Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-03 00:00:00

[PERSON] , зацікавлена особа [PERSON] , звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Білгород-Дністровським РВ УМВС України в Одеській області 04.07.2003 року, місце реєстрації: [ADDRESS] , фактичне місце мешкання: [ADDRESS] здійснює постійний сторонній догляд на безоплатній основі за батьком [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області 30.01.1996 року, місце реєстрації (мешкання): [ADDRESS] , який є інвалідом ІІ групи та за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду, у зв`язку з відсутністю інших осіб. Короткий зміст та обгрунтування заяви Заявник [PERSON] , [INFO] являється сином [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.06.1987 року, актовий запис №28 та здійснює постійний сторонній догляд на безоплатній основі, а також є єдиною особою, яка може здійснювати такий догляд і піклуватися про батька. Батько [PERSON] бажає, щоб саме [PERSON] здійснював за ним постійний сторонній догляд, оскільки інших осіб, які б могли здійснювати за ним постійний сторонній догляд, немає, оскільки мати заявника (дружина зацікавленої особи) [PERSON] , [INFO] є людиною пенсійного віку, що підтверджується пенсійним посвідченням серії [NUMBER] від 05.12.2011 року, також хворіє, знаходиться на діспансерному обліку та потребує постійного лікування і стороннього догляду. Батько [PERSON] , [INFO] є інвалідом ІІ групи, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] видане 06.10.2021 року (безтермінове), а також довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №514372 від 06.10.2021 року (безстроково), з якої вбачається, що інвалідність батька пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії та висновком про наявність порушення функцій організму через які невиліковні хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися та потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі №310 від 03.04.2023 року. Заявник мешкає разом зі батьком за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 13.06.2023 року №177. Батько знаходиться на повному матеріальному та фінансовому забезпеченні заявника, в зв`язку з станом здоровя, батько під час пересування потребує та вимагає цілодобового постійного догляду у супроводі заявника. Заявник [PERSON] є фізично здоровим, працездатним, має стабільний заробіток, а тому заявник має можливість матеріально утримувати свого батька. Метою звернення заявника до суду з відповідною заявою є бажання офіційно оформити постійний догляд за батьком [PERSON] який є інвалідом ІІ групи, щоб у майбутньому мати можливість надавати допомогу й представляти особу, яку він доглядає в медичних закладах, органах місцевого самоврядування та органах державної влади, а також щодо отримання соціальних пільг та виплат та виникнення прав та обов`язків, визначених Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Рух справи у суді Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14.06.2023 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання. Заявник в судове засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги заяви підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Зацікавлена особа в судове засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти задоволення заяви. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Частиною 1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватись за засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування Заявник [PERSON] , [INFO] являється сином [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.06.1987 року, актовий запис №28 та здійснює постійний сторонній догляд на безоплатній основі, а також є єдиною особою, яка може здійснювати такий догляд і піклуватися про батька. Батько [PERSON] бажає, щоб саме [PERSON] здійснював за ним постійний сторонній догляд, оскільки інших осіб, які б могли здійснювати за ним постійний сторонній догляд, немає, оскільки мати заявника (дружина зацікавленої особи) [PERSON] , [INFO] є людиною пенсійного віку, що підтверджується пенсійним посвідченням серії [NUMBER] від 05.12.2011 року, також хворіє, знаходиться на діспансерному обліку та потребує постійного лікування і стороннього догляду. Батько [PERSON] , [INFO] є інвалідом ІІ групи, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] видане 06.10.2021 року (безтермінове), а також довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №514372 від 06.10.2021 року (безстроково), з якої вбачається, що інвалідність батька пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії та висновком про наявність порушення функцій організму через які невиліковні хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися та потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі №310 від 03.04.2023 року. Заявник мешкає разом зі батьком за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 13.06.2023 року №177. Батько знаходиться на повному матеріальному та фінансовому забезпеченні заявника, в зв`язку з станом здоровя, батько під час пересування потребує та вимагає цілодобового постійного догляду у супроводі заявника. Заявник [PERSON] є фізично здоровим, працездатним, має стабільний заробіток, а тому заявник має можливість матеріально утримувати свого батька. Метою звернення заявника до суду з відповідною заявою є бажання офіційно оформити постійний догляд за батьком [PERSON] , який є інвалідом ІІ групи, щоб у майбутньому мати можливість надавати допомогу й представляти особу, яку він доглядає в медичних закладах, органах місцевого самоврядування та органах державної влади, а також щодо отримання соціальних пільг та виплат та виникнення прав та обов`язків, визначених Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Отже, матеріалами справи достовірно встановлено факт здійснення на теперішній час заявником [PERSON] , як членом сім`ї та як єдиною особою, який здійснює постійний сторонній догляд на безоплатній основі за своїм батьком [PERSON] , який є інвалідом ІІ группи та який за станом здоровя потребує постійного стороннього догляду на безоплатній основі, за відсутністю інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд. Постійний сторонній догляд - вид догляду, яким забезпечуються інваліди із вираженими порушеннями в організмі, зумовленими професійними та загальними захворюваннями, травмами, що призводять до значного обмеження життєдіяльності, надзвичайною залежністю від постійного догляду, допомоги або нагляду інших осіб, неспроможні до самообслуговування (не можуть самостійно приймати їжу, забезпечувати гігієнічні потреби, потребують допомоги на прогулянках). Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (ч.2 ст.3 СК України). Коло осіб, які знаходяться між собою у сімейних стосунках, перераховується у ст.2 СК України (подружжя, батьки, діти, усиновлювачі та усиновлені, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, рідні брати та сестри, мачуха, вітчим, падчерка, пасинок). Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сімейним кодексом України передбачено обов`язок дітей щодо утримання непрацездатних батьків, зокрема повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрцездатними і потребують матеріальної допомоги. Дочка, син зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю (ст.ст.202, 203 СК України). Відповідно до ст.1 Закону України «Про соціальні послуги» чинниками, що можуть зумовити складні життєві обставини є: а) похилий вік; б) часткова або повна втрата рухової активності, пам`яті; в) невиліковні хвороби, хвороби, що потребують тривалого лікування; г) психічні та поведінкові розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин; ґ) інвалідність. У розумінні статті 1 Закон України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» № 2961-IVвід 06.10.2005 року (далі - Закон № 2961-IV), медико-соціальна експертиза - встановлення ступеня стійкого обмеження життєдіяльності, групи інвалідності, причини і часу їх настання, а також доопрацювання та затвердження індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю (дитини з інвалідністю) в рамках стратегії компенсації на основі індивідуального реабілітаційного плану та комплексного реабілітаційного обстеження особи з обмеженням життєдіяльності. Відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про соціальні послуги», фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є: особами з інвалідністю І групи; дітьми з інвалідністю; громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися; дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет І типу (інсулінозалежні), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органу, потребують паліативної допомоги. Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, опікуни особи з інвалідністю, визнаної судом недієздатною; особи, зайняті постійним доглядом за особою з інвалідністю I групи; особи, зайняті постійним доглядом за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд. Згідно п.5 ч.2 ст.293 та ч.2 ст.315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно закону вони породжують юридичні наслідки. Відповідно до ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав. Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення визначено в статті 315 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України за № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У вказаній Постанові зазначено вичерпний перелік заяв, які не можуть розглядатися судами, серед яких не вказано про факт здійснення догляду за інвалідом або за престарілим, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досяг 80-річноговіку. При таких обставинах суд вважає, що встановлення факту здійснення догляду та перебування фізичної особи на утриманні, не суперечить Закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб та має для заявника юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні цієї заяви, судом не встановлено. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для встановлення факту здійснення заявником постійного стороннього догляду за особою, яка є інвалідом ІІ групи та яка цього потребує.

Outcome: approved