Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-06 00:00:00

За заявою сторона заявника прагне встановити факт постійного проживання в неповнолітньому віці [PERSON] , [INFO] , уродженця села Іванівка Семенівського району Чернігівської області, мешканця села Залізний Міст Новгород-Сіверського району Чернігівської області на території України станом з 24 серпня 1991 року по 05 грудня 1994 року. В обґрунтування заявлених вимог у заяві зазначено про те, що заявник [PERSON] , [INFO] , є уродженцем села Іванівка Семенівського району Чернігівської області та мешканцем села Залізний Міст Новгород-Сіверського району Чернігівської області. Після досягнення повноліття й до цього часу [PERSON] проживає на території України без паспорта громадянина України, хоча неодноразово звертався до органів Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області з питання видачі йому паспорта громадянина України, але отримував відмову через відсутність у нього документів, які б підтверджували факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України, тобто станом на 24 серпня 1991 року та проживання в Україні на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України», тобто станом на 13 листопада 1991 року. 19 січня 2023 року Новгород-Сіверським сектором УДМС у Чернігівській області прийнято рішення про відмову в оформленні заявнику по справі паспорта громадянина України в зв`язку з тим, що з 1991 року не підтверджений факт проживання заявника на території України. Увесь цей час заявник [PERSON] проживає без паспорта громадянина України, що перешкоджає йому реалізовувати свої права, передбачені Конституцією України. Факт того, що на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року і станом на 13 листопада 1991 року [PERSON] проживав на території України підтверджується свідоцтвом про народження заявника, де зазначена дата народження заявника, [INFO] , та місце народження, зокрема, село Іванівка Семенівського району Чернігівської області. Також згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Семенівської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області 22 грудня 2022 року за № 283, згідно погосподарської книги №1 за 1991-1995 роки, батько заявника по справі, [PERSON] , дійсно був зареєстрований та проживав зі своїм сином [PERSON] у період часу з 24.08.1991 по 05.12.1994 в селі Іванівка Семенівського району Чернігівської області. Факт постійного проживання на території України заявника на зазначені дати підтверджується також і доданими до заяви письмовими свідченнями свідків [PERSON] і [PERSON] , які знають заявника та його родину. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 3 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого прядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Представник заінтересованої особи, начальник Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, Ксенія Лук`янець , подала до суду письмові пояснення, за змістом яких зазначила, що у питанні ухвалення рішення по справі заінтересована особа, яку вона представляє, покладається на розсуд суду (а.с. 18 - 20). У судовому засіданні представник заявника, адвокат Добровольська Олена Сергіївна, вимоги заяви підтримала повністю та пояснила про те, що вона переконана у правомірності заявлених вимог. Заявник [PERSON] у судовому засіданні вимоги заяви також підтримав повністю і пояснив про те, що він народився [INFO] в селі Іванівка Семенівського району Чернігівської області, де проживав до 2006 року. З 2006 року по цей час він проживає в по суті сусідньому селі Залізний Міст. До суду звернувся з метою отримання громадянства України. За увесь час проживання за межі території України він не виїздив, бо не було такої можливості, адже у нього немає паспорта. Після закінчення школи ніде не навчався. Починав навчатися в школі села Іванівка, а закінчував навчання у школі села Залізний Міст. Нині він ніде не працює, бо не має документів. Паспорт громадянина України не зміг отримати у свій час, коли йому виповнилось 16 років, оскільки йому було відмовлено з причин, що у його матері до того часу був ще паспорт СРСР. За межі територіальної громади виїздив тільки двічі за все життя до міста Чернігова. Представники заінтересованої особи, Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, за довіреностями Федоренко Олександр Юрійович та Приходько Інна Миколаївна , у судовому засіданні в режимі відеоконференції не висловили істотних заперечень проти задоволення заявлених вимог. Свідок [PERSON] у судовому засіданні дав показання про те, що він народився та постійно проживає у селі Іванівка зараз Новгород-Сіверського району Чернігівської області. Заявника [PERSON] він знає давно, ще коли той був зовсім маленький, приблизно з 1991 року, він з батьками жив по сусідству на [ADDRESS] . В цьому селі вони проживали довго, точного часу, коли потім виїхали проживати у село Залізний Міст свідок не пам`ятає. На період розпаду Радянського Союзу сім`я [PERSON] проживала в селі Іванівка. За часів, коли заявник проживав у селі Іванівка разом з батьками, за межі села [PERSON] нікуди не виїздив. Станом на 1991 рік заявник [PERSON] проживав на території України. Свідок [PERSON] у судовому засіданні дав показання про те, що сім`ю заявника та його самого він знає з народження, коли той проживав у селі Іванівка з березня 1991 року. Заявник [PERSON] нікуди ніколи не виїжджав. Станом на 1991 рік свідок проживав у селі Іванівка. Навчався у школі цього ж села. До села Залізний Міст заявник разом з батьками виїхав у 2006 році, саме тоді свідок придбав у родини заявника їх будинок у селі Іванівка. Факт проживання заявника [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року свідок підтверджує. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне заяву задовольнити за обставин, викладених у заяві (а. с. 2), які знайшли своє повне підтвердження у судовому засіданні через те, що вони доводяться відомостями доданих до заяви копій документів, на які є вказаними вище посилання в розглядуваній заяві (а. с. 4-11), даними наведених показань допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] . Законодавством передбачені можливості встановлення судом фактів постійного проживання, а тому ніяких перешкод для задоволення заяви з метою забезпечення реалізації прав заявника суд не убачає, адже відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року № 2235-III (з наступними змінами) громадянами України, поряд з іншими, є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав, а відповідно до норми ч. 4 ст. 29 Цивільного кодексу України (подібна норма щодо неповнолітніх містилася й у ч. 2 ст. 17 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року) місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Разом з тим, вимоги заявника суд убачає за потрібне задовольнити частково, позаяк юридичне значення у справі має не увесь період часу мешкання заявника з 24 серпня 1991 року по 05 грудня 1994 року, а лише дві дати, як це слідує із зазначених вище положень п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року № 2235-III (з наступними змінами), тобто 24 серпня 1991 року (момент проголошення незалежності України) та 13 листопада 1991 року (набрання чинності первісним Законом України «Про громадянство України»).

Outcome: partial