Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-03 00:00:00

У жовтні 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона та відповідач перебували у шлюбі, який був зареєстрований 04 грудня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1673. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 23 вересня 2016 року по справі №759/10530/16-ц шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Від спільного подружнього життя у сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження від 30 вересня 2015 року, свідоцтво № [NUMBER] . З часу припинення спільного проживання відповідач відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Посилаючись на викладені обставини, позивач просила суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивач та відповідач надали через канцелярію суду заяви, в яких просять справу розглянути в їх відсутність, при цьому позивач позовні вимоги підтримав, відповідач не заперечує проти задоволення позову. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивченням матеріалів встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадження, враховуючи положення ст. ст.19,274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутністю учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Дослідивши письмові докази у справі, проаналізувавши норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. За правилами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи зі змісту ст. 181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими остання проживає. Положеннями ст. 185 СК України передбачено, що той з батьків, з якого присуджено стягнення аліментів на дитину. А також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). З матеріалів справи вбачається, що позивач та відповідач є батьками малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно довідки про фактичне місце проживання особи малолітній [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. З часу припинення спільного проживання відповідач відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі п.9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» відповідач звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved