Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-10 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 10.05.2023 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить стягнути з відповідачів кредитну заборгованість у розмірі 617421,84 грн. станом на 27.02.2023 року та солідарно судові витрати. Ухвалою від 02.06.2023 року провадження у справі відкрито. До судового засідання сторони не з`явились. Матеріали справи містять заяву представника позивача щодо розгляду справи за його відсутності, в якому також зазначено, що представник не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином. Правом на подання відзиву або будь-яких інших заяв щодо розгляду справи не скористалась. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином. Правом на подання відзиву або будь-яких інших заяв щодо розгляду справи не скористалась. Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вказаного суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В позовних вимогах позивач посилається на те, що АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 17.08.2016 року уклали кредитний договір ODН0GI0040300010, відповідно до якого банк зобов`язався надати боржнику кредит у розмірі 560700 грн. на термін до 01.08.2036 року, а [PERSON] зобов`язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав, однак боржник [PERSON] не здійснював погашення заборгованості, в зв`язку з чим станом на 27.02.2023 року має заборгованість 617421,84 грн. При цьому в забезпечення виконання зобов`язань за Договором ODН0GI0040300010 було укладено: Договір поруки з поручителем [PERSON] . Ні боржником, ані поручителем заборгованість на теперішній час не погашена, в зв`язку з чим позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до судових засідань не з`явились, правом на подання відзиву або будь-яких інших заяв щодо розгляду справи не скористались. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ 17.08.2016 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений Договір про іпотечний кредит № ODН0GI0040300010, відповідно до умов якого Банк зобов`язується надати Позичальникові на умовах цього Договору грошові кошти в сумі 560700,00 грн., а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути Кредит, платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором, у тому числі сплатити винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 0% від суми виданого кредиту у момент надання Кредиту та сплатити відсотки за користування Кредитом в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором. /а.с.14-20/. Відповідно до п. 1.2. Договору про іпотечний кредит № ODН0GI0040300010 від 17.08.2016 року Позичальник зобов`язується повернути Кредитору відповідно до умов цього Договору Кредит не пізніше 01.08.2036 року. Кредит надається на придбання у власність за договором купівлі-продажу б/н від 08.2016 року окремої квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , з метою постійного проживання. 17.08.2016 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір поруки №ODН0GI0040300010/1, відповідно до якого Поручитель [PERSON] зобов`язується відповідати перед Кредитором солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання Боржником усіх його зобов`язань за договором про іпотечний кредит № ODН0GI0040300010 від 17.08.2016 року та додатковими угодами до нього, як існуючими на момент укладення Договору, так і тими, що виникнуть на його підставі в майбутньому /а.с.22-23/. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № ODН0GI0040300010 від 17.08.2016 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] , станом на 27.02.2023 року загальна сума заборгованості за кредитом - 617421,84 грн., з яких: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 515823,54 грн., загальний залишок заборгованості за процентами - 101598,30 /а.с.5-6/. 16.02.2023 року АТ КБ «ПриватБанк» були направлені поштою боржнику та поручителю повідомлення-вимоги про усунення порушення неналежного виконання кредитного зобов`язання та про дострокове повернення споживчого кредиту в повному обсязі /а.с.7-13/. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Суд зазначає, що спірні правовідносини регламентуються положеннями ст. ст. 526, 530, 536, 611, 612, 634, 1048, 1050, 1054 ЦК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним\~договором банк\~або інша\~фінансова установа\~(кредитодавець)\~зобов`язується\~надати грошові\~кошти (кредит)\~позичальникові у\~розмірі та\~на умовах,\~встановлених договором,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути кредит\~та сплатити\~проценти. Частиною 1\~ст.\~553\~ЦК України\~визначено,\~що за\~договором поруки\~поручитель поручається\~перед кредитором\~боржника за\~виконання ним\~свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~554\~ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України (в редакцій, чинній на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду справи встановлено, що 17.08.2016 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений Договір про іпотечний кредит № ODН0GI0040300010, з метою забезпечення якого між ПАТ КБ «ПриватБанк», [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений відповідний договір поруки. Оскільки, відповідач не здійснив повернення коштів у строк, визначений у договорі, то суд приходить до висновку, що права, свободи та інтереси позивача порушені, що призвело до звернення позивача до суду за захистом. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved