Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-05 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 12 травня 2023 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: виконавчий комітет Тернівської районної у місті Кривому Розі ради в особі органу опіки та піклування про визначення місця проживання дітей, в якій просить визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , разом з ним, оскільки відповідач не має можливості постійно жити з дітьми, забезпечити сталий гармонійний розвиток. В обґрунтування позовної заяви [PERSON] вказує, що з 13.09.2013 він перебував з відповідачем у шлюбних відносинах, проте 27.03.2023 року шлюб було розірвано на підставі рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] . Діти зареєстровані та фактично проживають разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] , та зазначає що вказана квартира належить на праві власності його батькам [PERSON] та [PERSON] . Позивач вказує, що працює на ПрАТ «Північ ГЗК» має достатній рівень заробітної плати, самостійно дбає про дітей, виховує, лікує, оздоровляє. Відповідач участі в житті дітей, у їх забезпеченні майже не приймає, не відвідує їх та наскільки відомо позивачу, планує виїжджати за кордон. У зв`язку з таким стилем життя [PERSON] не може забезпечити сталий та гармонійний розвиток своїх дітей, не може постійно жити з ними, супроводжувати їх зростання та дорослішання, не може забезпечити постійну підтримку дітей, особливо зважаючи на те, що діти є малолітніми та потребують постійної уваги. Водночас відсутність правової визначеності у питанні з ким з батьків проживають діти, періодично породжує низку проблем та можливості для маніпуляцій. Заяви, клопотання учасників справи. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить суд розглядати справу за його відсутністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд розглядати справу у її відсутності, через канцелярію суду 06.07.2023 надала письмові пояснення, в яких зазначає, що має намір змінити місце роботи для покращення свого рівня доходів, а саме виїздити за кордон, та враховуючи інтереси дітей, отримання ними гарної освіти, постійної уваги, яку вона не матиме можливості надати у зв`язку з працевлаштуванням за кордоном, просить визначити місце проживання дітей з батьком. . Процесуальні дії у справі. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання на 11-00 год. 26.06.2023, за правилами загального позовного провадження. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої записано: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 22.11.2017 Тернівським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 10). [PERSON] народився [INFO] , у відомостях про батьків зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 09.12.2020 Тернівським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с. 10 зворот). Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.03.2023 по справі № 215/339/23 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 13.09.2013 Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №291 - розірвано (а.с. 9). Згідно витягів з реєстру територіальної громади, отриманих 04.05.2023 за запитом з ДП «ДІЯ», за № 2023/003481543, 2023/003487040, 2023/003481684, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , та діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] (а.с. 11, 11 зворот, 12). [PERSON] [INFO] з 01.09.2022 та [PERSON] [INFO] з 01.09.2020 відвідують КЗДО КТ № 220 КМР, що підтверджується довідкою від 05.05.2023 № 01-102/38 виданою директором КЗДО КТ № 220 КМР Т. Стойко. Згідно довідки виданої начальником відділу найму, навчання та розвитку персоналу Л.М. Солод від 13.05.2023 №144/2, [PERSON] працює на ПрАТ «Північ ГЗК» з 05.10.2015 по теперішній час на посаді начальника дільниці в структурному підрозділі цех по виробництву обкатишів №2/ виробнича дільниця подріблення сировини, шихтування та огрудкування обкатишів (а.с. 14) Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Криворізького бюро технічної інвентаризації» №5412740 від 12.11.2004, договору купівлі-продажу від 24.07.2004 зареєстрованого в реєстрі № 3333 приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області, технічного паспорту власниками житла за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , [PERSON] (а.с. 15, 16, 17). [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір`ю [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Тернівським райвідділом ДРАЦС м. Кривого Рогу, та свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] виданого 30.03.2011 Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, згідно якого [PERSON] [INFO] змінив ім`я на [PERSON] , про що внесено актовий запис №15 (а.с. 17 зворот, 18). У висновку виконкому Тернівської районної у місті ради від 19.06.2023 вказано, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 13.09.2013, від якого у них народилося двоє дітей : [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Тернівського районного суду від 26.01.2023 шлюб між подружжям було розірвано. Зі слів позивача, з часу розірвання шлюбу між батьками, малолітні діти проживають з ним за адресою : [ADDRESS] . З метою з`ясування обставин по справі та складання об`єктивного висновку службою у справах дітей виконкому районної у місті ради разом з фахівцями Криворізького міського центру соціальних служб 07.06.2023 було здійснено обстеження умов проживання та проведено оцінку потреб батька та дітей за вищезазначеною адресою. Під час обстеження було встановлено, що за даною адресою зареєстровані та проживають: [PERSON] , [INFO] , батько дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] - бабуся дітей, [PERSON] , [INFO] - дідусь дітей. Квартира трикімнатна, наявне електро-, газо-, водопостачання, гаряча вода(бойлер). Санітарно-гігієнічний стан житла відповідає нормам, квартира охайна, чиста, обладнана сучасними меблями та технікою. Для дітей облаштована дитяча кімната з окремими спальними місцями, є куточок для ігор, діти забезпечені іграшками та всім необхідним одягом. На кухні наявний достатній запас продуктів харчування, домашня їжа. [PERSON] працює на ПрАТ "ЦГЗК", отримує заробітну плату у середньому розміі 34459,00 грн., щомісячно. З питання стягнення з матері аліментів на утримання дітей до суду не звертався. Повідомив, що колишня дружина спілкується з дітьми, іноді бере їх до себе з ночівлею, цікавиться їх життям. Старша донька [PERSON] відвідує заняття у танцювальній студії та у підготовчому класі музичної школи. Іноді на заняття її водить мати. Позивач зауважив, що ніколи не чинив перешкод у її спілкуванні з дітьми. Під час обстеження між батьком та дітьми спостерігалися теплі стосунки, любов та повага. При опитуванні малолітня [PERSON] розповіла, що однаково любить і батька і матір, а також свою бабусю, [PERSON] , але надати чіткої відповіді, з ким з батьків вона хоче проживати, не змогла. 07.06.2023 фахівцем із соціальної роботи Криворізького міського центру соціальних служб разом із спеціалістами служби у справах дітей виконкому Тернівської районної у місті ради було здійснено вихід за адресою: [ADDRESS] , де мешкала сім`я до розлучення батьків. З даною адресою на теперішній час зареєстрована та проживає лише мати дітей, [PERSON] , [INFO] . Квартира складається з трьох кімнат, коридора, кухні, ванної кімнати, санвузла, аявне водо-, газо-, електропостачання, гаряча вода (газова колонка). Санітарно-гігієнічний стан житла добрий, у квартирі проведено ремонт. Житло обладнане сучасними меблями, всією необхідною технікою. Для дітей облаштована окрема кімната з дитячими ліжками, місцем для ігор. При візуальному огляді дитячі речі відсутні. [PERSON] працює у Криворізькому Тернівському ліцеї Криворізької міської ради. Середньомісячний дохід складається із заробітної плати (в середньому розмірі 9045,00 грн. щомісячно), та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (у розмірі 860,00 грн. щомісячно) . Під час спілкування [PERSON] повідомила що приймає участь у виховнні дітей, цікавиться їх життям та здоров`ям, купує їм необхідні речі та подарунки, іноді бере до себе додому з ночівлею. Розповіла, що планує виїжджати на роботу за межі України, тому не заперечує проти того, щоб діти проживали з батьком. Прийняття рішення щодо доцільності/недоцільності визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] залишають на розсуд суду з урахуванням найкращих інтересів дітей (а.с. 33-35). Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Суд вважає можливим, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, розглянути справу за відсутності учасників справи, які надали заяви про розгляд справи за їх відсутності та на підставі наявних у суду матеріалів. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає необхідним позов задовольнити у підготовчому судовому засіданні на підставі ч.3 ст. 200 ЦПК України, у зв`язку з визнанням відповідачем позову. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частинами 2, 8, 9 ст. 7 СК України передбачено, що сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст..8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, що встановлено ч.3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства». Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ч.ч. 2,4 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Згідно ст. 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У частині 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Як вбачається з висновку виконкому від 19.06.2023, мати дітей проживає за іншою адресою, офіційно працевлаштована, приймає участь у вихованні та забезпеченні дітей, інколи бере до себе, та планує виїжджати на роботу за межі України (а.с. 33-35). Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У Постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18, провадження № 61-44680св18, вказано, що тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку». Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, Згідно витягів з реєстру територіальної громади, отриманих 04.05.2023 за запитом з ДП «ДІЯ», за № 2023/003481543, 2023/003487040, 2023/003481684, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , та діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] (а.с. 11, 11 зворот, 12). У Постанові Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 539/1406/17, провадження № 61-15082св18, зроблений висновок про те, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Так, судом встановлено, що діти на теперішній час фактично проживають з батьком, старша донька [PERSON] висловила думку щодо прихильності до обох батьків та бабусі, відносини між батьком та дітьми добрі, батько піклується про дітей, забезпечує та займається їх вихованням, та враховуючи що відповідач не бажає мешкати разом з дітьми, піклуватися про них, не заперечує щодо визначення місця проживання дітей з батьком, з урахуванням гармонійного розвитку дітей, суд приходить до висновку що позов слід задовольнити та визначити місце проживання доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , разом з батьком - [PERSON] , [INFO] , що буде відповідати якнайкращим інтересам дітей та сприятиме повноцінному їх вихованню та розвитку. Оскільки до початку розгляду справи по суті відповідач визнала позов, суд вважає необхідним повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору сплаченого ним при поданні позову, що складає 536,80 грн., а інша частина в розмірі 536,80 грн., відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved