Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-26 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про стягнення боргу, посилаючись на те, що у 2016 році між [PERSON] та відповідачем було укладено низку правочинів, відповідно до яких [PERSON] позичила відповідачу кошти, а саме: 22.01.2016 року грошову суму в розмірі 1 227 500 гривень (еквівалент 50 000 доларів США за курсом НБУ на момент видачі розписки); 28.03.2016 року грошову суму в розмірі 1 042 800 гривень (еквівалент 40 000 доларів США за курсом НБУ на момент видачі розписки); 11.04.2016 року грошову суму в розмірі 256 300 гривень (еквівалент 10 000 доларів США за курсом НБУ на момент видачі розписки); 21.06.2016 року грошову суму в розмірі 2 490 000 гривень (еквівалент 100 000 доларів США за курсом НБУ на момент видачі розписки). 24.06.2016 року між кредитором [PERSON] та позивачем було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого, остання набула право вимоги до відповідача за розписками, які підтверджують відносини боргу між відповідачем (як позичальником) та [PERSON] (як кредитором). Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків, позивач звернулася до суду з позовом про стягнення суми основного боргу, яка становить еквівалент 200 000 доларів США на момент пред`явлення позову, відсотків, визначених на рівні облікової ставки Національного банку України, 3 % річних, інфляційних втрат, а також суми судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Заочним Рішенням Подільського районного суду від 26 листопада 2020 року позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача борг у розмірі 8 132 088,36 гривень, в задоволенні решти позовних вимог було відмовлено, стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 7 033,78 гривень. Ухвалою суду від 25 березня 2021 року задоволено заяву представника відповідача про перегляд заочного рішення, скасовано Рішення Подільського районного суду м. Києва від 26.11.2020 року по справі № 758/928/20, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження з підготовчим судовим засіданням. 26.05.2021 в підготовчому судовому засіданні представником відповідача заявлено клопотання про виклик як свідків [PERSON] та відповідача. Протокольною Ухвалою суду клопотання задоволено частково, ухвалено викликати як свідка відповідача, у виклику [PERSON] відмовлено. Також, 26.05.2021 в підготовчому судовому засіданні представником відповідача заявлено клопотання про призначення судово - почеркознавчої експертизи та про витребування у позивача оригіналів розписок, у Київської міської державної адміністрації - оригіналів документів, які містять зразки підпису та почерку відповідача. Ухвалою суду від 26.05.2021 задоволено клопотання представника відповідача, призначено по справі №758/928/20 судово - почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС, обов`язок по оплаті витрат, пов`язаних з проведенням експертизи, покладено на сторону відповідача, підготовче провадження у справі до закінчення проведення експертизи зупинено. Також, зазначеною Ухвалою суду від 26.05.2021 задоволено клопотання представника відповідача, витребувано у Київській міській державній адміністрації оригінали документів, які містять зразки підпису та почерку відповідача на час перебування на посаді директора Департаменту промисловості та розвитку Київської міської державної адміністрації у період з 2012 року по 2014 рік. 27.07.2021 до суду надійшла заява позивача про виконання Ухвали суду, до якої долучено оригінали розписок від 22 січня 2016 року, від 28 березня 2016 року, від 11 квітня 2016 року, від 21 червня 2016 року, виданих відповідачем. 10.08.2021 до суду надійшов лист Департаменту промисловості та розвитку підприємництва КМДА на виконання Ухвали суду від 26.05.2021, до якого долучено оригінал листа від 04.04.2014 № 052-1565 та аналітична довідка, які містять зразок підпису відповідача на час перебування на посаді директора Департаменту у період з 2012 року по 2014 рік. Відповідно до змісту листа Департаменту промисловості та розвитку підприємництва КМДА, слідчим відділом Деснянського РУГУ МВС в м. Києві на підставі Ухвали Деснянського районного суду м. Києва по справі № 754/16800/14-к з особової справи відповідача у 2014 році вилучено та до цього часу не повернуто документи, які містили вільні зразки підпису відповідача та її почерку . 07.09.2021 року до суду надійшло клопотання експертної установи про надання додаткових матеріалів для проведення експертизи. 23.09.2021 року представником відповідача подано до суду клопотання про долучення до матеріалів справи почеркового матеріал для проведення експертизи. 18.09.2021 року представником позивача подано до суду заперечення на клопотання про долучення почеркового матеріалу для проведення судової почеркознавчої експертизи. Ухвалою суду від 19 жовтня 2021 року провадження у справі поновлено та призначено судове засідання. 21.10.2021 до суду надійшло повідомлення Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру вих. №19/111/17-3/54195 від 20.10.2021 року, про неможливість проведення судової експертизи у зв`язку із тим, що не було задоволено клопотання експерта про надання вичерпного переліку документів, які експерт повинен використовувати при проведенні дослідження, та надання вільних зразків підписів, максимально наближених за часом до досліджуваних документів. У судовому засіданні 28 жовтня 2021 року представником відповідача повторно заявлено клопотання про призначення судово - почеркознавчої експертизи та доручення проведення експертизи Київському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС. Обґрунтовуючи заявлене клопотання представник відповідача зазначив, що відповідач заперечує проти позовних вимог в повному обсязі, зважаючи на те, що розписки від 22 січня 2016 року, від 28 березня 2016 року, від 11 квітня 2016 року, від 21 червня 2016 року не надавала, та немає жодного відношення до цих документів. У судовому засіданні представник позивача не заперечував щодо повторного проведення судово-почеркознавчої експертизи та витребування доказів. З метою відібрання зразків почерку та підпису [PERSON] , у судовому засіданні 28.10.2021 було оголошено перерву до 16:45 28.10.2021 року та визнано явку [PERSON] обов`язковою. О 16:45 28.10.2021 року в судовому засіданні судом вчинено процесуальну дію, а саме, відібрано зразки підпису [PERSON] на восьми аркушах та зразки почерку [PERSON] на трьох аркушах. Ухвалою суду від 28 жовтня 2021 року задоволено клопотання представника відповідача, повторно призначено по справі №758/928/20 судово - почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС, обов`язок по оплаті витрат, пов`язаних з проведенням експертизи, покладено на сторону відповідача, провадження у справі до закінчення проведення експертизи зупинено. 16.12.2021 року на адресу суду надійшло клопотання експерта №СЕ-19/111-21/58316-ПЧ від 09.12.2021 року про визначення недостатніх матеріалів для проведення експертизи, а також повідомлення про необхідність оплати вартості експертизи у 30-денний термін та розрахунок вартості експертизи. З метою вирішення питань, викладених у клопотанні експерта №СЕ-19/111-21/58316-ПЧ від 09.12.2021 року, листом від 17.12.2021 року №758/928/20 Подільський районний суд міста Києва просив у найкоротший строк повернути до суду цивільну справу №758/928/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , про стягнення боргу. 14.02.2022 року до Подільського районного суду міста Києва надійшли матеріали цивільної справи №758/928/20. Ухвалою суду від 15 лютого 2022 року провадження у справі поновлено з метою вирішення питань, викладених у клопотанні експерта №СЕ-19/111-21/58316-ПЧ від 09.12.2021 року. В судовому засіданні 23.02.2022 року сторони були ознайомлені судом з клопотанням експерта про недостатність матеріалів для проведення експертизи. Представник відповідача повідомив про необхідність надання строку для збирання зразків почерку та підпису. За результатами судового розгляду клопотання представника відповідача задоволено, встановлено процесуальний строк тривалістю 10 днів для збирання зразків почерку та підпису. В якості почеркового матеріалу представником відповідача лише 18.06.2022 року на адресу суду було скеровано вільні зразки підпису відповідача, виконані в оригінальних документах. В судовому засіданні 26.12.2022 представник відповідача повторно заявив клопотання про проведення судово-почеркознавчої експертизи та клопотання про поновлення пропущеного з поважних причин строку на долучення почеркового матеріалу для проведення судово-почеркознавчої експертизи. Представник позивача в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні клопотання, оскільки стороною відповідача було пропущено строк для подачі додаткових документів. Ухвалою суду від 26 грудня 2022 року задоволено клопотання представника відповідача про поновлення пропущеного з поважних причин строку на долучення почеркового матеріалу для проведення судово-почеркознавчої експертизи, задоволено клопотання представника відповідача про призначення по справі судово-почеркознавчої експертизи, призначено по справі №758/928/20 судово - почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС, обов`язок по оплаті витрат, пов`язаних з проведенням експертизи, покладено на сторону відповідача, провадження у справі до закінчення проведення експертизи зупинено. 01.03.2023 до суду надійшло клопотання експерта про надання додаткового порівняльного матеріалу, а саме: вільних зразків почерку відповідача, максимально наближених до дати досліджуваних документів, не менше ніж на 10 аркушах, вільних зразків підпису відповідача, максимально наближених до дати досліджуваних документів, не менше ніж на 10 аркушах. 02.03.2023 судом направлено до експертної установи лист щодо необхідності виконання Ухвали суду, з огляду на те, що судом раніше були надані наявні у справі документи, зокрема, зразки почерку та підпису відповідача. 08.05.2023 до канцелярії суду від Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС надійшло повідомлення про неможливість проведення судової експертизи, з огляду на те, що ініціатором проведення експертизи не було здійснено оплату її вартості. Ухвалою від 11 травня 2023 поновлено провадження у справі та призначено судове засідання. В судовому засіданні 27.06.2023 року представник відповідача заявила клопотання про долучення доказів, а також клопотання про повторне призначення по справі судово-почеркознавчої експертизи та доручення її проведення іншій експертній установі, оскільки, на її думку, експерт ухиляється від проведення дослідження. Представник позивача заперечувала проти долучення до матеріалів справи документів, у зв`язку з тим, що їх копії не були надіслані стороні позивача, в матеріалах справи такі документи також відсутні, тому надати оцінку таким доказам не вбачається за можливе. Також, посилаючись на ст. 109 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), заперечувала проти призначення судово-почеркознавчої експертизи, у зв`язку з тим, що сторона відповідача ухиляється від проведення експертизи. Зазначила, що сторона відповідача мала достатньо часу для виконання вимог експерта, однак, вказані вимоги так і не було виконано. Крім того, просила розглянути справу по суті, оскільки справа розглядається вже протягом тривалого часу, а позивач позбавлена можливості поновити свої права. Протокольною ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про долучення доказів та у задоволенні клопотання про проведення судово-почеркознавчої експертизи. Представник позивача просила задовольнити позовну заяву з підстав, зазначених у позовній заяві, у зв`язку з ухиленням сторони відповідача просила визнати факт підписання відповідачем розписок на підставі ст. 109 ЦПК. Представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову, посилалась на те, що у справі не було проведено судово-почеркознавчу експертизу, а відповідно, не доведено факт підписання розписок відповідачем. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 22.01.2016 року відповідач взяла в борг та зобов`язалася повернути [PERSON] суму грошових коштів у розмірі 1 227 500 гривень, що становить еквівалент 50 000 доларів США, які зобов`язалася повернути до 22.01.2017 року. За домовленістю сторін визначено, що сума, яка підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом Нацбанку гривні до долара США на день платежу (а.с 17-18, т. 1). 28.03.2016 року відповідач взяла в борг та зобов`язалася повернути [PERSON] суму грошових коштів у розмірі 1 042 800 гривень, що становить еквівалент 40 000 доларів США, які зобов`язалася повернути до 28.03.2017 року. За домовленістю сторін визначено, що сума, яка підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом Нацбанку гривні до долара США на день платежу (а.с 21-22, т. 1). 11.04.2016 року відповідач взяла в борг та зобов`язалася повернути [PERSON] суму грошових коштів у розмірі 256 300 гривень, що становить еквівалент 10 000 доларів США, які зобов`язалася повернути до 11.04.2017 року. За домовленістю сторін визначено, що сума, яка підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом Нацбанку гривні до долара США на день платежу (а.с 23-24). 21.06.2016 року відповідач взяла в борг та зобов`язалася повернути [PERSON] суму грошових коштів у розмірі 2 490 000 гривень, що становить еквівалент 100 000 доларів США, які зобов`язалася повернути до 21.06.2017 року. За домовленістю сторін визначено, що сума, яка підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом Нацбанку гривні до долара США на день платежу (а.с 19-20, т. 1). 24.06.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до пункту 1.1 якого [PERSON] як первісний кредитор передала позивачу (як новому кредитору) права вимоги за чотирма борговими розписками від 22.01.2016 року, 28.03.2016 року, 11.04.2016 року, 21.06.2016 року. Крім того, відповідно до вимог пунктів 1,2 та 1.3 договору до нового кредитора переходить право стягнення з боржника процентів, нарахованих на суму позики, та штрафних санкцій за невиконання договорів позики (а.с. 15-16, т. 1). Статтею 1046 Цивільного Кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Стаття 1049 ЦК України встановлює обов`язок позичальника повернути позику. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Стаття 533 ЦК України передбачає, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Згідно зі ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 512 ЦК України визначає, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Відповідно до ст. 513-514 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. У частині третій статті 533 ЦК України закріплено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Позивач просить стягнути: 1) суму заборгованості за розпискою від 22.01.2016 року в розмірі 3 235 418,51 грн, яка складається з суми основного боргу (1 213 000 гривень, що відповідає 50 000 доларів США за курсом НБУ станом на 22.01.2020 року), відсотків за період з 22.01.2016 по 22.01.2020 року в розмірі 1 568 424,35 грн, 3 % річних за період з 23.01.2017 по 22.01.2020 року в розмірі 109 164,01 гривень, інфляційних втрат за період з 23.01.2017 року по 31.12.2019 року в розмірі 344 830,15 гривень; 2) суму заборгованості за розпискою від 28.03.2016 року в розмірі 2 471 997,62 грн, яка складається з суми основного боргу (970 400 гривень, що відповідає 40 000 доларів США за курсом НБУ станом на 22.01.2020 року), відсотків за період з 28.03.2016 по 22.01.2020 року в розмірі 1 177 743,80 грн, 3 % річних за період з 29.03.2017 по 22.01.2020 року в розмірі 82 146,88 гривень, інфляційних втрат за період з 29.03.2017 року по 31.12.2019 року в розмірі 241 706,94 гривень; 3) суму заборгованості за розпискою від 11.04.2016 року в розмірі 613 637,15 грн, яка складається з суми основного боргу (242 600 гривень, що відповідає 10 000 доларів США за курсом НБУ станом на 22.01.2020 року), відсотків за період з 11.04.2016 по 22.01.2020 року в розмірі 290 352,85 грн, 3 % річних за період з 12.04.2017 по 22.01.2020 року в розмірі 20 257,56 гривень, інфляційних втрат за період з 12.04.2017 року по 31.12.2019 року в розмірі 60 426,74 гривень; 4) суму заборгованості за розпискою від 21.06.2016 року в розмірі 5 830 060,72 грн, яка складається з суми основного боргу (2 426 000 гривень, що відповідає 100 000 доларів США за курсом НБУ станом на 22.01.2020 року), відсотків за період з 21.06.2016 по 22.01.2020 року в розмірі 2 723 633,28 грн, 3 % річних за період з 22.06.2017 по 22.01.2020 року в розмірі 188 418,43 гривень, інфляційних втрат за період з 22.06.2017 року по 31.12.2019 року в розмірі 492 009,01 гривень. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 12 151 114 гривень. Здійснюючи перерахунок вказаних позовних вимог, суд частково погоджується з ними. Зокрема, суд погоджується з сумою основного боргу за чотирма розписками, вираженою відповідно до умов договору в гривневому еквіваленті на момент пред`явлення позову (на загальну суму 200 000 доларів США за курсом НБУ на 22.01.2020 року - 24,2586 грн/долар США). Водночас, здійснений перерахунок сум процентів і 3 % річних свідчить про такий розмір заборгованості: 1) за розпискою від 22.01.2016 року сума процентів в розмірі облікової ставки НБУ становить 784 218,26 гривень, 3 % річних становить 109 164,01 гривень; 2) за розпискою від 28.03.2016 року сума процентів в розмірі облікової ставки НБУ становить 588 876,77 гривень, 3 % річних становить 82 146,88 гривень; 3) за розпискою від 11.04.2016 року сума процентів в розмірі облікової ставки НБУ становить 145 177,64 гривень, 3 % річних становить 20 257,56 гривень; 4) за розпискою від 21.06.2016 року сума процентів в розмірі облікової ставки НБУ становить 1 361 828,81 гривень, 3 % річних становить 188 418,43 гривень. Крім того, суд не погоджується з пред`явленими позовними вимогами в частині стягнення інфляційних втрат з таких міркувань. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статті 1 Закону України від 03 липня 1991 року N 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення», індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. Разом з тим у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти. Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 752/10525/16-ц (Постанова від 22.06.2020 року). Враховуючи те, що умовами розписок сторони визначили, що позичальник бере на себе зобов`язання повернути кошти в тому ж розмірі (а саме, гривневий еквівалент боргу, який виражений в доларах США), нарахована позивачем сума інфляційних втрат стягненню з відповідача не підлягає. Оцінюючи надані докази, суд дійшов висновку про порушення відповідачем договірних зобов`язань в розмірі 8 132 088,36 гривень, зокрема, за борговою розпискою від 22.01.2016 року в розмірі 2 106 382,27 грн (1 213 000 грн - основна сума боргу, 784 218,26 грн процентів в розмірі облікової ставки НБУ, 109 164,01 гривень 3 % річних за порушення строків виконання грошового зобов`язання), за борговою розпискою від 28.03.2016 року в розмірі 1 641 423,65 грн (970 400 грн - основна сума боргу, 588 876,77 грн процентів в розмірі облікової ставки НБУ, 82 146,88 гривень 3 % річних за порушення строків виконання грошового зобов`язання), за борговою розпискою від 11.04.2016 року в розмірі 408 035,20 грн (242 600 грн - основна сума боргу, 145 177,64 грн процентів в розмірі облікової ставки НБУ, 20 257,56 гривень 3 % річних за порушення строків виконання грошового зобов`язання), за борговою розпискою від 21.06.2016 року в розмірі 3 976 247,24 грн (2 426 000 грн - основна сума боргу, 1 361 828,81 грн процентів в розмірі облікової ставки НБУ, 188 418,43 гривень 3 % річних за порушення строків виконання грошового зобов`язання). Щодо посилань сторони відповідача на неможливість встановлення всіх обставин справи та ухвалення справедливого рішення по справі без проведення судово-почеркознавчої експертизи, суд зазначає наступне. Справа № 758/928/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , про стягнення боргу розглядається судом з січня 2020 року. 26 листопада 2020 року у даній справі було ухвалене заочне Рішення. Представник відповідача звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення. Ухвалою суду від 25 березня 2021 року задоволено заяву представника відповідача про перегляд заочного рішення, скасовано заочне Рішення суду від 26.11.2020 року та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. За клопотаннями представника відповідача судом тричі, починаючи з 26 травня 2021 року, призначалася судово-почеркознавча експертиза. При цьому, незважаючи на неодноразові клопотання експерта про надання зразків підпису та почерку, необхідних для проведення експертизи, а також повідомлення про необхідність оплати експертизи, зазначені зразки стороною відповідача так і не були надані, експертиза не оплачена, що унеможливило проведення експертизи. Зазначені обставини не залежать від волі суду і можуть свідчити про відсутність зацікавленості сторони відповідача в належному проведенні судово-почеркознавчої експертизи. Відповідно до ст. 109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне визнати факти, для з`ясування яких експертиза була призначена, а саме: факт виконання відповідачем рукописного тексту та підпису у розписках від 22.01.2016 року, від 21.06.2016 року, від 28.03.2016 року та від 11.04.2016 року . Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, а саме про стягнення з відповідача на користь позивача основної суми боргу, процентів в розмірі облікової ставки НБУ та 3 % річних на загальну суму 8 132 088,36 гривень. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню пропорційно задоволеним вимогам, а відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 7 033,78 гривень.

Outcome: partial