Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-10 00:00:00

Зміст позовних вимог У березні 2023 року [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до Київської міської ради, третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кондра Людмила Вікторівна, в якій просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом, яка залишилась після смерті його матері, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у м. Києві, протягом двох місяців з дня набрання рішенням законної сили. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла в місті Києві мати позивача - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 1270 ЦК України протягом періоду часу з 09 вересня 2022 року по 08 березня 2023 року позивач мав подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 164 позивач вважав, що з 09 вересня 2022 року по 08 липня 2023 року він мав подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, тобто був впевнений, що має строк на подачу заяви до 08 липня 2023 року. Як виявилося, п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 164 не має юридичної сили, оскільки не внесені відповідні зміни до ст. 1270 ЦК України, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 676/47/21. 23 березня 2023 року позивач звернувся до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але нотаріус надала постанову про відмову вчинення нотаріальної дії. Позивач зазначає, що коли закінчувався шестимісячний строк на подачу заяви про прийняття спадщини, з 27 лютого 2023 року до кінця березня 2023 року, він проходив амбулаторне лікування у зв`язку з дерматозом важкого ступеня, перші два тижні у нього була висока температура, слабкість, тобто фізично не мав змоги, а також не мав права наражати інших осіб на небезпеку, оскільки були сумніви щодо його діагнозу, подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини до спливу шести місяців з дня смерті матері. Також після смерті матері з 19 жовтня 2022 року по 21 жовтня 2022 року перебував в стаціонарі, у позивача було операційне втручання на правому колінному суглобі, після якого у нього був довгий процес реабілітації. Крім того, позивач звертає увагу суду, що з 24 лютого 2022 року до сьогоднішнього дня на території України введений воєнний стан. Постійні тривоги та відключення світла є обставинами, пов"язаними з об"єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця, що також потягло за собою пропуск строку для прийняття спадщини. У позовній заяві позивач просив витребувати у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кондри Л.В. копію спадкової справи, засвідчену належним чином, після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у м. Києві. Відзив на позовну заяву У відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 24.04.2023, представник відповідача просить суд на підставі поданих стороною доказів прийняти рішення згідно з чинним законодавством та розглядати справу за відсутності представника відповідача. Рух справи Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 31 березня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито загальне позовне провадження. Витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кондри Л.В. копію спадкової справи, засвідчену належним чином, після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у м. Києві. 24 квітня 2023 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. 24 квітня 2023 року на адресу суду від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кондри Л.В. надійшов лист, в якому вона просить суд проводити розгляд справи за її відсутності. 23 травня 2023 року від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кондри Л.В. надійшла відповідь, на виконання ухвали суду, в якій зазначається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалася у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини, була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 23.03.2023. 23 травня 2023 року від позивача надійшла заява, в якій він просить закрити підготовче провадження та призначии справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 24 травня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 11.07.2023 представником позивача подано заяву, в якій він підтримує позовні вимоги та просить суд проводити розгляд справи за його відсутності. У судове засідання 11 липня 2023 року учасники справи не з`явилися, про розгляд справи повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення не надходило. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з неявкою учасників у судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Відповідно до положень ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 зазначено, що у передбачених нормами ЦПК України випадках повне судове рішення може відображати дату судового засідання, яким завершено судовий розгляд (відповідна дата вказана у вступній частині судового рішення) та дату складення повного судового рішення (відповідна дата вказана у резолютивній частині або після резолютивної частини судового рішення). У випадках, коли відбувається проголошення судового рішення, датою такого судового рішення є дата судового засідання, яким завершено судовий розгляд. І навпаки, якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи; з урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін. Обставини справи, встановлені судом [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 25.04.1967 [NUMBER] , в якому батьками позивача вказані [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у м. Києві, актовий запис про смерть № 17134 від 10.09.2022, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 8). Таким чином, [INFO] відкрилась спадщина померлої [PERSON] , а позивач є спадкоємцем за законом, оскільки є сином спадкодавця. Відповідно до виписного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого у період з 19.10.2022 по 21.10.2022 [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у Київській клінічній лікарні № 1 (а.с. 12). Згідно з консультативним висновком ТМО «Дерматовенерологія» у м. Києві від 27.02.2023 [PERSON] потребував амбулаторного лікування у спеціалізованих фахівців протягом 3-5 тижнів (а.с. 11). 23.03.2023 [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кондри Людмили Вікторівни із заявою про прийняття спадщини та заведення спадкової справи після [PERSON] , яка померла [INFO] . Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кондри Людмили Вікторівни від 23.03.2023 відмовилено [PERSON] у відкритті спадкової справи у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини, встановленого ст. 1270 Цивільного кодексу України (а.с. 13). Правове обґрунтування Згідно з положеннями статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі статтею 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Вимогами статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно зі статтею 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до приписів частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» № 3 від 01.03.2013 на позови спадкоємця про визначення додаткового строку для подання про прийняття спадщини поширюються правила виключної підсудності. Згідно з правовою позицією Верховного Суду належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (зокрема, постанова Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 2516/1356/12-ц (провадження № 61-28938св18). Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказує про поважність причин пропуску строку на звернення із заявою про прийняття спадщини у зв`язку зі станом здоров`я та введенням військового стану на території України через військову агресію рф, що позбавило його можливості вчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Аналогічне за змістом роз`яснення міститься в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», згідно з якими вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При цьому, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, зокрема пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо (постанова Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.06.2019 у справі № 565/1145/170, постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.11.2020 у справі № 750/262/20). Отже, строки на подання заяви про прийняття спадщини не визнаються преклюзивними, можуть бути поновлені з дотриманням правил ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини і можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (пункт 32). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia). Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосовний в практиці Європейського суду, отримане (хоча і не оформлений належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям «майно» в розумінні ст. 1 Першого протоколу. Оскільки спадкодавець, [PERSON] , померла [INFO] , то шестимісячний строк для прийняття спадщини сплинув 09.03.2023. Позивач на час закінчення строку для прийняття спадщини перебував на лікуванні та звернувся до нотаріуса 23.03.2023. Оцінивши докази наявні в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що викладені обставини свідчать про поважність причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини, що є підставою для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Тому, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову про визначення [PERSON] додаткового строку для подання до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини після його померлої [INFO] матері [PERSON] , тривалістю у два місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved