Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-04 00:00:00

позивач [PERSON] 08.05.2023 звернувся в Сихівський районний суд м.Львова із позовом, в якому просить стягнути з Державного бюджету України, шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджет України, на його користь у рахунок відшкодування моральної шкоди 50\~000 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 17.11.2022 відносно нього працівником Стрийського районного управління поліції ГУНП у Львівській області Чичерською Г.М. було складено постанову серії ЕАР №6181451 від 17.11.2022 про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, у виді штрафу в розмірі 340 грн. Згідно із вказаною постановою, він, на думку працівника поліції 17.11.2022 о 07:17 год у с.Дуліби на дорозі не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.1. «вузька суцільна лінія» та перетнув її, чим порушив п.34 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 08.02.2023 його адміністративний позов до Головного управління національної поліції у Львівській області про скасування вказаної вище постанови про адміністративне правопорушення задоволено, скасовано таку, а провадження у справі закрито. Вказує, що складання адміністративного матеріалу щодо нього порушило його законні права та свободи, оскільки даного адміністративного правопорушення він не вчиняв. Працівник поліції, не перевіривши фактичних обставин, склав постанову про адміністративне правопорушення, наслідком чого стало притягнення його до адміністративної відповідальності, більше того, правоохоронний орган, ігноруючи рішення суду, подав у виконавчу службу документи про примусове стягнення з нього коштів. Як наслідок, Сихівський ВДВС відкрив виконавче провадження, після чого він був змушений поїхати у виконавчу службу пред`явити рішення для закриття виконавчого провадження. В результаті зазначених неправомірних дій він зазнав душевних страждань, пережитих у зв`язку із самим фактом притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, яке не вчиняв; душевними стражданнями, пережитими внаслідок відвідування судових інстанцій та органу виконавчої служби; душевними стражданнями, внаслідок постійного стресу; душевними стражданнями у зв`язку із приниженням його честі та гідності, як пенсіонера, інваліда другої групи. Із покликанням на ст. ст. 23, 1173, 1174 ЦК України та Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», зазначає, що здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складення постанови), відтак у зв`язку із неправомірними діями відповідача ГУ НП у Львівській області він зазнав душевних страждань, та відповідно відшкодування моральної шкоди. Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди в сумі 50\~000 грн, вказав, що окрім наведеного вище, ним було порушено звичний розклад життя, він був змушений звертатись до фахівців у галузі права, переживати страждання, доводячи свою невинуватість перед посадовими особами Національної поліції, які в свою чергу, не перевіривши достовірності обставин, тривалий час продовжували звинувачувати його у вказаних діяннях. Окрім цього, його соціальні зв`язки також зазнали негативних змін, а також необхідність відвідувати судові та виконавчі установи у м.Львові у період повномасштабної війни та карантинних обмежень наражала його на небезпеку, що також призвело до негативних наслідків, додаткових витрат та розпачу. Таким чином, вважає, що розмір моральної шкоди в розмірі 50\~000 грн буде справедливою сатисфакцією потерпілої сторони, внаслідок дій неправомірного характеру з боку посадових осіб органу державної влади, які перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із погіршенням психологічного стану позивача. Ухвалою Сихівського районного суду від 15.05.2023 дану цивільну справу передано за підсудністю до Галицького районного суду м.Львова. Ухвалою від 01.06.2023 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Від представника відповідача Головного управління Національної поліції у Львівській області І.Лазорко 13.06.2023 надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем, всупереч нормам ст. ст. 12,81 ЦПК України, не доведено, що йому було завдано моральної шкоди, протиправність діяння заподіювача (відповідача), наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в його заподіянні. Таким чином, оскільки позивачем не доведено належними та допустимим доказами яких саме втрат немайнового характеру (моральної шкоди) він зазнав та заподіяння таких відповідачем ГУНП у Львівській області, відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] . Від представника відповідача Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області Н.В.Можаєвої 16.06.2023 надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання просить відмовити в задоволенні позовних вимог. У відзиві зазначила щодо обрання позивачем [PERSON] невірного способу відновлення, на його думку, порушеного права, оскільки такий є необґрунтований і не відповідає встановленому законом способу захисту. Зазначила, що у деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Разом з тим, оскільки позивачем не доведено вказаних обставин, а сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не тягне обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідачів заподіяли позивачу моральної шкоди, відсутні підстави для задоволення позову. Ухвалою суду від 22.06.2023 залучено до участі в справі в якості третьої особи Державну казначейську службу України. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надали суду пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просили позов задовольнити. Представник відповідача Головного управління Національної поліції у Львівській області в судовому засіданні позов заперечив, надав суду пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву, просить в задоволенні позову відмовити. Відповідач Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області та третя особа Державна казначейська служба України явку уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомили, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності. Заслухавши пояснення\~учасників справи,\~дослідившиматеріали справи, суд приходить до такого висновку. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, згідно із постановою про адміністративне правопорушення серії ЕАР №6181451 від 17 листопада 2022 року, винесеною працівником поліції Стрийського районного управління поліції ГУНП у Львівській області лейтенантом поліції Чичерською Г.М., [PERSON] 17 листопада 2022 року о 07 год. 17 хв., керуючи автомобілем марки «Toyota Land Cruiser», р.н. [NUMBER] в с.Дуліби, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив п.34 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. Вказаною постановою застосовано до [PERSON] адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 08.02.2023 (464/248/23) позов [PERSON] до Головного управління національної поліції у Львівській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення, закриття провадження задоволено, постанову серії ЕАР №6181451, винесену 17 листопада 2022 року працівником поліції Стрийського районного управління поліції ГУНП у Львівській області Чичерською Г.М. про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн скасовано, провадження у справі закрито. Відповідно до частини першої\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Статтею 56 Конституції України\~кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. На підставі вказаної норми права, відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, визначені частиною сьомою\~статті 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою у випадках вчинення незаконних дій, перелік яких охоплюється частиною першою\~статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. За відсутності підстав для застосування частини першої\~статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті\~1173,\~1174\~цього\~Кодексу). Статтями\~2,\~4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення. У\~статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~визначено, що в наведених у\~статті цього Закону\~випадках громадянинові відшкодовується, зокрема, моральна шкода. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного та психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (частини п`ята, шоста\~статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»). Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач [PERSON] зазначає, що представником відповідача (працівником поліції Стрийського районного управління поліції ГУНП у Львівській області) протиправно було винесено відносно нього постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, що, як наслідок, завдано йому суттєвих моральних страждань. За змістом\~статті 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. За загальним правилом, підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою. Застосовуючи статті\~1173,\~1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування. Відповідно до положень частини третьої статті\~12, частини першої статті\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом. Згідно з частиною шостою\~статті 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 80 ЦПК України\~визначено, що достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Фактично у даній справі доводи позивача зводяться до незгоди з постановою про адміністративне правопорушення, натомість у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження порушення особистих немайнових чи процесуальних прав позивача, завдання шкоди його здоров`ю та душевних страждань, а отже заподіяння йому внаслідок неправомірних дій відповідача моральної шкоди. Тобто матеріали справи не містять доказів достатніх для доведення усіх складових деліктної відповідальності на підставі чого можна було б встановити наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди. Окрім того, адміністративного стягнення, передбаченого\~статтею 24 КУпАП, до позивача [PERSON] застосовано не було, оскільки вищевказана постанова скасована рішенням Сихівського суду м.Львова від 08.02.2023. Скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності свідчать про реалізацію позивачем передбаченого\~КАС України\~права на оскарження процесуальних рішень інспектора патрульної поліції та не є безумовним та безспірним доказом неправомірності процесуальних рішень, які потягли заподіяння позивачу моральної шкоди, а сам факт скасування постанови інспектора поліції та закриття справ про адміністративне правопорушення не тягне обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру, враховуючи, що права та інтереси позивача були поновлені рішенням суду. Вказане узгоджується з висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі №312/262/18. Також суд при розгляді даної справи, звертає увагу на таке. Відповідно до ч.4\~ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Під час розгляду справи №464/248/23 за позовом [PERSON] до Головного управління національної поліції у Львівській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення, не було визнано протиправними дії інспектора поліції, натомість скасовано постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199 гс 18) вказала, що необхідною умовою для притягнення держави до відповідальності за дії, бездіяльність органу державної влади у вигляді відшкодування шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Наявність цих умов у межах розгляду цивільної справи має довести позивач. Таким чином, враховуючи наведене вище, звертаючись до суду з позовом, [PERSON] не довів належними і допустимими доказами факт завдання йому моральної шкоди, внаслідок незаконних дій відповідача, а також не довів причинно-наслідковий зв`язок між діями службових осіб поліції та настанням негативних наслідків, на які він посилався у позовній заяві, обґрунтовуючи моральну шкоду в розмірі 50\~000 грн, відтак в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Згідно із ч.1, ч.2\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно ч.6, ч.7ст.141 ЦПК України\~якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. Із врахуванням наведеного, оскільки позивач [PERSON] , який є інвалідом 2 групи, звільнений від сплати судового збору, такий слід віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed