Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

16.05.2023 позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 21.01.2017 між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого [INFO] народився син [PERSON] . Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва 20.01.2022 шлюб з [PERSON] розірвано. Позивачка зазначає, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати свою дитину, добровільно кошти на утримання та розвиток сина не надає. Дитина проживає з нею і перебуває на повному її забезпеченні. Дитина відвідує дошкільний навчальний заклад № 671 та заняття з підготовки до школи в дитячому клубі «Зернятко». Їй не відомо про працевлаштування, доходи відповідача та матеріальний стан [PERSON] . Позивачка стверджує, що відповідач є особою працездатного віку, у якого відсутні хронічні захворювання, які б суттєво впливали на його фізичний стан та перешкоджали сплачувати аліменти, на утриманні відповідача інших дітей, непрацездатних дружини та батьків не має. Позивачка вважає, що розмір аліментів до стягнення з відповідача має бути встановлений у твердій грошовій сумі по 5 000,00 грн. щомісячно. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.05.2023 відкрите провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання (а.с. 44, 45). В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги та просила позов задовольнити. Додатково пояснила, що з часу окремого проживання відповідач півтора роки допомоги на дитину не надавав, лише минулого місяця переказав 5 000,00 грн., дитина цього року йде до школи у перший клас. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомлено. Відзив на позов відповідач не подавав. Згідно частини 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Положеннями ч. 1 ст. 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За викладених обставин, з урахуванням думки позивачки, судом постановлена протокольно ухвала про заочний розгляд справи без участі відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 січня 2017 року, який розірваний рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20 січня 2022 року у справі № 755/17089/21 (а.с. 8, 12). У шлюбі в сторін по справі [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 10). Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №78-ХІІ, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з Закону України «Про охорону дитинства», а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Стаття 18 Конвенції ООН про права дитини декларує, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За нормою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом з`ясовано, що дитина [PERSON] постійно мешкає з матір`ю [PERSON] . На підтвердження позовних вимог позивачка надала: довідку Дошкільного навчального закладу № 671 Управління освіти Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 02.05.2023 № 07, відповідно якої [PERSON] відвідує вказаний заклад з 18.04.2019; квитанції про оплату за харчування в дитячому садку; довідку Клубу «Зернятко» від 30.03.2023 № 3003/23-1, згідно якої дитина [PERSON] , [INFO] , відвідує заняття в дитячому клубі з 4 вересня 2020 року по теперішній час, до закладу хлопчика приводить та забирає лише матір [PERSON] , за навчання дитини сплачує матір (а.с. 15-27). Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами у справі не досягнуто, у зв`язку з чим виник спір. За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №78-ХІІ, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положень ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Встановлено, що дитина перебуває на утриманні матері, відповідач матеріальної допомоги для забезпечення потреб сина та його розвитку позивачці не надає. Згідно ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше (ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України). Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За нормою частини 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що малолітня дитина проживає разом з матір`ю, перебуває на її забезпеченні, відповідно до вимог сімейного законодавства має право на отримання матеріальної допомоги з боку своїх батьків, при цьому згоди щодо добровільної сплати аліментів на утримання малолітнього сина між сторонами не досягнуто. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі по 5 000,00 грн. щомісячно. За повідомленням позивачки, інших неповнолітніх дітей, окрім сина [PERSON] , відповідач не має, на його забезпеченні непрацездатні та/або неповнолітні особи не перебувають, відповідач за станом здоров`я працездатний. Суд констатує, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження наявності у відповідача на праві власності, володіння та/або користування майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; понесених відповідачем витрат, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, що має доводитись стягувачем аліментів у відповідності до положень ст. 182 СК України. Прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2023 року встановлено у розмірі 2 833 грн. нормою ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік». При визначенні розміру аліментів суд враховує вік дитини, розмір прожиткового мінімуму для дітей, а також те, що малолітній [PERSON] перебуває на утриманні матері, відповідач є батьком дитини, особою працездатного віку, судом не встановлено наявності у відповідача медичних показань щодо працевлаштування і заняття певними видами діяльності, а також на його забезпеченні інших утриманців, та беручи до уваги щоденну потребу у забезпеченні дитини необхідним харчуванням і предметами вжитку, умов для розвитку дитини та в сукупності оцінених судом доказів суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково, з відповідача [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі по 3 000,00 грн. щомісячно, починаючи з дати подачі позову - з 16.05.2023 до досягнення дитиною повноліття, оскільки, на думку суду, такий розмір щомісячного грошового забезпечення з урахуванням грошового забезпечення, яке повинна надавати на утримання дитини її мати [PERSON] , є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дитини, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. У спростування викладеного будь яких доказів відповідачем суду не надано. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У іншій частині позовних вимог слід відмовити, оскільки позивачкою не наведено даних про стан здоров`я та матеріальне становище дитини, також не визначено розміру щомісячних витрат на сина та не надано жодних доказів про майновий стан відповідача та те, що останній має можливість сплачувати аліменти у заявленому розмірі по 5 000,00 грн. щомісячно. При цьому, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивачка звільнена від сплати судового збору, відповідно положень пункту 3 частини 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у порядку розподілу судових витрат, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1 073,60 грн. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial