Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-04 00:00:00

У жовтні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення пені за несплату аліментів на дітей. В обґрунтування позову позивач зазначив, що заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06.02.2014 у справі №2-175/5962/13-ц стягнуто щомісяця з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина: [PERSON] ( [INFO] ), у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів. Однак, відповідач рішення суду не виконує, аліменти на дитину не сплачує, тому за період з 01.02.2015 по 01.09.2022 у відповідача наявна заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 216\~263, 30 грн. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість пеню за прострочення сплати аліментів у сумі 216\~263, 30 грн. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2023 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи. Правом на подання відзиву у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження, відповідач не скористався. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін не подавав. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що згідно виконавчого листа, виданого Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області у справі № 2-175/5962/13-ц від 06 лютого 2014 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина: [PERSON] ( [INFO] ) , у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 09 грудня 2013 року до досягнення дитини повноліття. Згідно розрахунку державного виконавця, станом на 01.09.2022 заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів, стягнутих за виконавчим листом від 06.02.2014 №2-175/5962/13-ц складає 216\~263 грн. 30 коп.. Згідно довідки у період з 01.02.2015 по 01.09.2022 [PERSON] не отримувала аліментів від [PERSON] на підставі рішення №2-175/5962/13-ц. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення пені (неустойки), суд виходить з наступного. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України). У відповідності до ч.1 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Як встановлено у ч.2 ст.182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Згідно з частинами першою, другою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Тобто в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, наслідком чого є відповідальність у вигляді неустойки. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України). Стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Відповідний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі №661/905/19, провадження №61-16670сво19. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто, неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). В свою чергу, відповідач не скористався своїм правом на подання суду заперечень проти позову та доказів на яких вони ґрунтуються та не надав суду доказів відсутності своєї вини в несплаті аліментів, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів у заявленому розмірі. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За вимогою про стягнення пені, яку судом задоволено повністю, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави у сумі 1073,60 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved