Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

Представник позивачів - адвокат Денис Т.Д., звернувся до Галицького районного суду Івано-Франківської області із позовом, в якому просить визнати в рівних долях за [PERSON] , та [PERSON] , право власності на частину гаражу № [NUMBER] (раніше 380) інвентаризаційною вартістю 67000 гривень, розташованого за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позов обґрунтований тим, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті залишилась спадщина, а саме гараж, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивачі, звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, отримали відмову в оформленні права власності на спадкове майно, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. За таких обставин, позивачі вимушені звернутися до суду з заявленими вимогами. Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 29 травня 2023 року вказана позовна заява була залишена без руху. Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 01 червня 2023 року відкрито провадження та призначене підготовче судове засідання по справі; витребувано у приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Данилюк О.О. копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . 15 червня 2023 року на адресу суду надійшла копія спадкової справи. 21 червня 2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача по справі- Бурштинської міської ради Івано-Франківської області, згідно якого вбачається, що Бурштинська міська рада не заперечує щодо задоволення позовних вимог позивачів. Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 21 червня 2023 року закрите підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило. Позивачки та їх представник у судове засідання не з`явилися, проте представник позивачів надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність та що підтримують заявлені вимоги. Представник відповідача - Бурштинської міської ради Івано-Франківської області у судове засідання не з?явився, в матеріалах справи наявний відзив, в якому зазначено, що просять справу розглядати без участі представника. Згідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цих Кодексом випадках. Як вбачається з вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть /а.с. 18/. 07.11.1970 року позивачкою було зареєстровано шлюб з [PERSON] , після реєстрації якого вона обрала прізвище - [PERSON] /а.с.8/. Згідно свідоцтва про народження позивачки по справі - [PERSON] /а.с.9/ її батьком є - [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається зокрема із гаражу, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки Бурштинської міської ради Івано-Франківської області від 06.01.2023 року за № 24, [PERSON] , до дня смерті був зареєстрований по [ADDRESS] , разом із ним були зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] /а.с. 37/. Відповідно до довідки про склад спадкоємців від 25.04.2023 року № 174/02-14 особами, хто прийняв спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , є його дружина [PERSON] та його донька [PERSON] /а.с.12/. З копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватним нотаріусом Данилюк О.О. Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області № 175/02-31 від 25.04.2023 року, [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж, що розташований за адресою: [ADDRESS] у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на даний гараж /а.с. 11/. З матеріалів спадкової справи вбачається, що спадкоємці [PERSON] та [PERSON] в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину, бо постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не відмовились від неї протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України /а.с.53-98/. Відповідно до довідки Бурштинської міської ради Івано-Франківської області від 28.03.2023 року за № 06/18-25, [PERSON] , дійсно побудовано гараж за адресою: [ADDRESS] , гараж № [NUMBER] (колишня адреса [ADDRESS] , який побудований ним згідно рішення виконавчого комітету Бурштинської селищної ради від 14.02.1980 № 44. /а.с10/. Відповідно до акту про відведення присадибної земельної ділянки та розбивку на ній будівель від 25 лютого 1980 року, [PERSON] відведено присадибну земельну ділянку в смт. Бурштин, площею 21 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . /а.с. 26/. Відповідно довідки сектору містобудування та архітектури Бурштинської міської ради від 30.05.2023 року за № 11/18-24, [ADDRESS] , була перейменована на [ADDRESS] на початку 90-років сесією Бурштинської селищної ради. /а.с. 39/. Фактична адреса гаражу, який побудував [PERSON] - [ADDRESS] (колишня адреса відповідно до рішення виконавчого комітету Бурштинської селищної ради від 14.02.1980 року № 44 [ADDRESS] ). Згідно копії технічного паспорту на гараж (машино-місце) № [NUMBER] , який розташований за адресою: [ADDRESS] , гараж був споруджений у 1980 році /а.с. 14-17/. За архітектурно-планувальним завданням від 10.03.1980 року, забудовником гаражу, за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] , на підставі рішення виконавчого комітету Бурштинської селищної Ради депутатів № 44 від 14 лютого 1980 року. /а.с.27/. Відповідно до копії висновку про вартість майна, який виконано суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «АТЛАНТ-ОЦІНКА» від 15.02.2023 року, вбачається, що вартість гаража, розташованого за адресою: [ADDRESS] , становить 67 000 (шістдесят сім тисяч) гривень /а.с. 21/. Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення. Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч. 1 та 2 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність). Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1). У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку (лист Міністерства Юстиції України від 21 лютого 2005 року № 19-32/319). Отже, на час будівництва [PERSON] на відповідній відведеній для цього земельній ділянці гаражу, чинне законодавство (1980 рік) не вимагало обов`язкової реєстрації нерухомого майна. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що спірний гараж, який побудований у 1980 році, є предметом спадкування та спадкоємці обґрунтовано звернулися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, іншого способу оформити право власності на спірний гараж чинним законодавством не передбачено. Окрім того, матеріалами справи встановлено, що позивачам постановою нотаріуса від 25.04.2023 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме на гараж, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Встановлено, що згідно довідки сектору містобудування та архітектури Бурштинської міської ради від 30.05.2023 року, [ADDRESS] , була перейменована на [ADDRESS] на початку 90-років сесією Бурштинської селищної ради. Як вбачається з копії архітектурно-планувального завдання від 10.03.1980 року, забудовником гаражу, за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] , на підставі рішення виконавчого комітету Бурштинської селищної Ради депутатів № 44 від 14 лютого 1980 року. Вищій спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму інформаційному листі «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16.05.2013 року» зазначив що, що всі господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях, які належать громадянам і були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 22 січня 1979 року "Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель", і під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не відносяться до категорії самовільних (самочинних). Відповідно до пункту 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року №127 не належать до самочинного будівництва: індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 5 серпня 1992 року. Згідно ст.ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину; відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З огляду на наведене суд приходить до переконання, що вказане нерухоме майно - гараж не є самочинним та самовільним будівництвом так як відповідний дозвіл видавався уповноваженим на це органом, відповідно до чинного на час побудови законодавства. Таким чином, оскільки будівництво гаража за адресою: [ADDRESS] проводилось за наявності дозволу виданого компетентними органами, а чинне на той час законодавство не вимагало обов`язкової реєстрації нерухомого майна, то суд вважає позовні вимоги позивачів доведеними та законними. З урахуванням вищенаведеного, беручи докази в їх сукупності, суд вважає можливими задовольнити позовні вимоги представника позивача.

Outcome: approved