Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Будинкоуправління №1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України. Просить суд ухвалити рішення, яким: встановлені відповідачем ціни/тарифи на послуги вивезення твердих побутових відходів та з управління багатоквартирним будинком [ADDRESS] визнати незаконними; нараховану відповідачем на квартиру [ADDRESS] заборгованість, яка утворилась у період з 01.02.2022 по теперішній час за послугою з управління багатоквартирним будинком №67 та послугою з вивезення твердих побутових відходів визнати нікчемною. Вимоги позову обґрунтовує наступним. Позивач [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] та відповідно є споживачем житлово-комунальних послуг. До 01.02.2022 позивачу як споживачу житлово-комунальних послуг послугу з утримання будинків та прибудинкової території надавав відповідач. Позивач вважає, що його права як споживача житлово-комунальних послуг порушені відповідачем, оскільки з 01.02.2022 і по теперішній час відповідач у незаконний спосіб включив до рахунків-повідомлень про сплату житлово-комунальних послуг послугу з управління багатоквартирним будинком та послугу з вивезення твердих побутових відходів і визначив ціни/тарифи на ці послуги без погодження споживачів. Позивач вказує, що договір про надання послуг з управління зазначеним будинком між ним як споживачем послуги з управління багатоквартирним будинком та відповідачем не укладався. Позивача не було поінформовано як це передбачено Законом про ЖКП про запровадження відповідачем нової послуги з управління багатоквартирним будинком [ADDRESS] . Також відповідач не поінформував позивача і про структуру ціни/тарифу на послугу з управління багатоквартирним будинком та послугу з вивезення твердих побутових відходів. Також, позивач зазначає в обгрунтування позовних вимог те, що відповідач вважає, що будівля №67 та квартири в ній не є житловими, то згідно законодавства він не має права надана вати мешканцям будинку №67 житлово-комунальні послуги, які передбачені для багатоквартирних будинків. Однак, відповідач надає мешканцям житлово-комунальні послуги, про що свідчить договір на проживання та рахунки-повідомлення з оплати житлово-комунальних послуг, а отже відповідач визнає будинок та квартири в ньому житловими. Ухвалою суду від 02.02.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі. Ухвалою суду від 04.07.2023, яка відображена у протоколі судового засідання, постановлено прийняти до розгляду заяву позивача про зміну предмету позову. 23.03.2023 від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позов. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на його недоведеність та необґрунтованість. Так, згідно з ч. 2 ст. 14 Закону України «Про Збройні Сили України» земля, води, інші природні ресурси, а також майно, закріплені за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, є державною власністю, належать їм на праві оперативного управління та звільняються від сплати всіх податків відповідно до законів з питань оподаткування. 27.11.2012 на виконання наказу Міністра оборони України від 16.11.2012 №765 передано, а Київським квартирно-екплуатаційним управлінням було прийнято на баланс частину будівлі № 67 , а саме: приміщення 2-го, 3-го поверхів, загальною площею 932 кв.м., військового містечка № [NUMBER] по [ADDRESS] , про що було складено Акт приймання (передачі) будівель, споруд і території військового містечка, затвердженого заступником Міністра оборони України від 04.12.2012. Таким чином, з кінця 2012 частина будівлі №67, приміщення 2-го, 3-го поверхів штабу, санітарної частини, загальною площею 932 кв.м., військового містечка № [NUMBER] по [ADDRESS] перебуває на балансовому обліку Київського квартирно-екплуатаційного управління Міністерства оборони України. Відповідно до витягу з Єдиного реєстру об`єктів державної власності будівля № [ADDRESS] зареєстрована як «Штаб, санчасть» та згідно з класифікатором державного майна відносяться до об`єктів національної безпеки та оборони. Міністерство оборони України по відношенню до будівлі є суб`єктом управління, що здійснює управління майном, а Київське квартирно-експлуатаційне управління Міністерства оборони України - балансоутримувачем вказаного державного майна. Дана будівля обліковується як «Штаб, санчастина» та має статус нежитлового приміщення. 07.07.2014 між позивачем та на той час Будинкоуправлінням №4 Київського квартирно-екплуатаційного управління укладено договір №38 на тимчасове проживання у будівлі № [ADDRESS] , як будинок для тимчасового проживання за адресою: [ADDRESS] , відповідно до умов якого Будинкоуправління №4 Київського квартирно-екплуатаційного управління виступило наймодавцем, а [PERSON] наймачем. Відповідно до Розділу VII «Додаткові положення» Договору №38 на тимчасове проживання у будівлі № 67 , сторони, зокрема, визначили, що даний Договір є дійсним при фактичному проживанні наймача у переобладнаній будівлі на житло. Укладання цього договору не створює для наймача будь-яких інших прав на дане приміщення, крім права користування протягом встановленого терміну. З урахуванням зазначеного позивач не був та не є наймачем житлового приміщення в будинках державного фонду в розумінні положень ст. 61 ЖК України. 01.04.2017 відповідно до положень наказу Міністерства оборони України від 03.07.2013 №448 «Про затвердження положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України», Положення про Київське квартирно-екплуатаційне управління Міністерства оборони України, Положення про Будинкоуправління №1 Київського квартирно-екплуатаційного управління Міністерства оброни України, Київським квартирно-експлуатаційним управлінням Міністерства оборони України були передані Будинкоуправлінню №1 для утримання та обслуговування будівлі військового містечка № [NUMBER] по [ADDRESS] , в тому числі і будівля №67 2-й, 3-1 поверх штабу, санітарної частини, 1976 року побудови, про що було складено акт приймання (передачі) для утримання та експлуатації будівель, споруд і території військового містечка № [NUMBER] , який був затверджений начальником Головного квартирно-експлуатаційного управління від 01.04.2017. Відповідач вказує, що мешканці будівлі № [ADDRESS] по [ADDRESS] , яка була переобладнана для проживання військовослужбовців, працівників Збройних Сил України та членів їх сімей, не є співвласниками квартир у багатоквартирному будинку. 20.07.2020 між [PERSON] та Будинкоуправлінням №1 було укладено Договір №11 на тимчасове проживання корп. [ADDRESS] , як будинок для тимчасового проживання за адресою: [ADDRESS] . Даний Договір №11 на тимчасове проживання в будівлі № 67 було переукладено до зв`язку зі зміною нумерації відповідно технічного паспорту від 25.09.2014 та на заміну Договору №38 від 07.07.2014. Відповідно до умов Договору №11 на тимчасове проживання у будівлі № 67 Будинкоуправління №1 виступило наймодавцем, а [PERSON] наймачем. Сторони погодили, що використовуючи поняття «жиле приміщення (квартири) для тимчасового проживання», сторони виходять з того, що спеціально пристосовані казарми, будівлі і споруди (надалі - казарми) - це будівлі, які розташовані на території в/м, що переобладнані для тимчасового проживання військовослужбовців та не зареєстровані в органах місцевого самоврядування як об`єкти житлового фонду. Згідно з п. 1.2. Договору №11 на тимчасове проживання у будівлі № 67 предметом цього договору є передача Наймодавцем Наймачу жиле приміщення (квартиру) для тимчасового проживання у будівлі, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , жила площа 32, 4 кв.м, загальна площа 62,3 кв.м, а наймач зобов`язується прийняти надане приміщення та належним чином дотримуватися умов договору. У п. 2.2. Договору №11 на тимчасове проживання у будівлі № 67 , встановлено, що Наймодавець має право вимагати від наймача своєчасно вносити плату за спожиті житлово-комунальні послуги та вимагати вживати заходів до усунення виявлених недоліків, які пов`язані з наданням житлово-комунальних послуг і виникати з вини наймача, дотримуватися правил і вимог інших нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг. Отже, сторони у вказаному договорі передбачили обов`язок наймача компенсувати наймодавцю вартість житлово-комунальних послуг. Відповідач наголошує, що правовідносини, які склались між сторонами, в тому числі є і грошовими зобов`язаннями, оскільки серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено певний цивільно-правовий обов`язок з відшкодування, компенсації оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора - вимагати даної компенсації, відшкодування за надані послуги. Позивач як наймач добровільно прийняв на себе обов`язок своєчасно (щомісячно) відшкодовувати (компенсувати) Будинкоуправлінню №1 як наймодавцю вартість спожитих житлово-комунальних послуг. У свою чергу позивачем 03.04.2023 подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву. Посилався на висновок експерта Голубенка І.М. від 26.12.2019 №4-26/12, де вказано, що квартири №№20 , 21 , 23 , 25 використовуються за призначенням в якості житлових квартир. Квартири відповідають вимогам нормативної документації в галузі будівництва (вимогам ДБН). Просив суд не брати до уваги надані відповідачем докази з приводу того, що будівля є штабом-санчастиною і обслуговується відповідачем як адміністративна будівля. На переконання позивача договір на проживання №11 від 07.08.2020, укладений між сторонами, ніякого відношення до послуги з управління багатоквартирним будинком №67 та послуги вивезення твердих побутових відходів немає. Більше того, вказаний договір не регулює відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Загальна фраза (вимога) у п. 3.10 зазначеного договору на проживання про своєчасне відшкодування вартості спожитих житлово-комунальних послуг за тарифами організації постачальників відповідних комунальних послуг не дає відповідачу законних підстав регулювати відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках, а також запроваджувати одноособово нові житлово-комунальні послуги і встановлювати на них ціни/тарифи у спосіб, що не передбачений чинним законодавством України. Позивач щомісяця відшкодовує вартість послуги з утримання будинку №67 та прибудинкової території, до складу якої входять і вивезення твердих побутових відходів по тарифу, що був встановлений до запровадження відповідачем послуг з управління багатоквартирним будинком та вивезення твердих побутових відходів. Відповідач самостійно встановив нові житлово-комунальні послуги та ціни/тарифи по будинку №67 , що йде всупереч із положеннями Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Окремо позивач зауважує, що згідно пунктів 3.6, 4.1, 4.2 Положення Будинкоуправління №1 Київського квартирно-екплуатаційного управління Міністерства оборони України, затвердженого начальником Київського квартирно-експлуатаційного управління 31.03.2017, установа виконує роботи і надає послуги у відповідності до затвердженого (погодженого) рішення уповноваженого органу, які визначені в порядку вимог чинного законодавства України. Установа створена з метою задоволення потреб населення в житлово-комунальних послугах та іншого роду послугах, утримання в належному технічному та санітарному стані нерухомого майна, яке перебуває в його віданні, на балансі або обслуговуванні на підставі відповідних договорів та для отримання прибутку. Установа укладає договори з мешканцями про надання житлово-комунальних послуг, укладає договори на відшкодування витрат щодо надання житлово-комунальних послуг, які необхідні для утримання нерухомого майна, а також укладання інших правочинів для ведення господарської діяльності. 12.04.2023 позивачем подано до суду заяву про зміну предмета позову, яку прийнято до розгляду ухвалою суду від 04.07.2023. Позивач зазначав, що оскільки початкові вимоги не забезпечать у повній мірі захист його прав та інтересів, то позивач просив суд ухвалити рішення, яким: встановлені відповідачем ціни/тарифи на послуги вивезення твердих побутових відходів та з управління багатоквартирним будинком [ADDRESS] визнати незаконними; нараховану відповідачем на квартиру [ADDRESS] заборгованість, яка утворилась у період з 01.02.2022 по теперішній час за послугою з управління багатоквартирним будинком №67 та послугою з вивезення твердих побутових відходів визнати нікчемною; зобов`язати відповідача припинити дії по нарахуванню позивачу заборгованості за цінами/тарифами на послуги з управління багатоквартирним будинком [ADDRESS] , які були встановлені відповідачем у додатку №1 до наказу начальника Будинкоуправління №1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України від 05.03.2021 №8 «Про встановлення ціни на послуги» за період з лютого 2022 року по січень 2023 року; визнати наказ начальника Будинкоуправління №1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України від 05.03.2021 №8 «Про встановлення ціни на послуги» та додаток №1 до нього - незаконним. 17.05.2023 від представника відповідача на адресу суду надійшли заперечення щодо заяви про зміну предмету позову. Представник відповідача вказує, що в заяві позивача йдеться про зміну немайнових вимог шляхом додавання нових (визнання недійним ще одного акта). Це свідчить про подання нового позову. Зміна предмета позову не може бути пов`язана з пред`явленням додаткових позовних вимог немайнового характеру, про які не йшлося в первісній позовній заяві. Отже, як убачається зі змісту прохальної частини вказаної заяви, позивач доповнив свої позовні вимоги новими самостійними матеріально-правовими вимогами, що потребуватимуть наведення позивачем інших обставин та обгрунтування, відмінних від зазначених у первісній редакції позову, і може вважатися новим позовом. 17.05.2023 позивачем подано до суду пояснення. Позивач зазначає, що згідно абзацу першого частини другої статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування. Оскільки в будинку №67 проживають виключно наймачі, то ціни/тарифи на послуги з управління будинком повинні встановлюватися за домовленістю між виконавцем послуги та наймачами, оскільки саме наймачі є споживачами цих послуг, а не між відповідачем та власником будівлі №67, який не є споживачем житлово-комунальних послуг у будівлі №67. Як вбачається з наказу відповідача від 05.03.2021 №8 з додатком №1 до нього, то відповідач встановив ціни/тарифи на послуги з управління багатоквартирним будинком №67 самостійно, не за домовленістю сторін і не затвердженим (погодженим) рішенням уповноваженого органу. При цьому, встановлені відповідачем ціни/тарифи на послуги з управління багатоквартирним будинком №67 не відповідають реальним його витратам на управління будинком. У судовому засіданні, під час розгляду справи по суті, позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги позову не визнала, заперечувала щодо їх задоволення. Заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 07.07.2014 між [PERSON] та БУ №4 Київського КЕУ укладено договір №38 на тимчасове проживання у будівлі № [ADDRESS] , як будинку для тимчасового проживання за адресою: [ADDRESS] (т. 1, а.с. 20-22). Відповідного до п. 1.1. вказаного договору предметом договору є передача наймодавцем наймачу жилого приміщення (квартири) для тимчасового проживання у будинку [ADDRESS] , загальною площею 58,30 кв.м., а наймач зобов`язався прийняти надане приміщення та належним чином дотримуватися умов договору. 20.07.2020 між [PERSON] та БУ-1 Київського КЕУ укладено договір №11 на тимчасове проживання корп. № [ADDRESS] , як будинок для тимчасового проживання за адресою: [ADDRESS] (далі - договір №11) (т. 1, а.с. 23-25). Як убачається з Договору №11 даний договір переукладено у зв`язку зі зміною нумерації відповідно до технічного паспорту від 25.09.2014 на заміну договору від 07.07.2014 №38. Пунктом 1.1 Договору №11 визначено, що укладаючи договір, сторони виходять з того, що терміни, які використовуються у договорі, розуміються у значенні, що викладені в розділі IV Наказу Міністра оборони України від 31.07.2018 №380 «Про затвердження інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей житловими приміщеннями». Зокрема, використовуючи поняття «жиле приміщення (квартири) для тимчасового проживання» сторони виходять з того, що спеціально пристосовані казарми, будівлі і споруди (надалі - казарми) - це будівлі, які розташовані на території в/м, що переобладнані для тимчасового проживання військовослужбовців та не зареєстровані в органах місцевого самоврядування як об`єкти житлового фонду. Відповідно до п. 1.2. Договору №11 визначено предмет договору. Предметом цього договору є передача наймодавцем наймачу жилого приміщення (квартири) для тимчасового проживання у будівлі №____, який розташований за адресою: [ADDRESS] , жила площа 32,4 кв.м., загальна площа 62,3 кв.м., а наймач зобов`язався прийняти дане приміщення та належним чином дотримуватися умов договору. Згідно з п. 2.2. Договору №11 наймодавець має право вимагати від наймача своєчасно вносити плату за спожиті житлово-комунальні послуги та вимагати вживати заходів для усунення виявлених недоліків, які пов`язані з наданням житлово-комунальних послуг і виникли з вини наймача, дотримуватися правил і вимог інших нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг. Відповідно до п. 3.2. Договору №11 наймодавець зобов`язався забезпечувати згідно з законодавством своєчасне надання житлово-комунальних послуг належної якості. У свою чергу, відповідно до п.3.10 Договору №11 наймач зобов`язався своєчасно (щомісячно) відшкодовувати до 25 числа наступного місяця вартість спожитих житлово-комунальних послуг за тарифами організації постачальників відповідних комунальних послуг для військового містечка № [NUMBER] . Згідно з п. 6.1. Договору №11 договір набирає чинності з моменту його підписання та діє 2 (два) роки з правом переукладання та збереження положень даного договору у разі проживання на законних підставах за винятком п. 3.17, який розповсюджується на випадки вказані у даному пункті. Як убачається з п. 7.2. Договору №11 укладення цього договору не створює для наймача будь-яких інших прав на надане приміщення, крім права користування протягом встановленого терміну. Спір між сторонами виник з приводу того, що позивач вважає дії відповідача щодо встановлення та нарахування ціни/тарифу на послуги вивезення твердих побутових відходів та з управління багатоквартирним будинком [ADDRESS] неправомірними. Відповідно до листа Фонду державного майна України від 22.07.2021 №10-15-16714 будівля [ADDRESS] по [ADDRESS] перебуває на балансі Київського квартирно-експлуатаційного управління (код за ЄДРПОУ: 22991617, суб`єкт управління - Міністерства оборони України) (т. 1, а.с. 171, 181). Згідно з актом приймання (передачі) для утримання та експлуатації будівель, споруд і території військового містечка № [NUMBER] , який затверджено 07.04.2017, балансоутримувач, яким є Київське квартирно-екплуатаційне управління, передало користувачу, яким є Будинкоуправління № 1 Київського квартирно-екплуатаційного управління Міністерства оборони України, для утримання та обслуговування будівель військового містечка № [NUMBER] ( [ADDRESS] ), що були переобладнані для проживання військовослужбовців, працівників ЗСУ та членів їх сімей, зокрема, будівлю №67 - штаб, санчасть, 1976 року побудови, загальною площею 1173 кв.м. (т. 1 а.с. 188). Як убачається з витягу з Єдиного реєстру об`єктів державної власності, сформованого 22.07.2021 за №10-15-16714, будівля № [ADDRESS] зареєстрована як штаб, санчастина та згідно з класифікатором державного майна відноситься до об`єктів національної безпеки та оборони (т. 1, а.с. 172-173). Згідно з указаним Витягом з Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо державного майна суб`єктом управління, який здійснює управління вказаним майном є Міністерство оборони України, а балансоутримувачем зазначеного державного майна є Київське квартирно-експлуатаційне управління (т. 1, а.с. 172-173). Відповідно до наказу начальника Будинкоуправління №1 Київського квартирно-екплуатаційного управління Міністерства оборони України Наталії Авдеєнко №8 від 05.03.2021 з метою забезпечення належного утримання, управління та обслуговування будівель військового містечка № [NUMBER] , згідно переліку визначеного в акті приймання (передачі) для утримання та експлуатації будівель, споруд і території військового містечка № [NUMBER] , ввести в дію з 01 квітня 2021 року ціну на послуги з утримання, управління та обслуговування будівель в/м № [NUMBER] (управління багатоквартирними будинками) згідно додатків (т. 1, а.с. 190). Між ФОП [PERSON] (виконавець) та Будинкоуправлінням №1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України (споживач) 01.07.2022 укладено договір №2207-01 про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів з урахуванням операцій поводження з побутовими відходами (збирання, перевезення, знешкодження, захоронення). Відповідно до даного договору виконавець зобов`язався згідно з графіком надавати послуги з вивезення побутових відходів відповідно до схеми санітарного очищення м. Києва, затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.02.2004 №193, а споживач зобов`язався своєчасно оплачувати послуги за встановленими тарифами у строк і на умовах, передбачених цим договором (т. 2, а.с. 2-5). Статтею 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» передбачено, що військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо. Згідно ст. 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління. Так, судом установлено, що спірне приміщення - будівля [ADDRESS] по [ADDRESS] є державною власністю. Позивач [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS] на підставі договір №11 на тимчасове проживання від 20.07.2020. Будинкоуправління №1 діє на підставі Положення про Будинкоуправління №1 Київського квартино-експлуатаційного управління Міністерства Оборони України (нова редакція), затвердженого наказом начальника Київського квартино-експлуатаційного управління №56 від 31 березня 2017 року. Будинкоуправління №1 призначене для утримання нерухомого майна, яке перебуває у його віданні, на балансі або обслуговування на підставі відповідних договорів, в належному технічному та санітарному стані, забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання житлових будинків, гуртожитків, забезпечення благоустрою, а також створення нормальних житлово-побутових умов для проживання. Відповідно до відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності Будинкоуправління №1 за КВЕД, зокрема, є 81.10 - комплексне обслуговування об`єктів. Будівля [ADDRESS] , що по [ADDRESS] , в якому знаходиться помешкання позивача, відноситься до відомчого житлового фонду Міністерства оборони України. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлових та комунальних послуг визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Пунктами 3.1, 3.4 розділу 3 Положення Будинкоуправління №1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України (нова редакція) визначено, що Будинкоуправління №1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України (надалі Установа) є суб`єктом господарювання відповідно до діючого законодавства України. Установа самостійно планує свою виробничо-господарську діяльність та іншу діяльність. Основою планів є договори, в тому числі договори цивільно-правового характеру, які укладаються з суб`єктами підприємницької діяльності та приватними особами. При цьому, п. 3.6 вказаного положення передбачено, що установа виконує роботи і надає послуги установам, організаціям, суб`єктам господарської діяльності та громадянам за договірними цінами та за цінами на житлово-комунальні послуги у відповідності до затвердженого (погодженого) рішення уповноваженого органу, які визначені у порядку вимог чинного законодавства України. З матеріалів справи встановлено, що наказом начальника Будинкоуправління №1 Київського квартирно-екплуатаційного управління Міністерства оборони України Наталії Авдеєнко №8 від 05.03.2021 введено в дію з 01 квітня 2021 року ціну на послуги з утримання, управління та обслуговування будівель в/м № [NUMBER] . Окрім того, судом встановлено, що ФОП [PERSON] надає відповідачу послуги з вивезення твердих побутових відходів на підставі договору №2207/01 від 01.07.2022, що підтверджується відповідними актами надання послуг (т. 2, а.с. 6-13). Відповідно до ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року, в редакції, чинній на час передання житлових фондів на баланс Будинкоуправління №1, в залежності від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують спеціально уповноважені центральні органи виконавчої влади; друга група - житлово-комунальній послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території; третя група - житлово-комунальній послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін). При цьому, ч. 2 ст. 14 вказаного Закону, в редакції, чинній на час передання житлових фондів на баланс Будинкоуправління №1, визначено, що ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначних законом. 09 листопада 2017 року був прийнятий Закон України «Про житлово-комунальні послуги» за №2189VIII, Закон України «Про житлово-комунальні послуги» за №1875-IV від 24 червня 2004 року, який був діючим на час передання житлових фондів на баланс Будинкоуправління №1, втратив чинність з дня введення в дію цього Закону, окрім норм, що регулюють надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, управління будинком, спорудою або групою будинків, ремонту приміщень, будинків, споруд, які втрачають чинність через шість місяців з дня набрання чинності цим Законом. Таким чином, з дня набрання чинності Законом України «Про житлово-комунальні послуги» за №2189-VIII, відбулись зміни в сфері житлового-комунальних послуг і до повноваження органів місцевого самоврядування перестало входити встановлення (у тому числі і за результатами коригування) тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Враховуючи те, що відповідач Будинкоуправління №11 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України є самостійним господарюючим суб`єктом, яке від свого імені надає житлово-комунальні послуги в будинках, які передані йому на балансовий облік, управління та перебувають на його обслуговуванні, то відсутні підстави для задоволення позову. Також, позивачу достеменно відомо, що будівля № 67 військового містечка, що за адресою: [ADDRESS] , в якому знаходиться його помешкання, відноситься до відомчого житлового фонду Міністерства оборони України, мешканці даної будівлі не є співвласниками квартир у багатоквартирному будинку, а тому посилання позивача на аналогію визначення ціни послуг як у багатоквартирному будинку не заслуговують на увагу. Відповідно до п. 6-1 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у багатоквартирних будинках, а також одно- і двоквартирних житлових будинках, гуртожитках, у яких всі квартири, житлові та нежитлові приміщення є виключно державної або комунальної власності, управитель багатоквартирного будинку визначається органом, уповноваженим управляти державним або комунальним майном відповідно. Зобов`язання з оплати послуги з управління багатоквартирним будинком у таких будинках, гуртожитках у разі здачі в найм (оренду) квартир, житлових та/або нежитлових приміщень несуть наймачі (орендарі) таких квартир та/або приміщень. Суд зауважує, що позивач як наймач добровільно прийняв на себе обов`язок своєчасно відшкодовувати наймодавцю вартість спожитих житлово-комунальних послуг відповідно до п. 3.10 Договору №11. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню. Інші доводи сторін не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Outcome: dismissed