Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 20 квітня 2002 року в місті Харкові, відділі реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції, актовий запис № 386. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що сторони уклали між собою шлюб, який зареєстрований 20 квітня 2002 року в місті Харкові, відділі реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції, актовий запис № 386. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу є наявні різні погляди на життя, різні інтереси, внаслідок чого спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу є неможливим. Фактично сім`я припинила своє існування, сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини на протязі останніх трьох років, спільного господарства не ведуть, шлюб існує лише формально. Підстав щодо примирення не існує. \~ \~ \~ \~Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 12.07.2023 провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, в якій роз`яснено порядок подання клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом сторін). З боку сторін клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. 13.07.2023 позивач [PERSON] надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, однак 13.07.2023 надав суду письмову заяву, з якої вбачається, що останній просить розірвати шлюб з позивачкою та розглядати справу за його відсутності. Отже, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, що відповідає положенням ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України. \~ \~ \~ \~Суд, вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи та надані докази, заяви, вважає вимоги позову такими, що підлягають задоволенню, виходячи із такого. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який укладено 20 квітня 2002 року в місті Харкові, відділі реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції, актовий запис № 386 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Відповідно до\~статті 51 Конституції України,\~статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивачка, скориставшись даним правом, звернулася до суду з позовною заявою і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Положеннями ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України\~визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що на протязі останніх трьох років шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, позивачка продовжувати шлюбні відносини не бажає, сім`я існує формально, спільного господарства не ведуть, мешкають окремо, відсутні спільні інтереси, спору між сторонами щодо спільно нажитого майна подружжя та місця проживання дитини не вбачається. На підставі зазначеного вище, а також беручи до уваги пояснення позивачки у позовній заяві, суд дійшов висновку, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч. 2\~ст. 114 Сімейного кодексу України,\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3\~статті 115 Сімейного кодексу України\~передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї неможливим та задовольняє позовні вимоги. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: approved