Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-10 00:00:00

10.05.2023 року заявник звернувся до суду із вищевказаною заявою про встановлення факту родинних відносин тапросив встановити юридичний факт, а саме факт того що [PERSON] , що помер [INFO] , та [PERSON] , померла [INFO] , за життя були чоловіком та дружиною; встановити факт родинних відносин, а саме факт того, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , що померла [INFO] .. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 11.05.2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи по суті. Заявник у судове засідання не з`явився подав до суду заяву, в якій просив заяву задовольнити, справу розглядати без його особистої участі. Представник заінтересованої особи - Одеської міської ради у судове засідання не з'явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши всі матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер батько заявника [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, видане 05.08.2006 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції міста Одеси, актовий запис № 7148, серія [NUMBER] . Після його смерті відкрилася спадщина, що складається з прав спадкодавця на житловий будинок з господарчими будівлями під номером [ADDRESS] . Вказаний будинок належав [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 16 квітня 2002 року. Свідоцтво було зареєстровано у КП БТІ та РОН 20.05.2002 року під номером 2743 стор. 10 кн. 450 про. Судом встановлено, що 08 грудня 2005 року [PERSON] , склав заповіт в якому 3/10 частини житлового будинку з господарчими будівлями під номером [ADDRESS] заповідав заявнику - [PERSON] . Заповіт було посвідчено П?ятою одеською державною нотаріальною конторою та зареєстровано в Спадковому реєстрі, що підтверджується витягом № 2618697 від 08.12.2005 року. [INFO] померла мати заявника - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, видане 03.10.2007 року Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 38, серія [NUMBER] . Судом встановлено, що факт того, що [PERSON] та [PERSON] є батьками заявника підтверджується свідоцтвом про народження заявника [NUMBER] , що видане 27.07.1971 року, де його матір`ю вказана російською мовою вказана « [PERSON] », а батьком - « [PERSON] ». Судом встановлено, що після смерті батьків, за заявою [PERSON] , державним нотаріусом Малиновської державної нотаріальної контори міста Одеси було заведено спадкові справи №571/2022 та № 572/2022. За вимогами статті 1216 ЦК України, визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов?язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Судом встановлено, що [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом та заповітом звернувся 21.04.2023 року з усним зверненням до державного нотаріуса Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одесі, з питанням оформлення його спадкових прав до майна [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] . Судом встановлено, що нотаріус розглянувши надані заявником документи надала [PERSON] листа № 1622/02-14 від 21.04.2023 р., у якому зазначила, що згідно ст. 68 Закону України «Про нотаріат», пункту 4.1, 4.2. Глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. Судом встановлено, що в наданих заявником документах, для оформлення спадщини до майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є розбіжності, а саме: - в відомостях, отриманих шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть [PERSON] актовий запис № 38 від 03.10.2007 року, дата народження померлої вказана - [INFO] ; - в відомостях, отриманих шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб [PERSON] з [PERSON] , номер актового запису 25 від 28.10.1962 року, дата народження нареченої [PERSON] записана - 10.07.1944 року. - в відомостях, отриманих шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] , номер актового запису 1380 від 27.07.1971 року, дата народження матері [PERSON] записана - 10.07.1944 року. - в відомостях, отриманих шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] , номер актового запису 221 від 21.08.1957 року, дата народження [PERSON] записана - [INFO] . Судом встанолено, що у паспорті громадянина України [PERSON] , дата народження була зазначена - [INFO] , тому на підставі даних її паспорта громадянки України у довідці про причину смерті №98 від 03.10.2007 року, дата народження [PERSON] , вказана - 10.06.1944 року. Судом встановлено, що така розбіжність виникла у зв`язку із помилкою, щодо внесення актового запису про народження [PERSON] до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Судом встановлено, що фактично, через формальну помилку у даті народження матері заявник обмежений у праві на спадкування майна у майбутньому, тощо. Згідно з ч.1 ст. 4, ч.2 ст.5 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб. У порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. У випадках, встановлених пунктами 1, 3, 4, 9, 10 частини другої цієї статті, розгляд справ проводиться судом у складі одного судді і двох присяжних. Згідно ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Справа про розірвання шлюбу за заявою особи, засудженої до позбавлення волі, може бути розглянута судом за участю представника такої особи. Справи окремого провадження не можуть бути передані на розгляд третейського суду і не можуть бути закриті у зв`язку з укладенням мирової угоди. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. При ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. У рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 травня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» було дано роз`яснення що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, якій посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно пункту 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. За положенням п. 1 ч. 1 ст. 318 ЦІК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, має бути зазначено, з якою метою цей факт встановлюється. Згідно із положенням, передбаченим ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом роз`яснюється, що це рішення є достатнім документом для підтвердження юридичного факту, про встановлення якого просив заявник, та не потребує вчинення додаткових дій щодо його виконання.

Outcome: approved