Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-28 00:00:00

15.11.2022 року [PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), третя особа Виконавчий комітет Обухівської міської ради, як орган опіки та піклування (далі - третя особа), в якому просить: стягнути з відповідача на користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 15 072,72 грн. за період з 01.01.2020 року по 01.01.2022 року; позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON] (далі - [PERSON] ), [INFO] ; стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір. В обґрунтування позову позивач зазначає, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі з 14.05.2011 року. Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 30.04.2013 року шлюб між сторонами розірвано. У шлюбі у сторін народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу відповідач самоусунувся від своїх батьківських обов`язків, належним чином дитину не утримував. Рішенням Миронівського районного суду Київської області з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] . Зазначене рішення суду було звернуто до виконання, однак відповідач аліменти не сплачував, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість у розмірі 117 062,25 грн. З 2012 року відповідач у вихованні та утриманні дитини участі не брав і не бере, ухиляється від виконання своїх батьківських прав, не навідує дитину, не цікавиться її життям, не піклується про стан її здоров`я, фізичний та духовний розвиток, не сплачує аліменти на утримання дитини, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому позивач вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав. 16.09.2022 року третя особа висновком про доцільність позбавлення батьківських прав рекомендує побавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Актом обстеження умов проживання дитини від 07.11.2022 року засвідчено, що рідний батько дитини [PERSON] за весь час жодного разу його не навідував та не приймав участі у вихованні. [PERSON] проживає в Івано-Франківській області. Проте мати опікується сином; він має окрему кімнату, всі необхідні меблі, комп`ютер; відвідує секцію з футболу та додатково вивчає англійську мову. Згідно з інформацією адміністрації Академічного ліцею № 5 [PERSON] не цікавиться навчанням та вихованням дитини. Посилаючись на вказані обставини, на підставі ст.ст. 150, 164, 180-183, 191, 196 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позивач звернулась до суду з указаним позовом. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 25.01.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в порядку загального позовного провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Виконавчий комітет Обухівської міської ради, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав та стягнення пені за прострочення сплати аліментів та призначено підготовче судове засідання. 15.02.2023 року до суду надійшла заява позивача про уточнення позовних вимог, у якій вона просить: стягнути з відповідача на користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 22 020,37 грн. за період з 01.01.2020 року по 01.10.2022 року з урахуванням нового розрахунку заборгованості зі сплати аліментів згідно з виконавчим листом № 10175606/12 від 04.09.2012 року, отриманого позивачем від Городенківського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіо\-нального управління Міністерства юстиції; позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 23.02.2023 року прийнято заяву позивача про уточнення позовних вимог у справі за вищевказаним позовом. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 06.06.2023 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Виконавчий комітет Обухівської міської ради, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав та стягнення пені за прострочення сплати аліментів та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Позивач у судове засідання не з`явилась; про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином; подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився; про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином; відзив на позов не подав. Представник третьої особи до судового засідання не з`явилась, подала до суду заяву, у якій просить справу розглядати без її участі, підтримує Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав від 16.09.2022 року № 1601 Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області, рішення суду ухвалити в інтересах дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11.10.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Обухівського районного управління юстиції у Київській області, у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син - [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис № 348. Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 30.04.2013 року у справі № 371/447/13-ц розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 14.05.2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Обухівського районного управління юстиції у Київській області за актовим записом № 81. Місце проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , визначено з матір`ю [PERSON] . Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 15.08.2012 року у справі № 1017/5606/12 стягнуто [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до його повноліття. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тобто до [INFO] . 04.09.2012 року Миронівським районним судом Київської області видано виконавчий лист у справі № 1017/5606/12 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тобто до [INFO] ; аліменти стягувати, починаючи з 25.07.2012 року. Згідно з копією розрахунку із сплати аліментів виконавчого листа № 1017/5606/12 від 04.09.2012 року, виданого Миронівським районним судом Київської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , старшого державного виконавця Городенківського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіо\-нального управління Міністерства юстиції заборгованість [PERSON] перед [PERSON] зі сплати аліментів станом на 01.11.2022 року становить 139 916,40 грн. Відповідно до копії Висновку про доцільність позбавлення батьківських прав від 16.09.2022 року № 1601 Виконавчий комітет Обухівської міської ради Київської області як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянина [PERSON] , [INFO] , по відношенню до його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно з копією Довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області від 04.11.2022 року № 5199 за адресою: [ADDRESS] до складу сім`ї /зареєстрованих/ входять: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно з копією Акта обстеження матеріально-побутових умов від 04.11.2022 року, складеного депутатом Обухівської міської ради Ткаченко І.А., за адресою: [ADDRESS] проживають: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] - мати, [PERSON] - бабуся, [PERSON] - дідусь. За свідченнями сусідів рідний батько дитини за весь час жодного разу його не навідував та не приймав участі у вихованні. [PERSON] - батько проживає в Івано-Франківській області. Проте мати опікується сином; він має окрему кімнату, всі необхідні меблі, комп`ютер; відвідує секцію з футболу та додатково вивчає англійську мову. Відповідно до копії характеристики [PERSON] , [INFO] , учня 5-В класу Академічного ліцею № 5 Обухівської міської ради Київської області [PERSON] сумлінно навчається, регулярно відвідує школу; дитину до школи приводить і забирає мати, на виклики до школи приходить теж тільки мати, [PERSON] ; учень завжди охайний та доглянутий. Батько, [PERSON] контакту із школою не підтримує, успішністю дитини не цікавиться, з вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує. За положеннями ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України). Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини (ст. 181 СК України). Відповідно до ч. 1ст. 196 цього Кодексу у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За приписами ст. 549 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Аналіз положень ст.ст. 549-552 ЦК України у взаємозв`язку з положеннями ст. 196 СК України свідчить, що неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання, що має на меті сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів. Таким чином, під час вирішення питання про стягнення пені за прострочення сплати аліментів боржником, необхідно брати до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення, участь боржника у вихованні дитини, що сприятиме його обізнаності щодо потреб дитини, пов`язаних з її матеріальним забезпеченням. Обов`язок утримувати дитину не залежить від звернення до суду, адже відповідач був обізнаний про свій обов`язок щомісячно сплачувати аліменти на дитину, тому повинен був прийняти міри для своєчасного перерахування аліментів. Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів, суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Пеня на заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Статтею 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, а навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Такі правові висновки містяться у постанові Верховного Суду від 19.09.2019 року у справі № 235/4359/16-ц. Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З матеріалів справи вбачається, що заборгованість [PERSON] перед [PERSON] зі сплати аліментів станом на 01.11.2022 року становить 139 916,40 грн.; зазначена заборгованість виникла з січня 2020 року, що підтверджується копією розрахунку із сплати аліментів виконавчого листа № 1017/5606/12 від 04.09.2012 року старшого державного виконавця Городенківського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіо\-нального управління Міністерства юстиції. Згідно з розрахунком пені за прострочення сплати аліментів, наведеним позивачем у позові, розмір пені за період з 01.01.2020 року по 01.10.2022 року становить 22 020,37 грн. З огляду на вищевказані норми права, правові висновки Верховного Суду та встановлені судом обставини у справі, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені за прострочення сплати аліментів за період з 01.01.2020 року по 01.10.2022 року в розмірі 22 020,37 грн., а відтак, про обґрунтованість позову в цій частині. Крім того, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . За приписами ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30.03.2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] народився [PERSON] , у графі «батько» зазначено « [PERSON] », у графі «мати» зазначено « [PERSON] », про що зроблено відповідний актовий запис № 348, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11.10.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Обухівського районного управління юстиції у Київській області. Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 30.04.2013 року у справі № 371/447/13-ц розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 14.05.2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Обухівського районного управління юстиції у Київській області за актовим записом № 81. Місце проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , визначено з матір`ю [PERSON] . Відповідно до копії Висновку про доцільність позбавлення батьківських прав від 16.09.2022 року № 1601 Виконавчий комітет Обухівської міської ради Київської області як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянина [PERSON] , [INFO] , по відношенню до його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно з копією Довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області від 04.11.2022 року № 5199 за адресою: [ADDRESS] до складу сім`ї /зареєстрованих/ входять: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно з копією Акта обстеження матеріально-побутових умов від 04.11.2022 року, складеного депутатом Обухівської міської ради Ткаченко І.А., за адресою: [ADDRESS] проживають: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] - мати, [PERSON] - бабуся, [PERSON] - дідусь. За свідченнями сусідів рідний батько дитини за весь час жодного разу його не навідував та не приймав участі у вихованні. [PERSON] - батько проживає в Івано-Франківській області. Проте мати опікується сином; він має окрему кімнату, всі необхідні меблі, комп`ютер; відвідує секцію з футболу та додатково вивчає англійську мову. Відповідно до копії характеристики [PERSON] , [INFO] , учня 5-В класу Академічного ліцею № 5 Обухівської міської ради Київської області [PERSON] сумлінно навчається, регулярно відвідує школу; дитину до школи приводить і забирає мати, на виклики до школи приходить теж тільки мати, [PERSON] ; учень завжди охайний та доглянутий. Батько, [PERSON] контакту із школою не підтримує, успішністю дитини не цікавиться, з вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує. У постанові Верховного Суду від 06.05.2020 року у справі № 753/2025/19 міститься висновок, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З огляду на встановлені обставини у справі, суд вважає, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток малолітнього сина [PERSON] , його життя, здоров`я, навчання, підготовку до самостійного життя; не займається вихованням дитини; не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкується з дитиною, більше шести років з дитиною не бачиться; не виявляє інтересу до дитини; має заборгованість зі сплати аліментів, тобто, відповідач фактично самоусунувся від будь-якого спілкування з дитиною, що свідчить про те, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками по відношенню до дитини. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням якнайкращих інтересів дитини, суд вважає за необхідне задовольнити позов в частині позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . При цьому суд наголошує, що у разі зміни поведінки відповідача по відношенню до дитини, він має право в порядку ст. 169 СК України на поновлення батьківських прав. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України). Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку про обґрунтованість позову та задоволення позовних вимог у повному обсязі. За приписами ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем сплачено судовий збір за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав у розмірі 992,40 грн., що підтверджується квитанцією від 11.11.2022 року № 0.0.2737508805.1. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 992,40 грн. у відшкодування судових витрат. Крім того, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн. Крім зазначеного, в позовній заяві позивач вказує, що розмір судових витрат може орієнтовно додатково скласти 8 000,00 грн. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правничу допомогу. У ст. 141 ЦПК України зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), акт виконаних робіт (детальний опис робіт, наданих послуг). Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату цих послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, акту виконаних робіт, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. За перевіркою матеріалів справи суд не вбачає доведених та документально підтверджених витрат позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн. За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні вимог позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу необхідно відмовити.

Outcome: approved