Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 06 жовтня 2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. [INFO] у них народився син [PERSON] , a [INFO] народився син [PERSON] . Діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Чоловік матеріальну допомогу з січня 2023 року не надає, а тому вона змушена звернутись до суду з даною позовною заявою. Відповідач фізично здоровий, зобов`язаний та може надавати їй допомогу на утримання дітей, відповідно до стану здоров`я і матеріального становища може сплачувати аліменти на утримання дітей. Тому просить ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки зі всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту звернення з позовною заявою до суду, до повноліття дітей. Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 19.05.2023 відкрито провадження\~у справі в порядку\~спрощеного позовного\~провадження та\~призначено судове засідання. В судове засідання 05.07.2023 учасники справи не з`явилися, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлялись в установленому законом порядку. Позивач [PERSON] попередньо через канцелярію суду подала письмову заяву, у якій просить розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Частиною третьою статті 211 ЦПК України визначено, що\~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився без поважних причин, хоч про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання: [ADDRESS] . Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем у запропонований судом строк до суду не подано. Крім того, інформація щодо розгляду справи міститься на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (веб-адреса сторінки http://vnr.vn.court.gov.ua). Оскільки позивач не висловлювала жодних заперечень з приводу ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, на підставі ухвали суду про заочний розгляд справи суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважав можливим провести судове засідання 05.07.2023 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши позицію позивача, викладену у письмовій заяві, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом установлено, що сторони по справі 06.10.2013 зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис 04, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 06.10.2013 (а.с. 5). Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 01.03.2014 та серії [NUMBER] від 21.03.2017 (а.с. 6, 7). З довідки № 135/18-20/23 від 10.05.2023, виданої спеціалістом ІІ категорії загального відділу Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області Коцур Т., убачається, що діти [PERSON] , а саме: [PERSON] та [PERSON] , проживають разом з нею за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Згідно зі статтею 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною першою статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. В частині другій статті 182 СК України зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі\~ст.\~183\~СК України,\~частка заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до\~ст.\~3\~Конвенції\~ООН\~про права\~дитини від 20.11.1989, яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 і набула чинності для України 27.09.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її\~батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою\~вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина друга статті 6 цієї Конвенції). Також частинами першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які\~виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Так, при визначенні розміру аліментів, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей, які здорові; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який працездатного віку, відсутність будь-яких доказів, що за станом здоров`я відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Враховуючи неявку в судове засідання відповідача, який обізнаний, що в провадженні Вінницького районного суду Вінницької області знаходиться цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, неподання відповідачем відзиву на позов, відсутність будь-яких заяв чи клопотань від нього, суд дійшов висновку, що відповідач не оспорює позовних вимог. Таким чином, аналізуючи вищезазначені обставини та факти, враховуючи принципи об`єктивності та справедливості, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї третини від усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів 11.05.2023. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України,\~суд\~вважає\~за необхідне з метою забезпечення інтересів дитини допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць. В порядку\~статті 141 ЦПК України\~у зв`язку з задоволенням позовних вимог позивача, яка звільнена від сплати судового збору, судовий збір в розмірі 1073 грн 60 коп. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved