Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-02 00:00:00

Позивач у квітні 2023р. звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з [PERSON] на користь АТ«ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 3 946.32 доларів США, а також витрати по сплаті судового збору Позов мотивовано тим, що 30.08.2022р. на підставі Заяви про приєднання до Договору про видачу та обслуговування особистої платіжної картки, надання санкціонованого овердрафту та послуг дистанційного банківського обслуговування №309228602, позивач відкрив відповідачу поточний рахунок у валюті - долар США, операції за яким можуть здійснюватись з використанням платіжної картки. 26.09.2022р. на рахунок [PERSON] були позивачем помилково зараховані кошти в розмірі 5257.90 доларів США замість 52.58 доларів США (відсутність коми у сумі що збільшило таку в 100 раз рівно) за трьома операціями з-закордону на суму 219398.07 малагасійських аріарі (MGA) за конвертацією таких коштів в долар США, за процедурою «Visa Fast Funds» протягом 30хв. з моменту схвалення переказу. Відповідно, банк повинен був здійснити розрахунок грошової суми на яку необхідно збільшити доступність коштів на рахунку клієнта ще до фактичного надходження до банку коштів від МПС Visa за переказом. Представник позивача підтримав позовні вимоги та додатково пояснив, що причиною помилки в розрахунку зумовлена тим, що необхідність відокремлення двох останніх цифр суми транзакції комою від решти валютної транзакції MGA пояснюється мінімальною одиницею MGA - 1 сантим який становить 1/100 валюти малагасійського аріарі. Відповідач в судовому засіданні заперечив вимоги, вказавши, що оскільки це помилка банку, тому й не підлягає стягненню з нього. Окрім того, підтвердив те, що валютний рахунок ним відкривався за порадою знайомого з можливістю конвертації валют та отримання коштів у різниці такої конвертації. Дана сума була дійсно отримана відповідачем на рахунок, однак за порадою знайомого перекинута на інший рахунок (кому останній рахунок належить відповідач не зазначив). Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, зібрані докази, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.08.2022р. на підставі Заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який розміщений на сайті АТ «ПУМБ» [PERSON] відкрив у АТ«ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» поточний рахунок у валюті - долар США, операції за яким можуть здійснюватись з використанням платіжної картки отриманої на його ім`я та з прив`язкою до його мобільного телефону, зазначеного в заяві (для отримання відповідних повідомлень та смс). Документи на відкриття рахунку було отримано банком від [PERSON] в електронному вигляді через ДП «Дія» (а.с.57-59, 12-56). Окрім того, відповідачем додатково підписана письмова довідка не в електронному вигляді (а.с.60) та поліс добровільного страхування фінансових ризиків власників карткового рахунку від шахрайства в електронному вигляді (а.с.61-62). АТ«ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» є учасником Міжнародної платіжної системи Visa International (а.с.63-65). Всі умови щодо доступності коштів емітентів, вимоги до емітента та загальні вимоги щодо програми надано до матеріалів справи (а.с.69-79) та розміщена Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який розміщений на сайті АТ «ПУМБ», з яким і ознайомлювався відповідач зазначивши про це у Заяві приєднання до публічного договору. 26.09.2022р. на рахунок [PERSON] були позивачем помилково зараховані кошти в розмірі 5257.90 доларів США замість 52.58 доларів США (відсутність коми у сумі що збільшило таку в 100 раз рівно) за трьома операціями з-закордону на суму 219398.07 малагасійських аріарі (MGA) за конвертацією таких коштів в долар США, за процедурою «Visa Fast Funds» протягом 30хв. з моменту схвалення переказу (а.с.80-84, 91-92). Відповідно, банк повинен був здійснити розрахунок грошової суми на яку необхідно збільшити доступність коштів на рахунку клієнта ще до фактичного надходження до банку коштів від МПС Visa за переказом. Цього ж дня, [PERSON] перерахував грошові кошти, які були помилково оплачені банком, на інший рахунок шляхом операції покупки через POS-термінал (а.с.100-103), отже здійснена ним видаткова операція після помилкового перерахунку коштів банком. При цьому на з`ясування у [PERSON] обставин такої операції 26.09.2022р. по коштах, які явно перевищували конвертацію купівлі-продажу валюти, що не можливо було не зауважити власнику картки (банк без згоди клієнта не вправі встановлювати дані рахунку на який перераховані кошти), він зазначив, що про це знає знайомий, який рекомендував йому відкриття рахунку та проведення такого роду операцій по валютному рахунку, який на даний час з ним уже не контактує. Разом з тим, судом роз`ясненої, що відповідач не позбавлений права звернення до правоохоронних органів щодо шахрайства третіх осіб, однак відповідальність щодо санкціонованого використання картки чи її реквізитів покладена саме на її власника. Станом на 26.09.2022р. утворилась заборгованість за технічним (несанкціонованим) овердрафтом у розмірі 3946.32 доларів США. Окрім того, за п.2.19 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб у випадку втрати/крадіжки картки чи її реквізитів або в інших можливих несанкціонованих використань, клієнт-власник картки зобов`язаний негайно, протягом дня, в який здійснювалась відповідна подія здійснити зупинення (блокування) картки визначеним даним пунктом шляхом. Водночас за п.2.4 цього ж договору власник картки зобов`язаний вжити всіх можливих заходів для запобігання втрати/крадіжки, надійно її зберігати та портативний пристрій, Технічний засіб на який встановлений Мобільний платіжний додатко, не передавати картку/портативний пристрій/ Технічний засіб у користування третім особам, не повідомляти реквізити картки або іншу інформацію, пов`язану з нею, не повідомляти ПІН код, паролі тощо. Разом з тим, відповідач зазначив, що йому відомо було про прихід такої спірної суми на його картку, і він не вважає дії пов`язані з перекиданням таких коштів шахрайськими, оскільки це вина банку про помилковість перерахунку. На даний час до правоохоронних органів щодо дій знайомого, за порадами якого діяв, не звертався. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 р. № 675-УІІІ визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини першої ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» № 851-ІУ від 22.05.2003 р., електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно ч.ч. 1-2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Порядок укладення електронного договору визначений ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», згідно якої пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами ст. 12 цього Закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що між сторонами по даній справі в установленому законом порядку був укладений договір про надання банківських послуг в електронній формі, на підставі якого між ними виникли відповідні кредитні правовідносини. Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. 28.10.2022р. позивачем було направлено відповідачу вимогу про повернення коштів за несанкціонованим овердрафтом у розмірі 3946.32 доларів США, яка отримана адресатом 01.11.2022р. (а.с.104-105), однак станом на день отримання звернення, звернення до суду чи час ухвалення рішення, кошти такі не повернуто відповідачем. Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) та від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17 (провадження № 14-32цс19) зроблено висновок, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на цій підставі тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідносин і їх юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 11, частинами першою, другою статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Тлумачення положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. У той самий час сама лише наявність укладеного між сторонами договору не є достатньою підставою для віднесення до договірних будь-яких правовідносин, що виникають між цими особами. Для визнання відповідних зобов`язань між сторонами договірними необхідним є встановлення факту їх виникнення саме на підставі умов та на виконання відповідного договору. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24 лютого 2021 року у справі № 912/2601/19 та постанові у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 26 травня 2021 року справа № 202/7994/17-ц. Згідно зі статтею 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Отже, наявні всі обов`язкові умови для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення: набуття або збереження майна; набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою); відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов є належно обґрунтованим та підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного та ст.1212, 1213 ЦК України,

Outcome: approved