Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-25 00:00:00

Представник позивача адвокат Рябека Р.М. звернувся до Гребінківського районного суду Полтавської області з вказаним позовом, яким просить суд: позбавити [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , батьківських прав щодо її неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Вказує, що [INFO] народилася [PERSON] . Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] . Вказує, що на даний час батьки неповнолітньої [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] розлучені, проживають нарізно, у кожного з них своя сім`я. Дитина [PERSON] проживає разом з батьком - [PERSON] , який цілком та повністю самостійно займається його вихованням та забезпечує всі умови для отримання дитиною якісної освіти. Зазначає, що відповідач [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не займається її вихованням, організацією її шкільного навчання, зокрема: не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти; не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання. Крім того, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться її життям, не створює умов для отримання сином освіти, не відвідував і не відвідує її в школі, не надає дитині необхідної кількості спілкування, яке повинно забезпечити належний рівень самоусвідомлення дитини. Таким чином, відповідач маючи всі можливості виконувати свій батьківський обов`язок свідомо нехтує своїми обов`язками матері. Вищезазначені обставини свідчать про невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, закріплених ч.ч. 1 - 3 ст. 150 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладенні на них відповідальності, встановленої законом (ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України). Названі дії у відповідності до ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав щодо [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з ухиленням від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позивач вважає, що з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, відповідача доцільно позбавити батьківських прав. 24 квітня 2023 року до суду надійшла відповідь виконавчого комітету Гребінківської міської ради, згідно якої встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , знята з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] . (а.с.22). 24.04.2023 року ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання у справі на 18.05.2023 року о 11-00 год., з викликом сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Зобов`язано третю особу, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Службу у справах дітей Гребінківської міської ради надати суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] . (а.с.23-25). 18.05.2023 року підготовче засідання відкладено за заявою представника третьої особи - Служби у справах дітей Гребінківської міської ради на 08.06.2023 року о 14-00 год. 26.05.2023 року представником позивача адвокатом Рябекою Р.М., через канцелярію суду, подано заяву про зміну предмету позову, якою він зазначає, що початкові вимоги позивачів не будуть забезпечувати чи не в повній мірі забезпечать позивачам захист їх порушених прав та інтересів. Зміна предмету позову можлива у спосіб доповнення позовних вимог новими. Отже, позовна заява доповнена позовною вимогою про стягнення аліментів. Просить суд стягнути із [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти в розмірі 1/4 всіх видів її заробітку (доходу) на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , починаючи з дня подання позовної заяви до суду до досягнення донькою повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. (а.с.36). 08.06.2023 року підготовче засідання відкладено на 26.06.2023 року о 14-00 год. в зв`язку з перебуванням у відрядженні представника третьої особи - Служби у справах дітей Гребінківської міської ради (а.с.58). 26.06.2023 року в підготовче засідання представник позивача адвокат Рябека Р.М., не з`явивсь, через канцелярію суду подав заяву в якій просить розгляд справи провести без участі сторони позивача, на позовних вимогах наполягає, просить задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, натомість в матеріалах справи міститься заява відповідача від 01.06.2023 року про повне визнання позовних вимог, просить розгляд справи провести без її участі (а.с.37). Представник служби у справах дітей Гребінківської міської ради - Макогон І.П. в підготовче засідання не з`явилась, вона належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, повного визнання позовних вимог відповідачем, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір. Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] народилася [PERSON] . Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане Слободо-Петрівською сільською радою Гребінківського району Полтавської області, актовий запис №7 від 19.07.2006 року (а.с.5). Рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 12.09.2019 року, шлюб, зареєстрований 11 лютого 2006 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гребінківського районного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 04, укладений між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , - розірвано. (а.с.8, 8 зворот). Згідно витягу з реєстру Гребінківської територіальної громади від 11.04.2023 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . (а.с.7). Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 11.04.2023 року №18.2-10/106, виданої Виконавчим комітетом Гребінківської міської ради Полтавської області, за адресою: [ADDRESS] , до складу сім`ї входять: [PERSON] , [INFO] , (мати позивача), [PERSON] , [INFO] , (позивач), [PERSON] , [INFO] , (брат позивача), [PERSON] , [INFO] , (донька позивача). (а.с.11). Із характеристики учениці 11 класу Слободо-Петрівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів [PERSON] , вбачається, що [PERSON] навчається в школі з першого класу Зарекомендувала себе як здібна учениця, володіє навчальним матеріалом на достатньому рівні, легко запам`ятовує навчальний матеріал, має логічне мислення, на уроках не завжди активна, але необхідними знаннями володіє, добре розвинена, захоплюється модою та спортом. Сумлінно ставиться до поставлених завдань, активна учасниця спортивних заходів. Стримана, самостійна, толерантна, доброзичлива, з повагою ставиться до однокласників та вчителів. Останні чотири роки після розлучення батьків, дівчина проживає з батьком та повністю знаходиться під його опікою та на утриманні. Батько дівчинки активно співпрацює із колективом закладу в питаннях навчання та виховання доньки. Мати активної участі у вихованні, навчанні та житті доньки не бере. (а.с.12). Із матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] звертавсь до начальника Служби у справах дітей Гребінківської міської ради Жолобецької В.М., щодо проведення профілактичної бесіди з відповідачем [PERSON] щодо виконання її батьківських обов`язків стосовно доньки [PERSON] (а.с.13). На вищевказане звернення 10.04.2023 року за вих. №К-01-15/4 [PERSON] надано відповідь начальником Служби у справах дітей Гребінківської міської ради Жолобецькою В.М., з якої вбачається, що з [PERSON] було проведено профілактичну бесіду щодо належного виконання нею батьківських обов`язків відносно доньки [PERSON] , та надано рекомендації щодо налагодження стосунків з дитиною. (а.с.14). Із висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який затверджено рішенням Виконавчого комітету Гребінківської міської ради Полтавської області №66 від 09.06.2023 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , проживає в м. Київ. Її донька [PERSON] , залишилась проживати з батьком в с. Слободо-Петрівка Лубенського району. 19.05.2023 року працівниками служби у справах дітей спільно з працівниками центру соціальних служб обстежено умови проживання дитини. Неповнолітня [PERSON] проживає в будинку своєї бабусі [PERSON] , яка нею опікується. Батько дитини перебуває в лавах ЗСУ. [PERSON] у розмові з працівниками служби у справах дітей та центру соціальних служб сказала, що мама їй не телефонує, пише повідомлення. Вважає, що в неї з мамою немає нічого спільного і бажає позбавити маму батьківських прав. Кошти мама їй не надає, останній раз купувала речі на перше вересня 2022 року. Повністю утримує батько. [PERSON] з батьком спілкується по телефону кожного дня, або по можливості. З 01.03.2023 по 03.03.2023 складено висновок оцінки потреб сім`ї [PERSON] , в сім`ї якої проживає неповнолітня онука [PERSON] . Батьки дитини офіційно розлучені з вересня 2019 року, проживають окремо. Зі слів дівчинки, вона з мамою має напружені стосунки, спілкуються переважно по телефону, мати в утриманні доньки участі не приймає. Зараз дитиною опікується бабуся. З огляду на викладене, орган опіки та піклування, вважає, що у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, тому вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Із акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] від 19.05.2023 року. Сім`я складається із чотирьох осіб: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Займають житловий будинок газифікований, площею 62 м.кв., із зручностями, облаштоване місце для навчання та відпочинку [PERSON] . На час обстеження [PERSON] перебуває у лавах ЗСУ (мобілізований). Неповнолітньою [PERSON] опікується її бабуся [PERSON] . За словами доньки батько спілкується з нею по телефону, мати теж телефонує доньці, але тривалий час не приїжджає до неї, хоча знає, що батько дитини мобілізований. [PERSON] навчається в 11 класі, з мамою спілкуватись не бажає, бо немає спільних інтересів. Створені належні матеріально - побутові умови для виховання та розвитку дитини. Ухвалюючи рішення про позбавлення батьківських прав суд виходить з наступного. Одним із основних батьківських обов`язків є обов`язок по належному вихованню дитини, прищеплення їй моральних цінностей, духовності, культури своєї нації. Саме батьки повинні навчити дитину формувати систему пріоритетів та ні в якому разі не дати їй спотворити існуюче світосприймання. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За нормами ч.ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої ВРУ 27.02.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. У справі «Хант проти України» від 07.12.2006 (HUNT v. UKRAINE, Заява N31111/04) Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11.07.2017 (Заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (параграф 76). ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю. З іншого боку очевидно також, що в інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у здоровому середовищі, та батькам не може бути надано право за ст.8 Конвенції на вжиття таких заходів, що можуть завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини (п. 100, Справа "Мамчур проти України" від 16.07.2015, №10383/09). Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що у справах стосовно дітей у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, виходячи із об`єктивних обставин спору, а потім осіб, які висувають відповідні вимоги. При цьому, згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За приписами ч.ч.8, 9 ст.7 СК України встановлено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. За нормами ч.ч.1, 5 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з ч.ч.1,2,4 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч.2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. За змістом п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як передбачено ч.ч.2,3 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених п.2, 4 і 5 ч.1 цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Статтею 165 СК України врегульовано, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Крім того, згідно зі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Як передбачено ч.1 ст.12 вказаного закону, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Суд враховує й роз`яснення, наведені у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» та виходить з того, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків у цій справі знайшло своє підтвердження, адже відповідач не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: ухиляється від сплати аліментів, тим самим не забезпечує необхідного харчування, розвитку, медичного догляду, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання дитиною освіти, що є свідомим нехтування батьківськими обов`язками. З огляду на вищевикладене, враховуючи інтереси дитини [PERSON] , яка проживає окремо від матері, докази участі матері у вихованні дитини у матеріалах справи відсутні, беручи до уваги всі докази, наявні у справі, зокрема, характеристики, акт обстеження матеріально-побутових умов позивача, висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який затверджено рішенням Виконавчого комітету Гребінківської міської ради Полтавської області №66 від 09.06.2023 року, повне визнання позову відповідачем, суд вважає за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , батьківських прав щодо її неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , оскільки це рішення в повній мірі відповідає інтересам дитини, а також встановлено законні підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , враховуючи тривале невиконання нею своїх батьківських обов`язків по вихованню, розвитку, навчанню, забезпеченню доньки. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 2 ст.166 СК України передбачає, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, серед іншого, суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно із ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України, передбачено, що розмір аліментів на дитину може бути визначений судом у частці від заробітку (доходу) матері, батька. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. В даному випадку норми закону передбачають обов`язковість батьків утримувати свою дитину. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Судом встановлено, що відповідач в добровільному порядку доньку не утримує, кошти на її утримання не надає. Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача у розмірі, визначеному позивачем, є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Отже, оскільки позовну заяву пред`явлено до суду 14.04.2023, саме з цієї дати суд і присуджує аліменти. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно з п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. При зверненні з позовною заявою до суду позивач [PERSON] , просив не розподіляти судові витрати між сторонами, а сплату судового збору залишити за ним.

Outcome: approved