Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-29 00:00:00

покликаючись на заподіяння шкоди внаслідок ДТП, позивач у поданій до суду 06 травня 2022 року позовній заяві просить стягнути з Приватного підприємство «Артем-буд» як власника джерела підвищеної небезпеки, солідарно з особою, яка заподіяла шкоду, а саме [PERSON] 60 177 грн. 95 коп. як вартість знецінення автомобіля PEGOEOT 3008, реєстраційний номер [NUMBER] після дорожньо-транспортної пригоди, стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Євроінс-Україна» на його користь суму франшизи в розмірі 33 771 грн. 45 коп., стягнути з відповідачів всі судові витрати по справі. У відзиві представник відповідача ПрАТ «СК «Євроінс Україна» адвокат Іван Губенко позовні вимоги не визнає. Вважає, що страховик виконав свої зобов?язання, передбачені Законом України «Про оСЦПВВНТЗ» та договором страхування №404146400 від 22.10.2019, у встановлені строки в повному обсязі здійснивши виплату страхового відшкодування Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «ПЗУ Україна» в межах ліміту відповідальності. Учасників справи відповідно до ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду справи. Відповідачі до суду не з"явилися. [PERSON] передав свої повноваження своєму представнику, ПрАТ «СК «Євроінс Україна» надіслав відзив. Зважаючи на\~те,\~що на\~явці учасників\~справи сторони\~не наполягають, враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, думку сторін, вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників, які не з"явилися до суду. У судовому\~засіданні позивач позов підтримав повністю і по аналогічних мотивах. Показав, що на даний час не в повній мірі вирішено питання про відшкодування йому збитків, завданих вказаною дорожньо-транспортною пригодою, як власнику автомобіля PEUGEOT 3008, реєстраційний номер [NUMBER] . Розмір невідшкодованої майнової шкоди, завданої позивачу внаслідок ДТП, скоєного [PERSON] , складає 93 494 грн. 40 коп. Протягом 2019 року ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» відшкодувала йому матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП в розмірі (391 479 грн. 60 коп. (розмір страхового відшкодування) та 190 000 грн. внаслідок реалізації залишків автомобіля PEUGEOT 3008, реєстраційний номер [NUMBER] . Загальна вартість відшкодованих збитків по вищевказаному договору склала 581 479 грн. 60 коп., за винятком франшизи в сумі 33 771грн. 45 коп. та вартості знецінення автомобіля в сумі 60 177 грн. 95 коп. Його представник адвокат Олександр Чорнобривий, підтримуючи вимоги\~та аргументацію\~свого довірителя, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Якщо внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з особою, цивільно-правова відповідальність якої була застрахована, шкоду було заподіяно майну, то згідно з вимогами абз.2 п.2.1 ст.12 та п.37.5 ст.37 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» компенсувати позивачу суму франшизи у повному обсязі має страхувальник або особа, відповідальність якої застрахована. Представник відповідача\~ [PERSON] \~адвокат Олексій Маєвський позов не визнає. Додатково стверджує, що факт ДТП ніким не заперечується, як і вина у пригоді [PERSON] . Вважає, що у випадку доведення позивачем своїх вимог можливо стягнення вартості знецінення автомобіля у 60 177 грн. 95 коп. з ПАТ «Страхова компанія «Євроінс-Україна», оскільки нею виплачено лише 130 тис. грн., а франшизу у 33 771 грн. 45 коп. можна стягнути з ПП «Артем-буд» як з володільця джерела підвищенної небезпеки. Суд, заслухавши їх пояснення, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків. Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Сторони скористалися правовою допомогою. Судом встановлені такі обставини. 14 червня 2020 року близько 16 год. 50 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем DAF 85 CF ресстраційний номер [NUMBER] , з напівпричіпом-цистерною SPITZER 8 2400, реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по автодорозі Київ-Чоп, зі сторони м.Київ у напрямку м.Львів, зі швидкістю близько 60 км/год., в порушення вимог 12.3. Правил дорожнього руху, проявив неуважність щодо дорожньої обстановки, що склалася, та не відреагував на виникнення небезпеки для руху у вигляді автомобіля PEUGEOT 3008, реєстраційний комер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , яка, рухаючись у попутному напрямку, попереду автомобіля DAF 85 CF, реєстраційний номер [NUMBER] , з напівпричіп-цистерною SPITZER 8 2400, реєстраційний номер [NUMBER] , увімкнула лівий покажчик повороту і розпочала зменшувати швидкість керованого транспортного засобу та зупинилася для виконання маневру повороту ліворуч, у напрямку житлового масиву «Київський», що в с.Біла Криниця Рівненського району Рівненської області. При цьому [PERSON] не вжив заходів для зменшення швидкості руху, аж до повної зупинки керованого ним транспортного засобу, в результаті чого, на 323 км + 150 м., вказаної автодороги, допустив зіткнення із задньою частиною автомобіля PEUGEOT 3008, реєстраційний номер [NUMBER] , хоча мав технічну можливість уникнути зіткнення шляхом застосування гальмування. У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля PEUGEOT 3008, реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] отримала тілесні ушкодження, які відносять де середнього ступеня тяжкості по критерію довготривалості розладу здоров?я, а автомобіль PEUGEOT 3008, реєстраційний номер [NUMBER] , зазнав механічних пошкоджень. Порушення [PERSON] вимог п.12.3 Правил дорожнього руху, які передбачають, що у разі виникнення небезпеки для руху, яку водій об?ективно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, з технічної точки зору перебувають у прямому безпосередньому причинному зв?язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та суспільно-небезпечними наслідками, що настали. Такі дії [PERSON] органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України. 27 листопада 2020 року ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності у звязку з примиренням обвинуваченого з потерпілою на підставі ст.46 КК України. Рішення набрало законної сили. Належний позивачу на праві власності автомобіль PEGOEOT 3008, реєстраційний номер [NUMBER] застрахований 19 вересня 2019 року згідно з договором добровільного стархування наземного транспортного засобу АМ No142943, укладеного з Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна». Страхування проводилося за такими ризиками: Автокаско дорожньо-транспортна подія, Автокаско незаконне заволодіння та інші випадкові події. Власником транспортного засобу DAF 85 CF реєстраційний номер [NUMBER] , є Приватне підприємство «Артем-буд», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . 22 жовтня 2019 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Євроінс-Україна" та ПП «Артем-Буд» укладений договір обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №А0/4446400. Забезпеченим транспортним засобом за вказаним договором виступає автомобіль «DAF 85», реєстраційний номер [NUMBER] . Строк дії договору страхування з 23.10.2019 по 22.10.2020 включно. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого: за шкоду, завдану життю і здоров"ю складає 260 000,00 грн.; за шкоду, заподіяну майну - 130 000,00 грн. Франшиза за договором страхування становить 0 грн. Згідно розрахунку страхового відшкодування до страхового акту No UA 20200614000 16/L01/02 від 19 серпня 2020 року вартість матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди власнику автомобіля PEGOEOT 3008, реєстраційний номер [NUMBER] становить 675 420 грн. 00 коп. 27 травня 2021 року ПрАТ «СК «Євроінс Україна» отримало вимогу в порядку суброгації від ПрАТ «Страхова компанія «ПІЗУ Україна» за №11600/р про відшкодування збитків у розмірі 391 479,60 грн., завданих внаслідок ДТП, що мала місце 14 червня 2020 року за участю транспортного засобу «DAF 85», реєстраційний номер [NUMBER] , та транспортного засобу «PEUGEOT 3008», реєстраційний номер [NUMBER] . Як вбачається з наданих документів на виконання зобов?язань за договором добровільного страхування наземного транспорту № AM.142943 від 26.09.2019 ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» здійснило виплату страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб «Peugeot 3008», реєстраційний номер [NUMBER] в розмірі 391 479,60 грн. 27 серпня 2021 року ПрАТ «СК «Євроінс Україна» перерахувало на реквізити, вказані в вимозі в порядку суброгації на рахунок ПрАТ «СК «ПЗУ «Україна» страхове відшкодування у розмірі 130 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 10969. До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права. Загальні положення про відшкодування шкоди передбачені главою 82 ЦК України. Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2, 5 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Володілець джерела підвищеної небезпеки несе відповідальність за шкоду, яка є наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини володільця джерела підвищеної небезпеки у її заподіянні. На володільця джерела підвищеної небезпеки не може бути покладено обов`язок з відшкодування такої шкоди лише в разі, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Приписами ст.1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов?язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно з ч.2 ст.9 Закону України «Про страхування», страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Відповідно до п.2.1. ст.2 Закону України «Про обов?язкове страхувания цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Відповідно до п.22.1. ст.22 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров?ю, майну третьої особи. Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов?язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність Ст.29 вищевказаного Закону передбачено, що у зв?язку з пошкодженням транспортного засобу, відшкодовуються витрати, пов?язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Згідно з ч.7 ст.128 КПК України передбачено що особа, яка не пред?явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред?явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до п.4 ст.61\~ЦПК України\~вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов`язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. На думку суду, в разі заподіяння шкоди внаслідок дій, що мають ознаки злочину, має місце кумуляція санкцій: одночасне притягнення особи як до кримінальної, так і до цивільно-правової відповідальності. Це є можливим тому, що кримінальне покарання, як правило, впливає на особистість злочинця, а зобовязання із відшкодування шкоди на майнову сферу правопорушника. П.4 Постанови Пленуму ВСУ No 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» встановлено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов?язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв?язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно з п.6 вищевказаної Постанови особою, яка зобов?язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.16 Постанови при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як зазначено в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 01 лютого 2012 року, «Узагальнення судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010 - 2011 роках», вирішуючи питання про відшкодування шкоди, завданої майну особи в результаті ДТП, та визначаючи розмір такої шкоди, судам слід звернути увагу на положення ст.1192 ЦК України, згідно з яким з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов?язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати їй в натурі (передати річ того ж роду і тієї ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір таких збитків підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення втраченої речі. Таким чином, суд вважає, що позивачем належними доказами доведено заподіяння шкоди особою, яка перебувала у трудових відносинах з ПП "Артем-буд", тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідачами не надано будь-яких доказів на спростування доказів, наданих позивачем і у суду немає підстав вважати обставини, викладені в матеріалах справи, такими, що не відповідають дійсності. Посилання суду\~в рішенні\~на інші норми права, ніж зазначені у позовній заяві, не може розумітися як вихід суду за межі позовних вимог. У зв`язку з цим суд, з`ясувавши у розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу в обґрунтування своїх вимог або заперечень послалися не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує у прийнятті рішення саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Аналогічний за змістом висновок міститься у пункті 7.43. постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19). У п.86 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) вказано, що «саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту» Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до п.6 ст.3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз.десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. При вирішенні\~питання про\~розподіл судових\~витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору. З огляду на викладене,

Outcome: approved