Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-04 00:00:00

Позивач в особі представника адвоката Макушевої С.В. звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, в якому просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] основний борг за договором позики у розмірі 93 218,40 грн., штраф за договором позики 85 294,83 грн., та три відсотки 2804,21 грн., а всього 181 317,44 грн., покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1450,53 грн. та витрати на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 30 липня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір безпроцентної позики №30/07/19-12. Відповідно до п.1 Договору,Позикодавець передав у власність, а Позичальник прийняв у власність від Позикодавця грошові кошти в сумі 67 424,39 грн., що за курсом НБУ ( 1 долар США =25,252582 грн.) на день укладання договору еквівалентно 2670 доларів США. В свою чергу Позичальник зобов`язалась повернути позику у визначеним договором строк .12.02.2020 року між [PERSON] та [PERSON] укладено додаткову угоду №2 до договору позики . Даною угодою вносились зміни до п. 1,5,6 Договору. В тому числі, змінено графік повернення позики та строк повернення позики до 30.04.2020 року, та суму, а саме 59 653,00 грн., що еквівалентно 2420,00 доларів США у відповідності до курсу АТ КБ ПРИВАТБАНК на день укладення Договору у сумі за 1 долар США = 24,65 грн.. 12.02.2020 року [PERSON] надала розписку, якою підтвердила отримання позики у сумі 59 653,00 грн., що еквівалентно 2420,00 доларів США у відповідності до курсу АТ КБ ПРИВАТБАНК на день укладення Договору у сумі за 1 долар США = 24,65 грн.,та зобов`язалась повернути цю суму у строк до 30.04.2020 року [PERSON] .. Крім того, Відповідач зобов`язалась повернути суму позики, яка визначена пунктом 1Договору відповідно до графіку повернення Позичальником грошових коштів, який визначений у пункті 5 Договору зі змінами ,внесеними додатковою угодою. Строк повернення грошової суми у повному обсязі настав 30.04.2020 року, однак Відповідач умови договору перестала виконувати з 01.03.2020 р., грошові кошти не повернула. [INFO] [PERSON] померла. Її правонаступником є чоловік [PERSON] , який прийняв спадщину. Посилаючись на вищенаведені обставини , позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 квітня 2023 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін . В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову. Відповідач , належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, в зв`язку з чим на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідні ним правовідносини. 30 липня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір безпроцентної позики №30/07/19-12. Відповідно до п.1 Договору,Позикодавець передав у власність, а Позичальник прийняв у власність від Позикодавця грошові кошти в сумі 67 424,39 грн., що за курсом НБУ ( 1 долар США =25,252582 грн.) на день укладання договору еквівалентно 2670 доларів США. В свою чергу Позичальник зобов`язалась повернути позику у визначеним договором строк 12.02.2020 року між [PERSON] та [PERSON] укладено додаткову угоду №2 до договору позики . Даною угодою вносились зміни до п. 1,5,6 Договору. В тому числі, змінено графік повернення позики та строк повернення позики до 30.04.2020 року, та суму, а саме 59 653,00 грн., що еквівалентно 2420,00 доларів США у відповідності до курсу АТ КБ ПРИВАТБАНК на день укладення Договору у сумі за 1 долар США = 24,65 грн.. 12.02.2020 року [PERSON] надала розписку, якою підтвердила отримання позики у сумі 59 653,00 грн., що еквівалентно 2420,00 доларів США у відповідності до курсу АТ КБ ПРИВАТБАНК на день укладення Договору у сумі за 1 долар США = 24,65 грн.,та зобов`язалась повернути цю суму у строк до 30.04.2020 року [PERSON] .. Крім того, Відповідач зобов`язалась повернути суму позики, яка визначена пунктом 1Договору відповідно до графіку повернення Позичальником грошових коштів, який визначений у пункті 5 Договору зі змінами ,внесеними додатковою угодою. Строк повернення грошової суми у повному обсязі настав 30.04.2020 року, однак Відповідач умови договору перестала виконувати з 01.03.2020 р., грошові кошти не повернула. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . 02 лютого 2022 року [PERSON] направив на адресу Приватного нотаріуса Бердянського районного нотаріального округу Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро) Бондаренко Є.М. заяву про наявність майнових вимог до спадкоємців [PERSON] , вказавши, що станом на день складання претензії ( 02.02.2022) заборгованість за договом позики №30/07/19-12 від 30.07.2019 та Додаткової угоди № 2 від 12.02.2020 складає 62\~260,92 гривень, з яких: 59653,00 гривень сума боргу, 1\~584,70 гривень інфляційне збільшення та 1\~023,22 гривень 3% річних. В свою чергу, [PERSON] на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , був зареєстрований, що піддержується відміткою у паспорті про реєстрацію шлюбу від 21.03.1993 року, тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог\~ст. 1268 ЦК України. Зазначені обставини встановлені ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.02.2022 у справі 205/6212/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Лозенко Валентина Володимирівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Таким чином , судом встановлено , що спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є [PERSON] , який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Докази того, що [PERSON] протягом строку, встановленого\~статтею 1270 ЦК України\~ звертався із заявою про відмову від прийняття спадщини, в матеріалах справи відсутні , а тому він вважається таким , що прийняв спадщину. Зобов`язання виникають з підстав, передбачених\~статтею 11 ЦК України, зокрема із договорів. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у масність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими знаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша\~статті 530 ЦК України). Відповідно до змісту\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами\~ЦК України. Згідно з приписами\~статті 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~статті 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилом\~статті 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника регламентуються приписами статей 1281 і 1282 ЦК України. Відповідно до статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно із статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті. За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. У ЦК України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку визначений справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців. Дотримання цього балансу полягає в тому, щоб забезпечити задоволення вимог кредитора спадкодавця за рахунок спадкового майна, не порушивши майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи. Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зокрема, як зазначалося вище, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців в межах вартості отриманої спадщини є справедливим стосовно до законних інтересів та правомірних очікувань кредитора. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18) зроблено висновок, що "спадкоємець зобов`язаний повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо йому відомо про борги останнього. Кредитор має пред`явити свою вимогу до спадкоємців протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, незалежно від настання строку вимоги, а якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, то не пізніше одного року від настання строку вимоги. Наслідком пропуску кредитором вказаних строків звернення з вимогою до спадкоємців є позбавлення кредитора права вимоги. Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою". У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 червня 2018 року у справі № 758/8549/15-ц (провадження № 61-8438св18) зроблено висновок щодо застосування положень статті 1281 ЦК України і зазначено, що вказана норма не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`являння вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса. Судом при розгляді вказаної справи встановлено наявність порушеного права позивача на повернення грошових коштів. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що позивач про смерть [PERSON] дізнався в грудні 2020 року , що останнім не оспорюється, оскільки з матеріалів позовної заяви вбачається, що ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2020 року провадження у справі 205/6212/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Лозенко Валентина Володимирівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню було зупинено до залучення до участі у справі правонаступника позивача [PERSON] . У зв`язку з чим суд приходить до висновку , що з наступного дня після цієї дати почався перебіг строку на пред`явлення вимог кредитора до його спадкоємців. З вимогою до спадкоємців боржника [PERSON] , як кредитор спадкодавця [PERSON] , звернувся лише 03.лютого 2022 року , тобто з порушенням строку , встановленого ст. 1281 ЦК України, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог , що узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18), яким встановлено, що у частині четвертій статті 1281 ЦК України визначено наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. ВС наголосив, що визначені у статті 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними за своєю правовою природою та наслідками строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed