Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-02 00:00:00

31 травня 2023 року надійшла вище вказана позовна заява. В своїй позовній заяві позивач просить суд ухвалити рішення про розірвання шлюбу між ним та відповідачем, який зареєстрований 14 лютого 2007 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції (актовий запис № 58). В обґрунтування позовних вимог зазначено. 14 лютого 2007 року позивач з відповідачем зареєстрували шлюб. У шлюбі у сторін народилося двоє дітей [PERSON] [INFO] ,. [PERSON] [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, сторони втратили почуття поваги та любові, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Подальше спільне життя з відповідачкою не можливе та суперечить спільним інтересам сторін та їх дітей . А тому, позивач змушений звернутися до суду з цим позовом. Посилаючись на обставини викладені вище, позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем з підстав зазначених в позовній заяві. Ухвалою суду від 05.06.2023 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторони в судове засідання не з`явились, однак 26.06.2023 позивач надіслав до суду заяву про розгляд даної справи без його участі, позовні вимоги підтримав. 27.06.2023 до суду від відповідача [PERSON] надійшла заява в якій остання , повідомила , що погоджується на розлучення , прохала розглядати справу за її відсутності, після розлучення залишити їй прізвище « [PERSON] ». У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1 Сімейного кодексу України (далі - СК України) побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до положень ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь - яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. За правилом ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, у відповідності до свідоцтва про шлюб серії і- [NUMBER] , 14.02.2007 між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції (актовий запис № 58). Після укладення шлюбу , дружина змінила своє прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно - сімейних відносин є те, що спільне життя подружжя не склалося. Сторони втратили почуття поваги та любові, разом не проживають, шлюбних відносин не підтримують, взаємні права і обов`язки відсутні. Подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач у поданій заяві прохає після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Спору про розподіл майна суду не заявлено. Судом встановлено, що волевиявлення позивача, який наполягає на задоволенні позову, є його свідомим вибором, зробленим без будь - якого зовнішнього впливу чи примусу. Відповідач своїм процесуальним правом щодо подання відзиву стосовно позову не скористався, проте в раніше вказаній заяві від 27.06.2023 повідомив, що не проти розірвання шлюбу. За таких обставин суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя і тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у сумі 1073,60 грн. У зв`язку із тим, що позивач не заявляє вимог про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, суд,

Outcome: approved