Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-04 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги обґрунтував тим, що 20.08.2022 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю [PERSON] та [PERSON] . За наслідками дорожньо-транспортної пригоди щодо обох водіїв було складено протоколи про адміністративне правопорушення та направлено на розгляд до суду. За результатом розгляду справ у суді, провадження щодо [PERSON] було закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення в його діях. В той же час [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у розмірі 850 грн. Цивільно- правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПАТ НАСК Оранта, страховий поліс №АТ 1002515, строк дії з 28.04.2022 року по 27.04.2023 року, розмір франшизи 2500 грн. Проте, відповідач [PERSON] в добровільному порядку відмовився сплачувати страхове відшкодування у розмірі франшизи, що змусило позивача звернутися до суду з вказаним позовом. Також позивач стверджував, що йому завдано маральних страждань, оскільки внаслідок пошкодження транспортного засобу, він змушений був витрачати свій час на пошук нових деталей, ремонт авто, пересуватися громадським транспортом, що призвело зміни нормального ритму життя в той час. А тому, позивач просив позов задовольнити, та стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі франшизи 2500 гривень, та моральну шкоду, яку позивач оцінив 7000 гривень. Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано. Позиція учасників в судовому засіданні. Позивач [PERSON] свої вимоги підтримав в повному обсязі, висловив доводи аналогічні в позовній заяві. Додатково ствердив, що частково страхове відшкодування йому виплатила страхова компанія. Однак відповідач в добровільному порядку відмовлявся сплатити відшкодування в розмірі франшизи. Вказані обставин змусили його звертатися в суд з позовом, що також порушує його нормальний, звичний ритм життя, оскільки він змушений витрачати час на судові процеси. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову визнав частково. Не заперечив щодо стягнення з нього страхового відшкодування у розмірі франшизи. Однак вважає, що моральна шкода не підлягає до відшкодування. Оскільки в той день внаслідок ДТП його транспортний засіб також було пошкоджено, він взагалі був не транспортабельним. Такі обставини, також внесли певні незручності в його життя, і завдали йому моральних страждань. В задоволенні вимоги про відшкодування моральної шкоди просив відмовити. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 01.06.2023 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, та призначено справу до судового розгляду. Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступного висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Згідно копії постанови Косівського районного суду від 09.09.2022 року провадження по справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. ст.122-4, 124 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с. 4). Згідно копії постанови Косівського районного суду від 26.09.2023 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення в розмірі 850 гривень. Суд зауважує, що копія постанова надана з ЄДРСР знеособленою, однак в порядку ч.5 ст.4 ЗУ «Про доступ до судових рішень» судом було перевірено належність вказаного доказу (а.с.5-6). Відповідно до копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №110953 від 20.08.2022 року, в с. Старі Кути водій [PERSON] керував автомобілем Peugeot Expert, д.н.з. [NUMBER] із причепом «прагматик» д.н.з. [NUMBER] та, не врахувавши швидкості руху, дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції щоб мати змогу контролювати рух транспортного засобу, допустив зіткнення із транспортним засобом Opel Vivaro д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів, чим порушив вимоги п.12.1, п.13.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП. В графі протоколу потерпілі зазначено : [PERSON] ( [PERSON] 8). Згідно копії полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ №1002515, цивільно-правова відповідальність [PERSON] , як користувача транспортного засобу Peugeot Expert, д.н.з. [NUMBER] була застрахована стосовно даного автомобіля в ПАТ НАСК «Оранта». Строк дії страхового полісу від 28.04.2022 року до 27.04.2023 року. Розмір франшизи 2500 гривень (а.с.9). Згідно копії схеми ДТП яка відбулася за участю водії [PERSON] , та [PERSON] , зазначено пошкодження, які отримали транспортні засоби внаслідок зіткнення 20.08.2022 року (а.с.10-11). Зміст спірних\~правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з правом позивача на отримання відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та неможливості врегулювання даного спору в позасудовому порядку. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до статті 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Частинами 1 та 2 ст. 76 ЦПК України установлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до змісту ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з ч.6. ст. 82 ЦПК України встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон 1961-ІV), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно до ст. 28 Закону 1961-ІV, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно з вимогами ст.386 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування (ст. 9 Закону України «Про страхування»). Відповідно до п.12.1 ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування (п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки (діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів), відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів встановлено, що 20.08.2022 року в близько 19:25 год в с. Старі Кути, по вул. О. Кобилянської відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Опель Віваро, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля Peugeot Expert, д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Постановою Косівського районного суду від 26.09.2022 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Судом встановлено, а відповідачем [PERSON] визнано, що відповідач не відшкодував позивачу франшизу в розмірі 2500 гривень, яка встановлена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судом. Щодо вимоги\~про відшкодування\~моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру дій особи, яка спричинила шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Відповідно до роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, розмір моральних страждань визначається з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача чи інших обставин. Визначаючи розмір моральної шкоди по даній справі суд враховує, що дійсно в результаті дорожньо-транспортної пригоди, зазнав пошкоджень транспортний засіб позивача [PERSON] , що в будь якому випадку є моральним стражданням пов`язаним з вимушеними змінами укладу життя пов`язаного із неможливістю певний час експлуатувати автомобіль внаслідок його пошкодженням та ремонту, докладати зусиль для пошуку деталей пов`язаних з ремонтом, тощо. Разом з тим, суд також враховує обставини справи внаслідок яких відбулася дорожньо-транспортна пригода, а саме на проїжджу частину дороги вибігла дитина, а тому внаслідок екстреного гальмування і відбулося зіткнення автомобілів. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль відповідача також зазнав пошкоджень, та був нетранспортабельним, що також потягло за собою зміни в нормальному укладі життя відповідача. А тому на переконання суду, розмір моральної шкоди визначений позивачем в сумі 7000 гривень, є дещо завищеним. З огляду на обставини справи, обставини дорожньо-транспортної пригоди, суд доходить переконання, що в даному випадку, адекватним розміром відшкодування моральної шкоди буде 2000 гривень. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 141, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, виходячи з того, що судом частково задоволено позов, до відшкодування підлягають витрати в розмірі 508,17 грн (4500?100%?9500=47,36%; 1073?100%?47,36% =508,17). На підставі вищевикладеного, та

Outcome: partial