Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-09 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON] ) звернувся з позовною заявою до [PERSON] (далі по тексту- відповідач, [PERSON] ), третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкування з нею. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що протягом 2016 на початку 2020 року проживав з відповідачем. [INFO] в них народився син - [PERSON] . В лютому 2020 року відповідач здійснила вивезення спільної дитини за межі України. Місце проживання дитини в офіційному порядку не визначено. Позивач звернувся з вказаною позовною заявою, у якій просить зобов?язати [PERSON] не чинити перешкоди у спілкуванні з сином [PERSON] , [INFO] . Визначити порядок участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON] : двічі на місяць (пешої та третьої п`ятниці) з 17 години до неділі 17 годин з ночівлею за місцем проживання батька [PERSON] , а також в літній період часу кожного року на протягом 30 календарних днів. Зобов`язати [PERSON] повідомляти [PERSON] про зміну фактичного проживання сина [PERSON] . Витребувати від [PERSON] інформацію щодо місця реєстрації [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 09.07.2021 відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 28.10.2021 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. 22.02.2022 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. 22.09.2022 у судовому засіданні було долучено відзив на позовну заяву, відповідно до ст. 178 ЦПК України. 13.10.2022 надійшов лист від третьої оосби - Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації в якому повідомили, що [PERSON] не зареєстрована та не проживає за адресою: [ADDRESS] , а також зв`язок з [PERSON] в телефонному режимі відсутній, а тому надати суду письмовий висновок щодо роз`язання спору не є можливим. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 08.12.2022 позовну заяву залишено без розгляду. Постановою Київського апеляційного суду від 23.02.2023 ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 08.12.2022 скасовано та направлено справу для продовження розгляду. У судовому засіданні 10.07.2023 представник позивача заявила клопотання про поновлення строку для подачі документів. Ухвалою суду від 10.07.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника позивача про поновлення строку та долучено документи. Представник позивача у судовому засіданні надала пояснення, в яких позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позовну заяву в повному обсязі. Відповідач та представник відповідача у судове засідання не з`явилися, надійшло клопотання від представника відповідача про відкладення розгляду справи, суд відмовив в задоволенні вказаного клопотання та продовжив розгляд справи. В матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву в якому відповідач зазначає, що жодним чином не чинить перешкод у спілкуванні позивча з сином, а навпаки заохочує та сприяє цьому. Позивач пов`язує перешкоджання у спілкуванні з дитиною те, що відповідач вимушена була повернутися проживати до батьків на тимчасово окуповану територію, адже позивач вчиняв домашнє насильство. Відповідач в червні, липні та серпні 2020 року намагалася потрапити до свого будинку в Київські області, однак позивач застосував до неї фізичну силу та не допустив до подвір`я будинку, в задоволенні позову просила відмовити. Представник третьої особи - Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, в матерілах справи міститься лист про розгляд справи без їх участі та просили винести рішення з максимальним врахуванням інтересів дитини. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши повно та всебічно матеріали справи та наявні в ній докази, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають сільного сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Дарницьким районним у м.Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві (а.с. 9, том 1). Позивач [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 17.08.2020 № 3225-5000298490 про взяття на облік, зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ; фактичне місце проживання: [ADDRESS] (а.с. 10, том 1). Відповідач [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 20.11.2017 № 000411276/29541 про взяття на облік, зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ; фактичне місце проживання: [ADDRESS] (а.с. 15, том 1). Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21.05.2021 у справі № 359/4313/21 за заявою [PERSON] , заінтересована особа - [PERSON] було видано обмежувальний припис щодо [PERSON] строком на шість місяців та вжито до неї заходи тимчасового обмеження її прав (а.с.16-19, том 1). Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18.05.2021 у справі № 753/7006/21 за заявою [PERSON] , заінтересована особа: [PERSON] було видано обмежувальний припис щодо [PERSON] строком на шість місяців та вжито до нього заходи тимчасового обмеження його прав (а.с. 20-23, том 1). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19.04.2021 у справі № 753/7109/21 у задоволені заяви [PERSON] до [PERSON] про видачу обмежувального припису відмовлено (а.с. 157-161, том 1). Постановою Київського апеляційного суду від 19.10.2021 у справі № 753/7109/21, апеляційну скаргу представника [PERSON] залишено без задоволення, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19.04.2021 залишено без змін (а.с. 150-156, том 1). Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11.06.2021 у справі № 359/4932/21 у задоволені заяви [PERSON] , заінтересована особа: [PERSON] , про видачу обмежувального припису відмовлено (а.с. 178-181, том 1). Постановою Київського апеляційного суду від 20.10.2021 у справі № 359/4932/21, апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11.06.2021 залишено без змін (а.с. 162-176, том 1). Відповідно до листа Державної прикордонної служби України від 15.03.2021 № 91-9206/0/15-21-Вих, надано витяг щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування в межах з Донецькою та Луганською областями та тимчасово окупованою територією АР Крим у період з 01.01.2019 по 15.03.2021, [PERSON] , [INFO] . Виїзд через пункт пропуску: КПВВ Станиця-Луганська, дата перетину: 18 лютого 2020 року, пішохід, за згодою обох батьків (а.с. 25, том 1). Відповідно до листа Державної прикордонної служби України від 01.11.2021 № 91-42418/0/15-21-Вих, надано витяг щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування в межах з Донецькою та Луганською областями та тимчасово окупованою територією АР Крим у період з 01.01.2019 по 01.11.2021, [PERSON] , [INFO] В`їзд через пункт пропуску: КПВВ Станиця-Луганська, дата перетину: 24 липня 2021, пішохід. Виїзд через пункт пропуску: КПВВ Станиця-Луганська, дата перетину: 08 серпня 2021 року, пішохід (а.с. 12, том 3). Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 03.12.2021, який складений на підставі звернення Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, з метою обстеження житлово-побутових умов проживання позивача [PERSON] , проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] . Житло складається з двоповерхового будинку, з чотирма кімнатами. Для виховання та розвитку дитини створені такі умови: в дитячій кімнаті є спальне ліжко, стіл для розвитку, іграшки, шафа для одягу (а.с. 11, том. 3). 13.10.2022 надійшов лист № 101/46-2804 від третьої особи - Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації в якому повідомили, що [PERSON] не зареєстрована та не проживає за адресою: [ADDRESS] , а також зв`язок з [PERSON] в телефонному режимі відсутній, а тому надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору не є можливим (а.с. 125, том 1). З матеріалів справи, а також пояснень учасників судового розгляду, судом не встановлено, що спілкування позивача з сином не відповідає інтересам останнього або негативно впливає на розвиток дитини. При цьому, суд вважає, що небажання відповідача, як матері дитини, надавати можливість позивачу, як батьку, спілкуватися з сином, ґрунтується на особистих конфліктних відносинах, які склались між сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно з ч. 1 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов`язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності. Вiдповiдно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Із тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини», ст.ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 р. № 2402-III, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. У силу ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У п. 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, п. 90), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78). Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України"). Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Визначаючи способи участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, суд виходить з принципу рівності прав батьків на виховання дитини та особисте спілкування з нею, той з батьків з ким проживає дитина не повинен чинити перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні. Судом також враховують найважливіші інтереси дитини, її вік та розвиток. Суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні дитини, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання, зокрема, батьківських прав позивача, а насамперед, буде повністю відповідати інтересам дитини. Позивач, будучи батьком дитини прагне спілкування із нею, оскільки участь у вихованні та розвитку дитини є його правом та обов`язком. Окрім наведеного, суд вважає, що реалізація одним із батьків свого права на спілкування з дитиною у будь-якому разі не повинна перешкоджати нормальному розвитку дитини. За таких обставин, виходячи з наведеного, враховуючи також права матері на спілкування з дитиною, вік дитини, тривалу відсутність спілкування батька з дитиною, та діючи в інтересах дитини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та визначення способу участі [PERSON] , [INFO] у вихованні сина [PERSON] , [INFO] : двічі на місяць (першої та третьої п`ятниці) з п`ятниці «17» год. «00» хв. до неділі «17» год. «00» хв. з ночівлею за місцем проживання батька [PERSON] з урахуванням розпорядку дня дитини, стану здоров`я дитини; а також можливості спільного відпочинку у літній період часу кожного року на протязі 30 (тридцяти) календарних днів, з урахуванням особливостей такого відпочинку, стану здоров`я дитини та за домовленістю між батьками дитини. Підстави для визначення іншого порядку спілкування позивача з сином [PERSON] відсутні. В іншій частині позову належить відмовити. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору у розмірі 908,00 грн.

Outcome: partial