Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-10 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 24.05.2023 до Звенигородського районного суду Черкаської області надійшов даний позов, у якому позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 131551,06 грн., а також судові витрати у розмірі 2684,00 грн. за сплату судового збору. Свій позов позивач мотивує тим, що 03.02.2022 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено договір кредиту та страхування №Р25.21532.009408735. Згідно кредитного договору відповідач отримав кредит у розмірі 86302 грн. зі сплатою 58% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним Договором, графіком щомісячних платежів. Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно кредитного договору. Відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений Кредитним договором термін та нес платив нараховані інші платежі у тому числі проценти. Останню сплату відповідачем зарахування по Кредитному Договору здійснено 11.08.2022 року. Сума боргу за кредитом станом на 13.04.2023р. становить 131551,06 грн., з яких основний борг - 83009,65 грн., прострочений борг - 3287,50 грн., прострочені проценти - 33315,89 грн., строкові проценти - 11938,02 грн. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 13.06.2023 було відкрито провадження у справі, вирішено цивільну справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача просить проводити розгляд справи без його участі. В судове засідання відповідач не з`явився, хоча про час та дату був повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення. Суд встановив, що 03.02.2022 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено договір кредиту та страхування №Р25.21532.009408735. Згідно кредитного договору відповідач отримав кредит у розмірі 86302 грн. зі сплатою 58% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним Договором, графіком щомісячних платежів. Відповідно до п.3.4. договору, ДКБОФО, тарифи та паспорт споживчого кредиту є невід`ємними складовими кредитного договору. Пунктом 3.1. Кредитного договору встановлено, що позичальник акцептує публічну пропозицію про приєднання до ДКБОФО, яка розміщена на офіційному сайті банку: www.ideabank.ua та підтверджує, що ознайомлений з ДКБОФО і Тарифами, у тому числі з паперовими версіями розміщеними у відділенні банку або кредитного посередника, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Окрім того, позичальник беззаперечно погоджується з тим, що банк має право в односторонньому порядку вимагати дострокового повернення кредиту відповідно до ДКБОФО. Як вбачається із наявної у матеріалах справи виписки з особового рахунку по кредитному договору, останній платіж відповідачем був здійснений 11.08.2022 року. У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору утворилась заборгованість за договором, яка згідно довідки - розрахунку заборгованості станом на на 13.04.2023р. становить 131551,06 грн., з яких основний борг - 83009,65 грн., прострочений борг - 3287,50 грн., прострочені проценти - 33315,89 грн., строкові проценти - 11938,02 грн. Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін Правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як встановлено ч.1ст. 638ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як передбачено ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А відповідно до ч.1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно до ч.1ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Виходячи з цього та з огляду на зміст ст.ст.633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Так, на підтвердження своїх вимог позивачем долучено до матеріалів справи: договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «Ідея Банк», що розміщений на офіційному веб-сайті банку; належним чином засвідчену копію кредитного договору з додатками; належним чином засвідчені копії меморіальних договорів по видачі кредиту; виписку з особового рахунку по кредитному договору відповідача; довідку-розрахунок кредитної заборгованості; належним чином засвідчену копію вимоги про усунення порушень кредитних зобов`язань; докази направлення вимоги [PERSON] . Укладаючи 03.02.2022 договір кредиту та страхування №Р25.21532.009408735, АТ «Ідея Банк» у письмовій формі надав позичальнику [PERSON] у повному обсязі всю необхідну інформацію, кредитний договір містить усі умови, передбачені положеннями Закону України «Про споживче кредитування», сторони узгодили всі істотні умови договору, а саме: суму кредиту, дату видачі кредиту, умови повернення кредиту, нарахування та сплати відсотків, порядок сплати за кредит, порядок зміни та припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору, тощо, [PERSON] особистим підписом засвідчив, що він погодився на отримання у кредит коштів саме на умовах, що визначені договором, волевиявлення сторін на укладення і підписання договору були вільними. Однак, враховуючи те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Ідея Банк» не повернуті, а також приймаючи до уваги положення статті 1054 ЦК України за змістом якої, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, а саме з відповідача на користь позивача слід стягнути суму боргу, яка складається з основної суми боргу, простроченого боргу та прострочених відсотків. Розподіл судових витрат між сторонами: Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України документально підтверджені судові витрати позивача, понесені ним при подачі позовної заяви до суду підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 2684.00 грн.

Outcome: approved