Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-04 00:00:00

12 жовтня 2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог: орган опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради, про визначення місця проживання неповнолітньої дитини, просить суд визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Стислий виклад позиції позивача Позивач свої вимоги мотивує тим, що 14 грудня 2015 року Кілійським районним судом Одеської області ухвалено рішення, яким вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , щомісячно в розмірі 1/3 частки заробітку/доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого законодавством. 26 вересня 2019 року рішенням Кілійського районного суду Одеської області було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , укладений 23 лютого 2003 року у Фурманівській сільській раді Кілійського району Одеської області, відповідний актовий запис № 02. Зазначає, що багато років діти проживають разом із ним. Старший син досяг повноліття. Факт проживання неповнолітнього сина разом із ним підтверджується належними доказами, а саме: карткою стану здоров`я дитини від 2016 року, актом фактичного проживання сім`ї № 149 від 13.09.2021 року. До теперішнього часу син [PERSON] проживає разом з ним за адресою: [ADDRESS] . Неповнолітній син бажає жити виключно із батьком, однак, відповідачка намагається періодично з`являтися в житті дитини та негативно впливати на його виховання, схиляючи його перейти жити до неї. Отже, в теперішній час виникла необхідність у визначенні місця проживання неповнолітнього сина, метою чого є захист права позивача і неповнолітнього сина та попередити негативний вплив матері на дитину, яка має неврологічні розлади. Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі. 17 жовтня 2022 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження по справі з призначенням її підготовчого розгляду. 24 квітня 2023 року Ухвалою суду підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті. Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином, причини неявки суду не сповістила. Представник третьої особи надав до суду письмові пояснення та висновок про розв`язання спору, в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином. Відповідно до висновку від 27 березня 2023 року вважає за можливе визначити місце проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Суд розглядає справу за відсутність сторін, відповідно наданих заяв, пояснень, висновку, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ухвали суду від 05 липня 2023 року, суд перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що дійсно батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області./а.с.7/ 14 грудня 2015 року Кілійським районним судом Одеської області ухвалено рішення, яким вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , щомісячно в розмірі 1/3 частки заробітку/доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого законодавством. (а.с. 8-9) 26 вересня 2019 року рішенням Кілійського районного суду Одеської області було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , укладений 23 лютого 2003 року у Фурманівській сільській раді Кілійського району Одеської області, відповідний актовий запис № 02. (а.с. 10) Позивач в своїх позовних вимогах вказує, що багато років діти проживають разом із позивачем. Старший син наразі досяг повноліття. Факт проживання неповнолітнього сина разом із батьком підтверджується належними доказами, а саме: карткою стану здоров`я дитини від 2016 року, в якій зазначено, що батько займається дитиною; декларацією із сімейним лікарем № 001-ОХКЕ-КОАО, в якій зазначено законного представника лише батька; актом фактичного проживання сім`ї № 149 від 13.09.2021 року, згідно якого дитина проживає лише з батьком за адресою його постійного проживання в м. Білгород-Дністровський. /а.с.11-12/ До теперішнього часу син [PERSON] проживає разом з батьком за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до статті 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч.4). Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Таким чином, для всебічно та об`єктивного розгляду справи, судом було витребувано з органу опіки та піклування виконавчого комітету Білгород - Дністровської міської ради, що знаходиться за адресою: м. Білгород - Дністровський Одеської області по вул. Михайлівська, 56 висновок щодо розв`язання спору про визначення місця проживання дитини. 28 березня 2023 року від виконавчого комітету Білгород - Дністровської міської ради на адресу суду надійшов Висновок про визначення місця проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Висновок служби у справах дітей виконавчого комітету Білгород - Дністровської міської ради від 28 березня 2023 року обґрунтований тим, що малолітній [PERSON] , [INFO] проживає з батьком [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено актом обстеження житлово - побутових умов від 22 листопада 2022 року, складеного спеціалістами служби у справах дітей та фахівцем із соціальної роботи міського центру соціальних служб. Під час бесіди малолітній [PERSON] підтвердив бажання проживати з батьком. За інформацією служби у справах дітей Кілійського міської ради від 23.11.2022 року № 18/1288, мати дітей, [PERSON] , не заперечує щодо проживання [PERSON] з батьком, про що складено протокол бесіди. Батьки дійшли згоди та визначили місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Нормативне обґрунтування. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом статті 31 ЦК України, малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. У відповідності до ч.2 ст 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. У відповідності до ч.2 ст. 161 СК України, орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Ухвалюючи рішення у справі «М.С. проти України», Європейський суд з прав людини наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах. Оцінка аргументів сторін, висновки суду. Прийнявши до уваги висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Білгород - Дністровської міської ради, вік малолітньої дитини, того що він проживає разом з батьком, бажає проживати разом з ним, який створив всі необхідні умови для проживання дитини, виходячи з якнайкращих інтересів малолітнього [PERSON] , суд вважає за можливе визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а отже позовні вимоги є доведеними та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved