Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що 13.09.1999 вона на підставі договору купівлі-продажу № 9/13-НД, укладеного на Павлоградській товарній біржі,придбала у [PERSON] житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку площею 0,308 га під зазначеним будинком. Згодом [PERSON] усвідомила, що укладення договору купівлі-продажу на біржі не відповідає вимогам цивільного законодавства, оскільки такі договори підлягають нотаріальному посвідченню, від вчинення якого відповідачка ухиляється. Отже, [PERSON] змушена звернутись до суду та просить визнати дійсним договір купівлі-продажу № 9/13-НДвід 13.09.1999 нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] . 23.06.2023 у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Ільченко І.В. в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, при цьому позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила провести розгляд справи без її участі, проти позову не заперечувала. Суд, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в позовній заяві, вважає позов таким, що належить задовольнити. Судом встановлено, що 13.09.1999 на Павлоградській товарній біржі між [PERSON] , з одного боку, та [PERSON] (до шлюбу [PERSON] ), з іншого боку, укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, за яким [PERSON] придбала житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 51,4 м?, житловою площею 49,7 м?, та земельну ділянку площею 0,308 га під зазначеним будинком (а.с. 15-16). Відповідно до довідки КП «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 10884 від 01.06.2023 станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № 9/13-НД від 13.09.1999 зареєстровано за реєстровим номером 6-96 за позивачкою (а.с. 17) Відповідно до свідоцтв про шлюб серії [NUMBER] , про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , про шлюб серії [NUMBER] позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 11-13). Згідно з рішенням Юр`ївської селищної ради від 07.09.2022 № 3316-34/VІІІ «Про перейменування вулиць по населеним пунктам Юр`ївської селищної ради» [ADDRESS] перейменована на [ADDRESS] (а.с. 10). Маючи намір продати своє майно, зокрема, вказаний будинок, позивачка звернулась до Юр`ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, однак державний нотаріус постановою від 17 травня 2023 року відмовив їй у вчиненні нотаріальної дії в зв`язку з тим, що укладений на Павлоградській товарній біржі договір купівлі-продажу нерухомого майна № 9/13-НД від 13.09.1999 не можна вважати документом, що підтверджує її право власності на нерухомість, оскільки він не посвідчений нотаріально, як того вимагають відповідні норми цивільного законодавства (а.с. 18). При цьому на неодноразові звернення позивачки до відповідачки [PERSON] про вчинення дій для нотаріального посвідчення угоди купівлі-продажу житлового будинку, остання ухиляється від такого. Оскільки договір купівлі-продажу укладений у вересні 1999 року, застосуванню до цих відносин підлягають норми чинного на той час законодавства - ЦК УРСР 1963 року. Статтею 47 ЦК УРСР була передбачена обов`язковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми. Згідно зі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Біржовий договір з моменту його реєстрації на біржі є вчиненим правочином. Частиною 2 статті 47 ЦК УРСР визначалось, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. Відповідно до ст.ст. 224, 227 ЦК УРСРза договором купівлі-продажу продавець зобов`язувався передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язувався прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягав нотаріальному посвідченню, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягло недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Вимоги договору купівлі-продажу сторонами виконані, ніяких претензій щодо передачі майна не було, проведена державна реєстрація договору купівлі-продажу, позивачказ 18 листопада 1999 рокупроживає в житловому будинку та зареєструвала своє місце проживання. Оскільки [PERSON] виконала умови договору купівлі-продажу житлового будинку, нею здійснено оплату за придбане майно грошовими коштами, які [PERSON] одержала до підписання договору, що виходить з п. 3 правочину, тому на думку суду позивачка на підставі ст.ст. 128, 153 ЦК УРСР та ст. 49 Закону України «Про власність» набула право власності на житловий будинок та правомірно володіє ним. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що в позасудовому порядку вирішити дане питання неможливо через ухилення відповідачки від нотаріального посвідчення договору, а чинним законодавством не передбачено іншого порядку, тому вважає можливим задовольнити вимоги позивачки та визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 9/13-НД від 13 вересня1999 року. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує заяву позивачки про залишення за нею витрат на сплату судового збору.

Outcome: approved