Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-03 00:00:00

У липні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Київської міської ради, в якому просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги, обґрунтовує тим, що його дід [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина на 2-кімнатну кооперативну квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Приймаючи спадщину після смерті діда, він звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шамрай Л. І. з заявою про прийняття спадщини, однак постановою від 25 березня 2021 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з огляду на те, що не було надано правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на спадкове майно. У зв`язку з вищевикладеним, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та просить позов задовольнити в повному обсязі. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 липня 2021 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 02 серпня 2021 року вказану позовну заву було залишено без руху. На виконання зазначеної ухвали, 07 жовтня 2021 року позивачем надано до суду позовну заяву в новій редакції, визначившись з колом осіб, прав яких стосується позов. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2021 року вказану цивільну справу прийнято до розгляду головуючим суддею Ішуніною Л. М. та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. 01 липня 2022 року, засобами поштового зв`язку, до суду надійшов відзив відповідача, в якому представник просив суд ухвалити рішення відповідно до норм чинного законодавства. 07 листопада 2022 року ухвалою суду витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шамрай Л. І. належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи № 18/2018 від 09 жовтня 2018 року, відкритої після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . 15 лютого 2023 року до суду надійшли витребувані документи. 22 лютого 2023 року до суду надійшла заява третьої особи [PERSON] , в якій зазначила, що обставини, викладені у позовній заяві відповідають дійсності. Вона із заявами про прийняття спадщини після померлої [PERSON] та померлого [PERSON] до нотаріуса не зверталася. Проти задоволення позову не заперечує. 23 лютого 2022 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, однак в матеріалах справи міститься його заява про розгляд справи у його відсутність, та зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, просив його задовольнити. Відповідач Київська міська рада явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у його відсутність. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шамрай Л. І. в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, однак в матеріалах справи міститься її заява про розгляд справи у її відсутність. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, однак в матеріалах справи міститься її заява, в якій просила здійснювати розгляд справи у її відсутність. Третя особа Житлово-будівельний кооператив «Авіатор» явку свого представника в судове засідання не забезпечила, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про поважність причин неявки суду невідомо. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність сторін та третіх осіб. Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки учасники в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом установлено, що позивач є онуком померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження [PERSON] та [PERSON] від 09 вересня 1953 року, свідоцтвом про народження матері позивача від 24 січня 1956 року, свідоцтвом про укладення шлюбу між матір`ю позивача та його батьком від 22 квітня 1981 року та свідоцтвом про народження позивача від 10 березня 1982 року. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 10 квітня 2018 року. Встановлено, що [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 09 вересня 1953 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 09 вересня 1953 року. З ордера № 59344 на житлове приміщення від 04 лютого 1967 року вбачається, що [PERSON] було надано право на зайняття двокімнатної квартири [ADDRESS] . Склад сім`ї: [PERSON] , [PERSON] (чоловік), [PERSON] (дочка). Згідно з довідкою Житлово-будівельного кооперативу «Авіатор» при будівництві будинків для ЖБК «Авіатор» та ЖБК «Будівельник» їм відповідно до рішення Виконкому Київського міськвиконкому депутатів трудящих від 31 грудня 1966 року № 2304 присвоєно будівельний номер 4 та 3 по [ADDRESS] . Після введення будинків в експлуатацію згідно з рішенням Залізничної райради м. Києва від 04 січня 1976 року № 20 їм були присвоєні [ADDRESS] . У подальшому, згідно з рішенням Виконкому Залізничної райради м. Києва від 13 березня 1986 року № 104 будинок [ADDRESS] був перейменований на будинок [ADDRESS], а будинок [ADDRESS] - на будинок [ADDRESS] . Відповідно до довідки № 130, виданої головою правління Житлово-будівельного кооперативу «Авіатор», [PERSON] сплатила пайовий внесок в повному обсязі за квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Згідно із частинами першою, третьою статті 15 Закону України «Про власність» № 697-ХІІ від 07 лютого 1991 року, який діяв до вступу в законну силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває право власності на це майно. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом. Відповідно до частини третьої статті 384 ЦК України, у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Таким чином, [PERSON] набула право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 09 вересня 2015 року. Після смерті останньої, її чоловік [PERSON] , який постійно проживав з нею, не заявивши про відмову від прийняття спадщини, в силу частини третьої статті 1269 ЦК України прийняв спадщину (квартиру), що залишилась після дружини. Крім того, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] постійно мешкали та були зареєстровані на день смерті за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 135 від 28 червня 2021 року, виданою Житлово-будівельним кооперативом «Авіатор». 09 жовтня 2018 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шамрай Л. І. із заявою про прийняття спадщини після померлого діда [PERSON] . 25 березня 2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шамрай Л. І. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , оскільки у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи щодо належності цього майна померлому. Зокрема, з відповіді Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 17 березня 2021 року вбачається, що право власності на вказану квартиру не було зареєстровано. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з частиною першою статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. З матеріалів спадкової справи № 18/2018 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , судом установлено, що ним заповіту складено не було. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з частиною першою статті 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. З копії спадкової справи після смерті [PERSON] вбачається, що заяву про прийняття спадщини після його смерті подав позивач [PERSON] . Водночас, дочка померлого [PERSON] із заявою про прийняття спадщини не зверталась та наміру звертатися не мала, про що зазначила у поданій до суду заяві. Інші спадкоємці відсутні. Ураховуючи те, що позивач [PERSON] є онуком спадкодавця [PERSON] , спадкоємець першої черги [PERSON] (мати позивача та дочка померлого) не зверталася із заявою про прийняття спадщини та не заперечувала проти задоволення позову, відомості про інших спадкоємців відсутні, то він має право на спадкування за законом. Відповідно до частин першої-третьої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Як вже встановлено судом з наданої до суду копії спадкової справи № 18/2018 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , позивач 09 жовтня 2018 року звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шамрай Л. І., однак нотаріусом винесено постанову від 25 березня 2021 року про відмову у вчиненні відповідної нотаріальної дії, оскільки у нього відсутні правовстановлюючі документи щодо належності спадкового майна померлому. Таким чином, судом установлено наявність перешкод для оформлення спадкових прав позивача у нотаріальному порядку. Згідно з вимогами статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач наведені позивачем обставини не спростував, доказів наявності перешкод для визнання права власності позивача на спадкове майно не надав. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач є онуком спадкодавця, а право власності на спірну квартиру було набуто шляхом внесення пайового внеску, що відповідало нормам закону, чинним на момент виникнення правовідносин, тому вказана квартира належить до спадкової маси, що може бути успадкована у порядку спадкування за законом, приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача і їх задоволення, та визнання права власності за позивачем на квартиру [ADDRESS] . З огляду на викладене,

Outcome: approved