви, що не перешкоджає її розгляду. У зв`язку з наведеним, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до п.3 ч.1, ч.2, 3, 5 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога). Відповідно до ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Пунктом 4 частини 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі та до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги. На підтвердження витрат, понесених [PERSON] на професійну правничу допомогу, представником подано копію договору б/н від 25.04.2023 про надання професійної правничої (правової) допомоги, та додаток №1, згідно умов якого, за надання правничої допомоги клієнт сплачує бюро гонорар в сумі 5 500 грн. у строк до набрання судовим рішення законної сили; ставки адвокатського гонорару. Згідно акту виконаних робіт за договором вбачається, [PERSON] надано юридичні послуги по справі №674/611/23, а саме: усна консультація (1год.-500 грн.), вивчення та аналіз позовної заяви (4 год. - 2000 грн.), складання та подання відзиву (6 год.-3000 грн.), а всього на суму 5 500 грн.. Відповідно платіжної інструкції АТ КБ «Приватбанк» від 08.05.2023, яка є фінансовим документом, [PERSON] згідно договору про надання правової допомоги було сплачено адвокатському бюро "Калінін і партнери" 5 500 гривень.. Також заявником подано документи, що посвідчують право адвоката на зайняття адвокатською діяльністю. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У п 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року, справа № 1-23/2009, щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу), визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представником позивача було заявлено клопотання про відмову у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2344,26 грн., яке мотивовано тим, що представником відповідача не надано розрахунку, документів на підтвердження розміру фіксованих ставок адвокатського бюро, гонорар встановлений на власний розсуд, не обгрунтований. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати (в тому числі судовий збір), пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до усталеної практики Верховного Суду, наприклад у висновку, викладеному у Постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 № 910/13071/19, втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам, в іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору. Представником відповідача належними доказами підтверджено факт понесення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5500 гривень, які були реальними та необхідними, вказані витрати не суперечать складності справи та часу, витраченого на надання послуг, доказів зворотнього представником позивача не надано. Отже, згідно з вимогами ст.141 ЦПК України, суд доходить висновку про покладення на позивача обов`язку компенсувати відповідачу витрати на правничу допомогу в розмірі 2344, 26 грн., що є пропорційним до суми задоволених позовних вимог.

Outcome: approved