Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-05 00:00:00

05 липня 2023 року до суду в інтересах [PERSON] звернувся адвокат Пашкевич Сергій Володимирович із заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт смерті громадянки України [PERSON] , [INFO] , місце народження росія, м. Архангельськ, місце смерті - м. Маріуполь Маріупольський район, Донецька область, яка померла [INFO] у віці 77 років, на час смерті була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . В обґрунтування заяви зазначає, що [INFO] померла мати заявника [PERSON] , [INFO] , про що 18 липня 2022 року видано свідоцтво про смерть «ДНР», яке є незаконним та не створює правових наслідків на території України. В зв`язку з чим, заявник вимушений звернутись до суду з даною заявою. Заявник та його представник в судове засідання не з`явились, надали суду заяву про розгляд справу без їх участі. Представник заінтересованої особи Павлоградського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника, відповідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] померла. На підтвердження факту смерті заявником подана копія свідоцтва про смерть від 18 липня 2022 року серія [NUMBER] , виданого установою, що розташована на тимчасово окупованій території, згідно якого [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в м. Маріуполь Донецької області. Крім того, заявником надана суду копія довідки про причину смерті (до форми № 106/о № 216) від 08.06.2022 року, видана медичною установою, що розташована на окупованій території, згідно якої [PERSON] померла, причина смерті атеросклеротична хвороба серця. Також в матеріалах міститься відмова у проведенні державної реєстрації смерті, яку видав 17.03.2023 року Павлоградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Оцінюючи письмові докази, суд виходить з того, що смерть особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав. Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту народження або смерті особи на вказаній території України, має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів, зокрема, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а допустимими - докази, одержані в порядку, встановленому законом. Даючи оцінку допустимості таких доказів, слід керуватись положенням частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території України на якій ведуться бойові дії, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. theRepublicofMoldovaandRussia», «Ila§cuandOthers v. MoldovaandRussia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacase), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території не знаходиться під контролем Договірної Сторони. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Аналізуючи надані заявником та досліджені в судовому засіданні письмові докази, суд вважає, що юридичний факт, який просить встановити заявник, знайшов своє підтвердження та його об`єктивність не викликає сумніву у суду. А тому, враховуючи зазначені вище обставини та положення діючого законодавства, приймаючи до уваги, що встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, а саме для проведення державної реєстрації факту смерті особи уповноваженими державними органами, отримання свідоцтва про смерть та подальшої реалізації пов`язаних з цим прав, зокрема прав спадкоємця, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved