Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-04 00:00:00

представник товариства з обмеженою відповідальністю Порше Мобіліті (далі за текстом - ТОВ Порше Мобіліті), звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування позову зазначив, що 02 жовтня 2012 року між [PERSON] та ТОВ «Порше Мобіліті» укладено кредитний договір № 50006194, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 67405,97 грн., що еквівалентно 8265,60 доларів США. Цільове призначення кредиту - придбання автомобіля марки VW модель Jetta NF, кузов № [NUMBER] , об`єм двигуна 1390 куб см, рік випуску 2012, строком на 60 місяців, із сплатою щомісячних платежів відповідно до умов кредитного договору та графіка погашення кредиту. Крім того, між позивачем та відповідачем 14.10.2013 року укладено Додаткову угоду № 1 до Кредитного договору № 50006194, відповідно до якого позивач надав відповідачеві додатковий кредит в сумі 45157,73 грн., що еквівалентно, на дату укладення договору, 5510,40 доларів США з цільовим призначенням - для сплати страхових платежів відповідно до Договору страхування, укладеного відповідачем та АТ СК АХА Страхування на виконання умов кредитного договору. За умовами договору платежі відповідачем повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США. Процентна ставка за договором кредиту становить 9,90% на рік, яка може бути змінена. 05 вересня 2014 року між сторонами була укладена додаткова угода до кредитного договору № 500006194 від 02.10.2014 року, якою збільшено термін дії кредитного договору до 63 місяців, а також новий графік погашення кредиту до 15 січня 2018 року. 25 грудня 2014 року сторони уклали Додаткову угоду до кредитного договору № 500006194 від 02.10.2014 року, якою збільшено термін дії кредитного договору до 66 місяців, а також новий графік погашення кредиту до 15 квітня 2018 року. З метою забезпечення виконання кредитних зобов`язань 16.10.2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] укладено договір застави, згідно з яким останній передав у заставу товариству автомобіль марки Volkswagen, модель Jetta , д.н.з. [NUMBER] . Починаючи з вересня 2014 року відповідач почав систематично порушувати зобов`язання за договором щодо сплати щомісячних платежів, внаслідок чого виникла заборгованість. Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 12 травня 2016 року у цивільній справі №227/502/16-ц стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ Порше Мобіліті заборгованість за кредитним договором №50006194 за період з травня по грудень 2015 року у сумі 32969 грн. 38 коп. Заборгованість за вказаним рішенням суду була примусово стягнута виконавчою службою у 2018 році. Крім того, за відповідачем рахується заборгованість за вказаним кредитним договором по виставленим рахункам за період з січня 2016 року по квітень 2018 року з платежів у повернення кредиту та сплати процентів в розмірі 204 334 грн. 09 коп. Окрім заборгованості за виставленими рахунками, внаслідок порушення грошового зобов`язання, відповідачу також нараховані інфляційні витрати у сумі 65505 грн. 26 коп. та 3% річних у сумі 18390 грн. 07 коп. за останні три роки, що передують подачі позову (за період з 06.07.2019 по 05.07.2022 р.). Внаслідок неналежного виконання зобов`язань відповідачем позивач поніс збитки у розмірі 26200 грн. Загальна сума заборгованості [PERSON] перед товариством становить 314 429 грн. 42 коп. Також, позивачем понесені судові витрати у розмірі 20000 грн. на оплату професійної правничої допомоги з підготовки позову та комплексного представництва інтересів позивача у суді першої інстанції за договором, укладеним з АТ Праймлекс та 4716 грн. 44 коп. - оплата судового збору. У зв`язку з викладеним, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь\~ ТОВ Порше Мобіліті заборгованість за кредитним договором у сумі 314 429 грн. 42 коп. та судові витрати. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 22 серпня 2022 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. В заяві від 22.09.2022 відповідач зазначив, що не визнає позовні вимоги. Додаткову угоду та графік погашення кредиту від 25.12.2014 р. не погоджував та не підписував. Крім того, вважає необґрунтованими вимоги про стягнення з нього інфляційних втрат та 3 % річних за несвоєчасну оплату рахунків. Компанія не понесла збитків, викликаних знеціненням національної валюти, оскільки мало місце валютне застереження та прив`язка до долару США. Починаючи з 2016 року позивач не надсилав йому рахунки на сплату кредиту та відсотків. Стосовно судових витрат на професійну правову допомогу зазначив, що їх документальне підтвердження в матеріалах позовної заяви відсутнє. Строк дії Додаткової угоди від 05.09.2014, яким збільшено строк повернення кредиту до 63 місяців, сплив 15.01.2018 року. У зв`язку із чим просив застосувати строк позовної давності за наслідками розгляду справи. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 22 вересня 2022 року закрито підготовче провадження по справі та призначено судовий розгляд справи. 28 листопада 2022 року відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому він зазначив обставини та заперечення щодо позовних вимог, аналогічні тим, що викладені у заяві від 22.09.2022 року. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ Порше Мобіліті в повному обсязі. У відзиві від 14.03.2023 відповідач додатково зазначив, що у січні 2016 року ТОВ Порше Мобіліті звернулося із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором та дострокове стягнення всієї суми кредиту. У зв`язку із чим, рахунки не могли бути виставлені з січня 2016 року по квітень 2018 року. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник позивача Юлдашева К.В. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі, 30.06.2023 року надіслала заяву про розгляд справи 05.07.2023 року без її участі. Відповідач [PERSON] , в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог, надав пояснення аналогічні тим, що викладені у письмовій заяві та відзиві на позовну заяву, просив суд відмовити у їх задоволенні, судовий розгляд призначений на 05 липня 2023 року просив провести без його участі. Суд, вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи та проаналізувавши законодавство, яким врегульовано спірні правовідносини, дійшов такого висновку. Короткий зміст фактичних обставин справи. 02 жовтня 2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] укладено кредитний договір № 50006194, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 67405,97 грн., що еквівалентно, на дату укладення договору, 8265,60 доларів США, з цільовим призначенням - для придбання автомобіля марки VW модель Jetta NF, кузов № [NUMBER] , об`єм двигуна 1390 куб см, рік випуску 2012, строком на 60 місяців, процентна ставка 7.00%, змінна,\~ із сплатою щомісячних платежів відповідно до умов кредитного договору та графіка погашення кредиту (а.с.13-25). 14 жовтня 2013 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду № 1 до Кредитного договору № 50006194 від 02.10.2012 року, відповідно до якої позивач надав відповідачеві додатковий кредит в сумі 45157,73 грн., що еквівалентно, на дату укладення договору, 5510,40 доларів США з цільовим призначенням - для сплати страхових платежів відповідно до Договору страхування № crP266950Га/13скв від 16.10.2013 року, укладеного позичальником з АТ СК «АХА Страхування» на виконання умов кредитного договору. Вказаною додатковою угодою № 1 від 14.10.2013 року, у зв`язку з отриманням позичальником додаткового кредиту, були внесені зміни до загальних умов кредитування, що є невід`ємною частиною кредитного договору (а.с. 27-33). 05 вересня 2014 року між сторонами укладено додаткову угоду до кредитного договору № 500006194 від 02.10.2014 року, якою був збільшений термін дії кредитного договору до 63 місяців, а також погоджений новий графік погашення кредиту. Крім того п. 2 вказаної угоди визначено, що сторони домовились на період з 01.09.2014 року по 30.11.2014 року надати позичальнику відстрочку по сплаті основного боргу за кредитом та процентів та протягом вказаного періоду, відповідно до п. 3 даної угоди, штрафні санкції (штраф, пеня, неустойка) за невиконання умов кредитного договору не застосовуються. Графіком погашення кредиту, який є додатком до додаткової угоди від 05.09.2014 року визначено суми та періодичність внесення платежів за кредитним договором (а.с.34-37). В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 16 жовтня 2012 року між [PERSON] та ТОВ «Порше Мобіліті» укладено договір застави транспортного засобу № 50006210, пунктом 5.3.3. якого передбачено, що у випадку невиконання (або часткового невиконання) заставодавцем своїх зобов`язань перед заставодержателем за кредитним договором та цим договором нотаріус на вимогу заставодавця здійснює виконавчий напис на цьому договорі (а.с. 45-50). Рішенням Добропільського міскрайонного суду Донецької області від 12.05.2016р. у справі №227/502/16-ц з [PERSON] на користь ТОВ «Порше Мобіліті» стягнута заборгованість за кредитним договором № 50006194 від 02.10.2012 р. за несплаченими рахунками з травня по грудень 2015 р. в сумі 32 969,38 грн. та судові витрати. Рішення набрало законної сили 24.05.2016 р. (а.с.109-115). В порядку примусового виконання рішення суду у справі №227/502/16-ц, постановою головного державного виконавця Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 12.08.2016 відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №227/502/16-ц виданий 19.07.2016 Добропільським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ Порше Мобіліті заборгованості у розмірі 32969, 38 грн. (а.с.101-102). Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 27.06.2018 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №227/502/16-ц від 19.07.2016 закінчено. Рішення суду виконано фактично у повному обсязі (а.с. 103-104). У позовній заяві позивач стверджує, що повністю рішення суду у справі №227/502/16-ц у примусовому порядку було виконано лише у 2018 році. Зі зведеної облікової виписки по кредитному договору №50006194 клієнта [PERSON] вбачається, що останній платіж на погашення заборгованості за кредитом надійшов 27.03.2018 року (а.с.91-94). Як вбачається з рахунків-фактур: №00300348 від 06.01.2016, №00305212 від 02.02.2016, №00309018 від 04.03.2016, №00312597 від 05.04.2016, №00316258 від 06.05.2016, №00319793 від 03.06.2016, №00323955 від 05.07.2016, №00327335 від 02.08.2016, №00332121 від 01.09.2016, №00335149 від 03.10.2016, №00340199 від 01.11.2016, №00343307 від 01.12.2016, 00346349 від 05.01.2017, №00350776 від 01.02.2017, №00354209 від 01.03.2017, №00358129 від 03.04.2017, №00361260 від 03.05.2017, №00364399 від 01.06.2017, №00367419 від 03.07.2017, №00370369 від 01.08.2017, №00373473 від 01.09.2017, №00376496 від 02.10.2017, №00379622 від 01.11.2017, №00382471 від 01.12.2017, №00386835 від 03.01.2018, №00387636 від 01.02.2018, №00391162 від 01.03.2018, №00394548 від 02.04.2018 та зведеної облікової виписки по кредитному договору клієнта [PERSON] , відповідачу з січня 2016 року по квітень 2018 року нараховувались відсотки на основну та додаткову суму кредиту (а.с. 67-94). Проценти по основному кредиту за вказаний період нараховано на суму 85421,16 грн., по додатковому кредиту - 58183, 42 грн. Платежі з основного боргу та відсотків від боржника [PERSON] на оплату вказаних рахунків-фактур у період з січня 2016 року по квітень 2018 року позивачу не поступали, що встановлено зі зведеної облікової виписки по кредитному договору клієнта [PERSON] . Суд звертає увагу на те, що рахунки-фактури відповідачу були виставлені відповідно до додаткової угоди до кредитного договору №50006194 від 25.12.2014 та графіку погашення кредиту, яким збільшено строк кредиту, який складає 66 місяців (а.с. 38-42). Підписи сторін відсутні. Разом із тим відповідач заперечив проти вказаної додаткової угоди, оскільки не підписував її. Отже, суд не приймає до уваги вказану додаткову угоду та графік погашення кредиту, оскільки за викладених обставин її не можна вважати укладеною. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 13.12.2018 визнано виконавчий напис, вчинений 20 липня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г.В. за реєстровим №1618 щодо звернення стягнення на предмет застави - автомобіль марки Volkswagen Jetta, тип ТЗ - легковий седан, кузов № [NUMBER] , 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] та його подальшої реалізації з метою задоволення вимог ТОВ Порше Мобіліті за кредитним договором №50006194 від 02.10.2012 року на загальну суму 156945, 96грн. таким, що не підлягає виконанню (а.с. 163-167). Рішення набрало законної сили 15.01.2019 року. Як зазначено у ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З рішення Краматорського міського суду Донецької області від 13.12.2018 вбачається, що судом встановлено, що у зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором, ТОВ Порше Мобіліті була надіслана вимога (повідомлення) від 05 жовтня 2015 року щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитом. З посиланням на п. 3.2. договору кредиту ТОВ «Порше Мобіліті» вимагало від позивача дострокового повернення суми кредиту у повному обсязі та заборгованості відповідно до умов договору, яка на поточну дату становить 131 701,03 грн. та складається з: невиплаченої суми кредиту, що становить еквівалент 4 492,45 доларів США,\~\~що відповідно до обмінного курсу за безготівковими операціями ПАТ «Креді АгрікольБанк» складає 94 943,44 грн.; несплачені чергові платежі 36 757,59 грн. Вимога містила попередження, що у випадку неповернення суми кредиту та несплати заборгованості протягом 30 календарних днів з дати одержання цієї вимоги, компанія буде змушена вдатися до примусового стягнення суми кредиту та заборгованості, в тому числі за рахунок автомобіля, що був переданий компанії у заставу для забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за договором. Відповідно до роздруківки з сайту Укрпошти від 04.07.2016р. вказана письмова вимога була отримана позивачем особисто 15.06.2016р. Вказана довідка спростовує твердження позивача щодо неотримання ним письмової вимоги відповідача по справі (а.с. 165-166). Про направлення вимоги ТОВ Порше Мобіліті на адресу [PERSON] про дострокове повернення кредиту та суми заборгованості, шляхом опублікування її у газеті\~ Урядовий кур`єр від 25.12.2015 № 242, зазначено у рішенні Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 12.05.2016. Отже, є встановленою та такою, що не підлягає доказуванню, обставина, що позивач ТОВ Порше Мобіліті направивши вимогу (повідомлення) [PERSON] , яка ним була отримана, про дострокове повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором, тим самим змінив строк виконання зобов`язання. Мотиви, з яких виходив суд, та застосовані норми права Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81\~ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) викладено правову позицію про те, що після направлення кредитодавцем вимоги про дострокове повернення кредитної заборгованості та, відповідно, припинення дії кредитного договору, права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Пунктом 3.2. загальних умов кредитування, додатку до кредитного договору №50006194 від 02.10.2012 передбачені випадки в яких компанія має право визнати термін повернення кредиту та додаткового кредиту таким, що настав та\\або вимагати дострокового розірвання кредитного договору. Зокрема таким випадком, відповідно до підпункту 3.2.1., є порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) з повернення кредиту та/або сплати плати за користування кредитом на строк щонайменше 1 (один) календарний місяць. Відповідно до пункту 3.3 вказаних умов кредитування, позичальник зобов`язаний повернути компанії у повному обсязі суму кредиту та суму додаткового кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню (сума до повернення Позичальником розраховується компанією і вказується у повідомленні компанії) протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу позичальником (для фізичних осіб). Якщо з будь-яких причин повідомлення не буде отримано, перебіг вказаного строку починається з дати відправлення цього повідомлення. Отже, направивши вимогу від 05 жовтня 2015 року про дострокове повернення кредиту та сплату заборгованості, яка отримана відповідачем 15.06.2016 ТОВ Порше Мобіліті у період з січня 2016 року по квітень 2018 року безпідставно нарахувало відсотки за користування основного та додаткового кредиту у сумі 85421, 18 грн. та 58183, 42 грн. відповідно. З огляду на викладене, суд вважає, що вірною є сума заборгованості за кредитом, яка зазначена у вимозі (повідомленні) ТОВ Порше Мобіліті від 05 жовтня 2015 року у розмірі 131 701,03 грн. яка складається з: невиплаченої суми кредиту, що становить еквівалент 4 492,45 доларів США, що відповідно до обмінного курсу за безготівковими операціями ПАТ «Креді АгрікольБанк», на час пред`явлення вимоги відповідачу, склала 94 943,44 грн. та несплачені чергові платежі 36 757,59 грн, з вирахуванням виплат, які стягнуті з відповідача під час примусового виконання рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від від 12.05.2016. Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача 3 % річних від простроченої суми заборгованості, суд зазначає, що їх слід також розраховувати із суми заборгованості, зазначеної у вимозі (повідомленні) з урахуванням сум, які примусово стягнуті за рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від від 12.05.2016. Крім того, безпідставними є вимоги щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат, оскільки, як убачається із змісту кредитного договору та додатків до нього, сторони при укладанні договору встановили умову - повернення кредиту проводиться частинами, у гривні, але кожний черговий платіж визначається як еквівалент у доларах США з таким розрахунком, щоб сума повернутого кредиту в гривнях відповідала сумі 8265,60 доларів США (за кредитним договором) та 5510,40 доларів США (за додатковою угодою). Індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. Разом із тим, у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти. Таких висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 01 березня 2017 року у справі № 6-284цс17. Також, аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 296/10217/15-ц (провадження № 14-727цс19). Позовні вимоги про стягнення витрат в розмірі 26200 гривень,\~ відповідно до п. 8.5. Договору, не доведені та не є збитками, а тому не підлягають відшкодуванню на підставі ст. 22 ЦК України. Стосовно заявленого позивачем клопотання про застосування позовної давності, суд зазначає наступне. Право на звернення до суду за захистом кореспондується зі статтею 256 ЦК України, яка встановлює для особи часові межі для звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу та називає їх позовною давністю. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Початок перебігу позовної давності визначається в статті 261 ЦК України. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Натомість, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (абзац перший частини п`ятої статті 261 ЦК України). Як вбачається із матеріалів справи, строк дії кредитного договору від 02\~жовтня 2012 року встановлено 63 місяці, тобто до 15 січня 2018 року. Починаючи з травня 2015 року по липень 2015 року [PERSON] не здійснював виконання своїх зобов`язань за кредитним договором. 25 грудня 2015 року в газеті Урядовий кур`єр опублікована вимога-повідомлення від 05 жовтня 2015 року ТОВ Порше мобіліті до [PERSON] про дострокове повернення кредиту та заборгованості, яка фактично отримана відповідачем 15.06.2016 року. У лютому 2016 року позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості з відповідача. Як зазначалось судом, рішенням Добропільского міськрайонного суду Донецької області від 12 травня 2016 року, яке набрало законної сили 24.05.2016 року, з [PERSON] на користь позивача стягнуто заборгованість за період з травня по липень 2015 року. У силу положень статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, а також у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. У постанові Верховного Суду України від 08 листопада 2017 року у справі № 6-2891цс16 вказано, що «відповідно до частин першої, третьої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою». Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою. Добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, не можуть вважатися будь-які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунків боржника без відповідного волевиявлення останнього або без його схвалення. Такі правові висновки викладені Верховним Судом України у постанові від 08 листопада 2017 року у справі № 6-2891цс16 та Верховним Судом у постанові від 21 квітня 2021 року у справі № 211/5281/16-ц (провадження № 61-15522св19). З матеріалів справи вбачається, що заборгованість по кредиту, яка утворилась з травня по липень 2015 року, відповідачем частково погашалася під час примусового виконання судового рішення на підставі виконавчого листа №227/502/16. У постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року, справа № 161/20278/14-ц, провадження № 61-9859св18, викладена позиція, що часткове погашення заборгованості позичальником не може вважатися підставою для переривання строку позовної давності, оскільки платежі у рахунок погашення заборгованості, визначеної судом станом на 13 грудня 2010 року, були здійснені під час примусового виконання судового рішення, що не може свідчити про добровільне визнання позичальником свого боргу. Переривання перебігу позовної давності можливе лише добровільними діями позичальника, банк же не надав на підтвердження таких дій позичальника належних доказів (квитанцій, касових ордерів тощо), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК України, у редакції, чинній на момент розгляду справи). Отже, звернувшись із цим позовом 21 липня 2022 року ТОВ Порше мобіліті пропустило позовну давність. Крім того, як зазначено у ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку що у задоволенні частково обґрунтованих позовних вимог ТОВ «Порше Мобіліті» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та 3 відсотків річних від простроченої суми необхідно відмовити з підстав пропуску строку позовної давності зі звернення до суду. Крім того, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні решти позовних вимог, як заявлених необґрунтовано та безпідставно. Враховуючи, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, судові витрати, відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на позивача.

Outcome: dismissed