Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-26 00:00:00

Позивачка свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] та після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі й на земельну ділянку, площею 2,6032 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Червоненської (на даний час Н.Сироватської ОТГ) сільської ради Сумського району. Після її смерті залишилось спадкове майно у виді вказаної земельної ділянки, яке остання відповідно до заповіту від 21.07.2017 року заповідала своїй доньці, позивачці по справі. В установлений законом строк [PERSON] не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки добросовісно помилялася, вважаючи, що при наявності заповіту та з тими обставинами які відбуваються в країні, вона не обмежена часом. На даний час позивачка просить визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , оскільки строк вона пропустила з поважних причин. В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, від представника позивача надійшла заява, в якій вона вимоги підтримала та просила проводити розгляд справи без їх участі. Представник Н.Сироватської селищної ради Сумського району до суду також не з`явився, направивши заяву про розгляд справи без його участі, направив відзив, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). Після її смерті залишилось спадкове майно, в тому числі й на земельну ділянку, площею 2, ,6032 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Червоненської (на даний час Н.Сироватської ОТГ) сільської ради Сумського району (а.с. 9). Відповідно до заповіту, складеного [PERSON] 21 липня 2017 року, посвідченого спеціалістом виконавчого комітету Н.Сироватської сільської ради та зареєстрованого в реєстрі за № 1-26, вона своє майно у виді вказаної земельної ділянки, площею 2,6032 га, заповідала дочці [PERSON] (а.с. 9). 07.06.2023 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Сумського районного нотаріального округу Хоменко О.В. з приводу прийняття спадщини, але постановою від 07.03.2023 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с. 13-14). Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини Відповідно до статті 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно статті 1222, 1223 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За життя [PERSON] склала заповіт, зареєстрований в реєстрі № 1-26, посвідчений спеціалістом виконавчого комітету Н.Сироватської сільської ради Сумського району Сумської області. Відповідно до статей 1233, 1234, 1235, 1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251 - 1252 цього Кодексу. Зі змісту заповіту вбачається, що спадкодавиця [PERSON] зробила розпорядження щодо належного їй майна у виді земельної ділянки, яке вона заповіла [PERSON] . Заповіт підписаний власноруч заповідачем. Проте, [PERSON] добросовісно помилялась, що вона обмежена часом, оскільки вважала, що під час воєнного стану в країні всі строки зупинились, в тому числі і строк прийняття спадщини, а тому у встановлений законом строк не звернулася з заявою про прийняття спадщини. Строк для прийняття спадщини закінчився. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 30 травня 2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування" особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. У разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини спадкоємці звертаються до суду. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини із поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Пленум Верховного Суду України в п. 24 своєї постанови від\~30\~травня 2008\~року №\~7\~Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування роз`яснив, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Судом встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] була заведена за заявою [PERSON] 07.06.2023 р. За наведених обставин суд вважає, що позивачкою строк для прийняття спадщини був пропущений з поважних причин, а тому відповідно до ст. 1272 ЦК України їй необхідно визначити додатковий строк в два місяці, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved