Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що сімейне життя з відповідачем не склалось, тривалий час між сторонами відсутнє взаєморозуміння, шлюбні відносини припинено, сім`я фактично розпалась. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явились, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, подав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. Враховуючи викладене, справу розглянуто в порядку\~ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів, яких достатньо для її вирішення. Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 24 червня 2021 року перебувають у шлюбі, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане Київським відділом ДРАЦС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки позивачка просить позов задовольнити, розірвавши шлюб, вказує на неможливість його збереження, а відповідач позовні вимоги визнає, суд прийшов до висновку, що шлюб необхідно розірвати, оскільки його збереження суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на висновок суду про те, що збереження шлюбу на момент розгляду справи суперечить інтересам [PERSON] та [PERSON] , суд вбачає підстави, передбачені ст.112 СК України, для задоволення позову. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка [PERSON] після укладення шлюбу з [PERSON] прізвище не змінювала, у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо прізвища позивачки після розірвання шлюбу. Оскільки у даній справі має місце визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, на підставі ч.1 ст.142 ЦПК України позивачці підлягав поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, у разі його сплати при поданні позову. Проте позивачка звільнена від сплати судового збору як учасник бойових дій на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.35 постанови від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат. З відповідача у такому разі в дохід держави підлягає стягненню 50 відсотків судового збору, що підлягав сплаті за подання даного позову. Враховуючи викладене,

Outcome: approved