Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-05 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника адвоката Бровка Р.М. звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] та, остаточно уточнивши позовні вимоги, мотивує їх тим, що 22 липня 2016 року батьком позивача [PERSON] був складений заповіт на користь позивача, що значиться в реєстрі за №3512 та був складений на все майно заповідача та посвідчений приватним нотаріусом Шоколою Н.В. [INFO] батько позивача та відповідача помер та після його відкрилася спадщина на майно. Відповідно до ч. І ст. 1268 ЦК України позивач подав заяву про прийняття спадщини приватному нотаріусу Шокола Н.В., яка після відкриття спадщини повідомила про наявність заповіту, який був складений на користь відповідачки, дата складання якого була пізнішою від дати складання попереднього заповіту на користь позивача. Заповіт, що складений на користь відповідача, датований 23 травня 2018 року реєстраційний номер 319. Саме в період складання заповіту на користь відповідача, заповідач вже мав стійкий розлад як фізичного так і психічного здоров`я. Відповідачка діяла швидко, недобросовісно, усвідомлюючи той факт, що заповідач має психічне захворювання і не може усвідомлювати значення своїх дій. Також, відповідачка усвідомлювала той факт, що дії заповідача передбачити не можливо, враховуючи наявність в нього такого захворювання як амнезія, тому складання заповіту на її користь потрібно здійснити відразу при першій же нагоді, коли заповідач закінчив курс лікування та був виписаний з лікарні. Під час посвідчення оспорюваного заповіту приватним нотаріусом Матус Н.М. не було належним чином перевірено дієздатність заповідача та можливість ним усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. До цієї процесуальної дії нотаріус віднеслась формально, хоча при спілкуванні з заповідачем, чітко прослідковувалися ознаки його психічного захворювання. Відповідно до довідки про причину смерті, копія якої додається до позову, причиною смерті під час огляду/розтину трупа встановлено церебральний атеросклероз ІІІ ст. Дана хвороба є специфічним захворюванням, при якому переважно пошкоджуються артерії серця, мозку та інших органів за рахунок відкладення в їх стінках ліпоїдів і розростання сполучної тканини, в результаті чого відбувається порушення кровопостачання окремих органів. Відзначається певна клінічна послідовність (стадійність) розвитку церебрального атеросклерозу. Одним із найбільш ранніх проявів захворювання є неврастеноподібний синдром. При цьому характерні скарги на слабкість, підвищену стомлюваність, розлади сну, головні болі, головокружіння, парестезії, шум і дзвін у вухах. Послаблюються запам`ятовування та фіксація нового матеріалу. Настрій знижується, з`являються сльозливість, тривожність, іпохондричні побоювання. Під час прогресування атеросклеротичного процесу помітно підсилюються психоорганічні розлади, які супроводжуються занепадом психічної діяльності. В картині хвороби на перші позиції виступають інтелектуально-мнестичні розлади, що проявляються виразними порушеннями пам`яті, уваги, падінням працездатності. Психічна діяльність набуває ригідного характеру, мислення втрачає легкість і гнучкість. Така картина інтелектуального зниження різко підсилюється після гострих порушень мозкового кровообігу, результатом чого може бути розвиток постапоплектичного слабоумства, клінічна структура якого в деяких випадках нагадує псевдопаралітичний стан із різким зниженням критики та рівня мислення, благодушно-ейфоричним настроєм і грубим порушенням пам`яті й орієнтування. 16 квітня 2018 року заповідач пройшов обстеження в медичному центрі «Медея», та згідно лікарського висновку виявлені такі захворювання як: енцефалопатія, мікроангіопатія, лакунарний інфаркт головного мозку, неоклюзивна гідроцефалія. 01 травня 2018 року заповідачем було також пройдено медичне обстеження в КУ «СМКЛ №4», що знаходиться в м. Суми, по вул. Металургів, 38. За висновками медичного обстеження також було встановлено наявність ряду хвороб, які впливають на можливість усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Перш за все це такі хвороби, як: лакунарний інфаркт головного мозку, помірний синдром мозочкової атаксії, церебральний атеросклероз, дисциркуляторна енцефолопатія 2-3 ст. Також у заповідача було виявлено деякі хвороби очей, що може свідчити про те, що заповідач не міг сам прочитати заповіт. Відповідно це є підставою для посвідчення заповіту при свідках, чого зроблено не було (абз. 3 ч.2 ст. 1248; ч. 2 ст. 1253 ЦК України). Хвороби очей, що були виявленні під час обстеження: незріла катаракта, пресбіопія, ангіопатія сітківки обох очей. Пресбіопія (стареча далекозорість) - аномалія рефракції ока, при якій людина не може розглянути дрібний шрифт або маленькі предмети на близькій відстані. Ангіопатія сітківки ока - зміна кровоносних судин, викликане порушеннями нервової регуляції. Процеси, що відбуваються в організмі при настанні ангіопатії очей, можуть призводити до серйозних наслідків, аж до повної втрати зору. Таким чином, сторона позивача вважає, що заповідач в момент посвідчення заповіту, не міг його прочитати. Підставою даного позову є: вчинення правочину (посвідчення заповіту) дієздатною фізичною особою (заповідачем), яка в момент його укладення не усвідомлювала значення своїх дій та/або не могла керувати ними. Саме така підстава недійсності правочину передбачена ст.225 ЦК України. Під час підготовчого провадження сторона позивача мала змогу ознайомитися з копією оскаржуваного заповіту та було встановлено, що цей заповіт посвідчений поза робочим місцем нотаріуса. Для вчинення нотаріальних дій поза робочим місцем нотаріуса, передбачено спеціальні процедури, що визначені Законом України «Про нотаріат» та Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій. У випадку порушення процедури посвідчення заповіту поза робочим місцем нотаріуса, це буде свідчити про те, що нотаріальна форма заповіту не була дотримана та був порушений порядок посвідчення заповіту поза робочим місцем нотаріуса, що у подальшому може стати підставою для визнання заповіту недійсним. Якщо нотаріальна дія вчинена поза робочим місцем нотаріуса, в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, зазначається місце вчинення нотаріальної дії. Ведення такого реєстру передбачено Правилами ведення нотаріального діловодства, які затверджені Мінюстом від 22.12.2010р. за №3253/5. Також, в Реєстрі про вчинення нотаріальних дій зазначається причина, з якої нотаріальна дія була вчинена поза робочим місцем нотаріуса. Така нотаріальна дія, як посвідчення заповіту нотаріусом поза своїм робочим місцем, повинна бути обов`язково відображена в Журналі обліку викликів нотаріуса за межі його робочого місця. Ведення такого журналу передбачено Правилами ведення нотаріального діловодства, які затверджені Мінюстом від 22 грудня 2010 року за №3253/5. Все це у сукупності і складає порядок (процедуру) вчинення нотаріальних дій поза робочим місцем нотаріуса. Посилаючись на вказані обставини, просить визнати недійсним заповіт складений від імені [PERSON] на користь відповідачки від 23 травня 2018 року за реєстраційним номером 319, посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Матус Н.М. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 18 грудня 2018 року в порядку забезпечення позову заборонено приватному нотаріусу Сумського міського нотаріального округу Шокола Н.В. оформляти та видавати свідоцтво про право на спадщину на ім`я [PERSON] після померлого [INFO] батька [PERSON] до вирішення по суті цивільної справи за вказаним позовом. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 21 грудня 2018 року відкрите провадження у вказаній справі та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 04 березня 2019 року о 09 год. 30 хв. 04 березня 2019 року протокольною ухвалою суду вирішено витребувати у приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Матус Н.М. належним чином посвідчену копію заповіту від 23 травня 2019 року, заповідачем в якому значиться [PERSON] ; витребувати у КУ «Сумська міська клінічна лікарня № 5» та КУ «Сумська міська клінічна лікарня № 4» наявну медичну документацію на ім`я [PERSON] ; підготовче судове засідання відкладено до 13 травня 2019 року на 10 год. 00 хв. у зв`язку із відсутністю відомостей щодо належного сповіщення відповідача про дату та час судового розгляду та клопотанням про витребування доказів. 18 квітня 2019 року від представника відповідачки [PERSON] адвоката Шунько Г.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якій висловлено заперечення проти позовних вимог та просить відмовити в задоволенні позову (т. І а.с. 86-89). 06 травня 2019 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому просить відхилити доводи відповідачки, що зазначені у відзиві (т. І а.с. 92-94). Протокольною ухвалою суду 13 травня 2019 року у зв`язку з наявними клопотаннями щодо призначення експертизи та направлення запиту суду щодо витребування документів по справі оголошено перерву до 01 липня 2019 року 11 год. 00 хв. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 01 липня 2019 року повернуто представнику позивача подану ним 27 червня 2019 року та 01 липня 2019 року заяву про зміну підстав позову у зазначеній справі. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 01 липня 2019 року у справі призначено комісійну судово-медичну експертизу з залученням лікаря-окуліста, проведення якої доручено експертам Обласного комунального закладу Сумської обласної державної адміністрації «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи»; провадження у справі зупинене до проведення експертизи. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 27 грудня 2019 року поновлено провадження у зазначеній справ з призначенням підготовчого засідання на 05 березня 2020 року о 09 год. 00 хв. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 05 березня 2020 року відмовлено у прийнятті заяви представника позивача про зміну/доповнення підстав позову, поданої до суду 03 березня 2020т року та повернуто її заявнику. Протокольною ухвалою суду 05 березня 2020 року в підготовчому засіданні оголошено перерву до 07 квітня 2020 року 08 год. 30 хв. за клопотанням представника позивача. Протокольною ухвалою суду 08 квітня 2020 року підготовче засідання відкладене до 07 липня 2020 року 16 год. 00 хв. у зв`язку з клопотанням представника позивача та представника відповідача. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 07 липня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] , подану до суду представником позивача 01 липня 2020 року. Протокольною ухвалою суду 07 липня 2020 року підготовче засідання відкладене до 14 серпня 2020 року 10 год. 00 хв. у зв`язку з прийняттям уточненої позовної заяви та наданням часу відповідачу та третій особі надати відзив та пояснення на таку. 27 липня 2020 року від представника відповідачки надійшов відзив на уточнену позовну заяву, згідно якого заперечує проти заявлених позовних вимог та просить відмовити в задоволенні позову (т. ІІ а.с.19-23). Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 14 серпня 2020 року у справі призначено комплексну посмертну психолого-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Сумського відділення Філії «Центр судово-психіатричної експертизи» Державної установи «Центр здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України; провадження у справі зупинене до проведення експертизи. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 22 жовтня 2020 року поновлено провадження у зазначеній справ з призначенням підготовчого засідання на 03 грудня 2020 року о 13 год. 30 хв. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 03 грудня 2020 року витребувано в КУ «Сумська міська клінічна лікарня №5» оригінал медичної картки на ім`я [PERSON] ; закрите підготовче провадження у справі за вказаним позовом з призначенням справи для розгляду по суті на 14 год. 00 хв. 23 лютого 2021 року. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 23 лютого 2021 року у справі призначено комплексну посмертну психолого-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Державної установи «Центр здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України». Протокольною ухвалою суду 23 лютого 2021 року розгляд справи відкладено до 17 червня 2021 року 10 год. 00 хв. у зв`язку з призначенням експертизи. Протокольною ухвалою суду 13 жовтня 2021 року в зв`язку з закінченням відведеного процесуального часу в судовому засіданні оголошено перерву до 19 січня 2022 року до 13 год. 30 хв. Протокольною ухвалою суду 19 січня 2022 року розгляд справи відкладено до 14 год. 00 хв. 21 березня 2022 року за клопотанням представника відповідача. Враховуючи, що Верховною Радою України 24 лютого 2022 року на позачерговому засіданні було запроваджено воєнний стан через вторгнення Росії на територію України, беручи до уваги ситуацію, що склалась у м. Суми на день запровадження такого стану, на підставі п.1 рішення зборів суддів Зарічного районного суду м. Суми від 24 лютого 2022 року №5, з метою запобігання загрози життю та здоров`ю учасників судового процесу і працівників суду, з 24 лютого 2022 року дану справу було знято з розгляду до стабілізації ситуації в країні та в м. Суми. Рішенням зборів суддів від 02 травня 2022 року №11 відновлено здійснення розподілу та розгляд усіх категорій справ, у тому числі цивільних, які перебували в провадженні судді станом на 24 лютого 2022 року. Справа призначена до судового розгляду на 13 липня 2022 року о 14 год. 00 хв. 13 липня 2022 року в зв`язку з оголошеною повітряною тривогою у Сумській області розгляд справи відкладено на 30 вересня 2022 року о 13 год. 00 хв. Протокольною ухвалою суду 30 вересня 2022 року судове засідання відкладене на 13 грудня 2022 року на 10 год. 00 хв. в зв`язку з необхідністю виклику свідків та експерта. Протокольною ухвалою суду 13 грудня 2022 року задоволено клопотання представника позивача, викликано експерта для участі у допиті свідка [PERSON] розгляд справи відкладено на 25 січня 2023 року 10 год. 00 хв. 25 січня 2023 року в зв`язку з оголошеною повітряною тривогою у Сумській області розгляд справи відкладено на 14 березня 2023 року о 13 год. 30 хв. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 14 березня 2023 року по справі призначено комплексну психолого-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Державної установи «Центр здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України». Протокольною ухвалою суду14 березня 2023 року судове засідання відкладене до 02 травня 2023 року 11 год. 00 хв. в зв`язку з призначенням експертизи. 02 травня 2023 року у зв`язку з направленням справи до експертної установи справу знято з розгляду. Справа призначена до судового розгляду 28 червня 2023 року об 11 год. 00 хв. В зазначене судове засідання учасники справи не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином. Від представника позивача та представника відповідачки надійшли письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Під час судового розгляду встановлено, що 23 травня 2018 року [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого на випадок свої смерті зробив розпорядження: частину належної йому частки квартири заповів дочці [PERSON] (т. І а.с. 69). Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Матус Н.М., а також в ньому зазначено, що заповіт складено о15 год. 10 хв., у зв`язку з похилим віком та станом здоров`я [PERSON] заповіт складено і посвідчено на дому за адресою: [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право власності на житло від 23 червня 1998 року квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] (т. І а.с. 13). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (т. І а.с.12). За інформацією, зазначеною в лікарському свідоцтві про смерть № 340 від 30 червня 2018 року, причиною смерті [PERSON] є церебральний атеросклероз ІІІ ст. (т. І а.с. 15). З виписки №1657/411 КУ СМКЛ № 4 вбачається що [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 14 квітня 2018 року по 01 травня 2018 року з діагнозом: інфаркт мозку ВББ: правобічна пірамідна недостатність, помірний синдром мозочкової атаксії. Церебральний атеросклероз. Вторинна артеріальна гіпертензія ІІ ст., 2 ст., ризик IV. Дисциркулярна енцефалопатія 2-3 ст., лікворо-динамічні порушення. Стан після медикаментозної гіпоглекімії. ІХС: дифузний кардіосклероз, СН 2А, ФК 2. Хронічна лімфоцитарна лейкемія ІІІ ст. Анемія середнього ступеня. Хронічна хвороба нирок ІІІ ст. Хронічний гастродуоденіт, ст. нестійкої ремісії (т. І а.с. 16). Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 376 від 27 квітня 2023 року [PERSON] , з урахуванням його вікових особливостей та ряду хвороб (лакунарний інфаркт головного мозку, атрофія головного мозку, церебральний атеросклероз головного мозку, неоклюзіонна гідроцефалія), на будь-який психічний розлад не страждав. В період підписання заповіту (23.05.2018 р.) він був здатний усвідомлювати значення своїх дій та міг керувати ними. [PERSON] в період складання заповіту (23.05.2018 р.) на будь-які психічні розлади, які б обмежували його здатність свідомо приймати рішення та передбачати їх наслідки не страждав (т. ІІІ а.с. 43-47). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що відповідачка доводиться їй матір`ю. Зазначила, що в сім`ї дідуся [PERSON] і його сина [PERSON] вони тісно підтримували стосунки. Десь за десять місяців до смерті дідусі у жовтні 2017 року у нього виник конфлікт з сином з приводу заперечення дідуся проживання жінки сина [PERSON] , з якою той зустрічався. Також у квітні 2018 року стався конфлікт у цих осі на грунті дачної ділянки в с. Стецьківка, яка належала дідусю. Дідусь потрапив у лікарню, вона його там відвідувала, але він був при свідомості та усе розумів. З лікарні дідуся виписали 27 квітня 2018 року в його день народження. Про складання заповіту на користь матері вона дізналася у травні 2018 року з її слів. У червні 2018 року дідусь потрапив у 5-ту лікарню в хірургію щодо захворювання печінки. Свідок провідувала його 25-26 червня 2018 року, вона була присутня при його виписці бо у дідуся були слабкі ноги і вона з дядьком вирішували питання його транспортування. 28 червня 2018 року в день Конституції вона з сестрою та своєю дочкою перебували у дідуся. Той полюбляв дивитися футбол та напередодні своєї смерті подивився тайм. Вона до 21 години перебувала з дідусем, мова його була відмінною, вони багато розмовляли, згадували, сміялися. Мати приїхала після 21 год. і залишилася з сестрою, а наступного дня дідуся не стало. Дідусь користувався окулярами, він багато читав, мав багато книг, розгадував кросворди. Відповідно до\~статті 1233 ЦК України\~заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Законодавець визначив пріоритет спадкування за заповітом над спадкуванням за законом, зазначивши у ч.2\~ст.1223 ЦК України, що спадкування за законом має місце лише у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також неохоплення заповітом всієї спадщини. Згідно\~ст.1234 ЦК України\~право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Статтею 1247 ЦК України\~визначені загальні вимоги до форми заповіту, відповідно до яких заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч.4\~ст.207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у\~статтях 1251-1252 цього Кодексу. Статтею 1248 ЦК України\~встановлено, що нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу). Відповідно до положень ч.ч. 1,2\~ст.1257 ЦК України\~заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. Згідно п.4\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»\~судам, відповідно до\~статті 215 ЦК\~необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом(частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша\~статті 225 ЦК\~тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. Згідно з частиною другою\~статті 1267 ЦК України\~за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Заінтересованими особи, повноважними пред`являти позовні вимоги про визнання заповіту недійсним відповідно до частини другої\~статті 1257 ЦК України, можуть розглядатися виключно особи, суб`єктивні спадкові права яких, що виникають відповідно до норм книги\~шостої ЦК України\~(спадкоємців за законом, спадкоємців за іншим заповітом, відказоодержувачів), порушені у зв`язку із вчиненням (складанням) недійсного (за їх твердженням) заповіту. Відповідно до вимог\~статті 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно із\~статтею 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього кодексу. Вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені\~статтею 1247 ЦК України, згідно з якою загальними вимогами до форми заповіту є складання заповіту в письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання, заповіт повинен бути особисто підписаний заповідачем. Стаття 1257 ЦК України\~передбачає вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Підставою недійсності заповіту є недотримання заповідачем вимог, додержання яких необхідне для чинності цього правочину. Аналіз загальних норм про правочини (гл. 16\~ЦК України) та спеціальних норм про заповіт (гл. 85\~ЦК України) дає підстави виділити вимоги, дотримання яких є необхідним для чинності заповіту: 1) зміст заповіту не може суперечити положенням\~ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) заповіт може скласти фізична особа з повною цивільною дієздатністю; 3) заповіт складається особисто заповідачем; 4) волевиявлення заповідача має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 5) заповіт складається в письмовій формі, посвідчується нотаріусом або іншою посадовою чи службовою особою, вичерпний перелік яких наведено у ст. ст.\~1251,\~1252\~ЦК України. Відповідно до\~ст. 225 ЦК\~України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. У п. 16\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року № 9\~роз`яснено, що правила\~ст. 225 ЦК\~поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Як відзначив Верховний Суд у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 372/1862/17, підставою для визнання правочину недійсним згідно з ч. 1\~ст.\~225\~ЦК України\~має бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Таким чином, особа під час складення заповіту перебуває у стані «фактичної недієздатності». При цьому слід врахувати, що в контексті ч. 1\~ст. 225 ЦК\~України заповідач має страждати тяжким психічним розладом, а не будь-якою іншою хворобою. Сама собою обставина, що заповіт складений у період, коли заповідач систематично хворів, перебував у нестабільному стані здоров`я, не міг себе самостійно обслуговувати, не є підставою для висновку про те, що особа страждала таким розладом здоров`я, який би впливав на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, і який би позбавив його можливості вільно і свідомо висловити свою волю. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складення заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу (п. 18\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7). Відтак висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент складення заповіту. Але під час розгляду даної справи не встановлено підстав для визнання заповіту недійсним, так як заповіт складено особою, яка мала на це право, а також не порушені вимоги щодо його форми. Волевиявлення було вільним і відповідало волі заповідача. Факту захворювання заповідача на психічну хворобу не встановлено, також як і не встановлено наявності підстав стверджувати, що заповіт, був складений [PERSON] під впливом інших осіб, зокрема під психологічним впливом відповідачки. В судовому засіданні не встановлено, що заповідач мав перешкоди самостійно вирішувати питання щодо своїх цивільних прав та обов`язків, як майнових так і немайнових, а тому він мав можливість вільно здійснювати розпорядження на випадок своєї смерті. За нормами глави 6 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року (в редакції чинній на час посвідчення оспорюваного заповіту) (далі Порядок) нотаріус зобов`язаний установити волевиявлення особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії. Нотаріус зобов`язаний встановити дійсні наміри кожної із сторін до вчинення правочину, який він посвідчує, а також відсутність у сторін заперечень щодо кожної з умов правочину. Установлення дійсних намірів кожного з учасників правочину здійснюється шляхом встановлення нотаріусом однакового розуміння сторонами значення, умов правочину та його правових наслідків для кожної із сторін. Установлення дійсних намірів однієї із сторін правочину може бути здійснено нотаріусом за відсутності іншої сторони. Правочин посвідчується нотаріусом, якщо кожна із сторін однаково розуміє значення, умови правочину та його правові наслідки, про що свідчать особисті підписи сторін на правочині. Згідно п. 1 глави 13 Порядку нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії, або є підозра в тому, що ця особа діє під впливом насильства; з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у її статуті чи положенні, або виходить за межі її діяльності; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; в інших випадках, передбачених Законом. Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б вказували на те, що на час вчинення заповіту 23 травня 2018 року [PERSON] був визнаний недієздатним, також як і не було встановлено обставин того, що у нотаріуса могли виникнути сумніви того, що він не усвідомлював значення, зміст, правові наслідки цієї дії. За змістом пунктів 2, 3 глави 1 розділу I\~\~Порядку, нотаріальні дії вчиняються у приміщенні державної нотаріальної контори, у державному нотаріальному архіві, приміщенні, яке є робочим місцем (конторою) приватного нотаріуса. В окремих випадках, коли фізична особа не може з`явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваного правочину, такі нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаними приміщеннями, але в межах нотаріального округу. Якщо нотаріальна дія вчинюється поза приміщенням державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приміщенням, яке є робочим місцем (конторою) приватного нотаріуса, у посвідчувальному написі та в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій зазначається місце вчинення нотаріальної дії (удома, у лікарні, за місцезнаходженням юридичної особи тощо) із зазначенням адреси, а також причин, з яких нотаріальна дія була вчинена поза вказаними приміщеннями. Під час судового розгляду не було здобуто належних та допустимих доказів, які б вказували на порушення вчинення нотаріальних дій при посвідченні оспорюваного заповіту, які б потягли наслідки у виді визнання такого правочину недійсним. За наведених обставин у суда відсутні підстави для визнання правочину недійсним, а тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Outcome: dismissed