Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-11 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача До Звенигородського районного суду надійшла дана позовна заява в якій позивач просить виключити відомості з актового запису № 96 від 27.05.2022 р. вчиненого Звенигородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), про народження дитини - [PERSON] , [INFO] , про [PERSON] , як батька [PERSON] . Розірвати шлюб між між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований11.02.2020 р. Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) за актовим записом №139. В обґрунтування позову позивач зазначає, що [PERSON] 11.02.2020 р. уклав шлюб з [PERSON] , шлюб зареєстрований 11.02.2020 р. Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) за актовим записом №139. В період шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилась [INFO] донька [PERSON] . Слід відмітити, що в період зачаття дитини [PERSON] перебував у відрядженні, не ночував вдома, в наслідок чого [PERSON] почувалась самотньо, та затоваришувала з іншим чоловіком, з яким вступила в інтимні стосунки, наслідком цих інтимних стосунків стало народження дитини. Після народження дитини [PERSON] зізналась [PERSON] , що вона йому зрадила і що народжена в шлюбі донька не є його рідною (біологічною за походженням) дитиною, батьком доньки [PERSON] є інший чоловік. Реєстрація народження доньки [PERSON] була здійснена в порядку ч. 1 ст. 126 Сімейного кодексу України, походження дитини від батька визначене було за заявою жінки та чоловіка, які не перебували у шлюбі між собою. Станом на квітень 2022 року доньці [PERSON] виповнюється один рік, проте, ні риси обличчя доньки, ні відтінок шкіри, колір очей та колір волосся не співпадає з біометричними параметрами батька. При детальному вивченні обставин та подій станом на липень 2021 року, а саме на цей час припадає зачаття дитини, з`ясовано, що саме в цей період часу [PERSON] у зв`язку з завантаженістю та частими відрядженнями вкрай рідко спілкувався із [PERSON] . У зв`язку з вказаними обставинами у [PERSON] виникли реальні підстави вважати, що [PERSON] не є його донькою, походить не від нього, на що вказують зовнішні дані дитини, які не співпадають з біометричними даними [PERSON] , крім того, сама мати дитини - [PERSON] визнає, що [PERSON] не є батьком доньки [PERSON] . Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 14.04.2023 було відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 01.05.2023 року відповідач [PERSON] подала до суду заяву про визнання позову. 11.05.2023 року від начальника Звенигородського відділу ДРАЦС у Звенигородському районі Черкаської області Чепіни Н.М. надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Заперечень щодо задоволення позовних вимог не має. Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 11.05.2023 року судове засідання відкладено та визнано явку позивача обов`язковою. Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 08.06.2023 року судове засідання відкладено та повторно визнано явку позивача обов`язковою. 12.07.2023 року перед початком судового засідання позивач подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує. До початку судового засідання відповідач подала заяву про розгляд справи без її участі. Вказала, що позов визнає тому, що позивач дійсно не є батьком дитини.12.07.2023 року від в.о. начальника Звенигородського відділу ДРАЦС у Звенигородському районі Черкаської області Шовкової Ю. надійшла заява про проведення судового засідання без її участі. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.. Фактичні обставини, встановлені судом Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення. У суді встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб 11.02.2020 року у Черкаському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис за №139, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище дружини, після реєстрації шлюбу, залишилося - « [PERSON] » (а.с.9). Сторони згідно свідоцтва про народження, серія [NUMBER] від 27.05.2022 року, виданого Звенигородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), мають дочку [PERSON] , [INFO] , про що в Книзі реєстрації народжень 27.05.2022 року зроблено відповідний актовий запис за № 96. Батьками дитини записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін. Що стосується позовних вимог про розірвання шлюбу Згідно зі ст. 51 Конституції України, та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ч.ч.2,3 п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі за заявою про розірвання шлюбу, суди мають враховувати, що воно проводиться органами РАЦС лише у випадках, передбачених статтями 106, 107 СК (2947-14). При цьому питання про розірвання шлюбу вирішується незалежно від наявності між подружжям майнового спору. Розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбачених ст. 107 СК України; за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно до ст. 109 СК; за позовом одного з подружжя відповідно до ст. 110 СК. Відповідно до п.3. ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Розірвання шлюбу відбувається за позовом одного з подружжя відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Така ж позиція висловлена в п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з яким проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У відповідності до норм ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом з`ясовано, що немає згоди позивача та відповідача на продовження шлюбу, тобто не має їх вільної і повної згоди на шлюб, примирятися подружжя не бажає. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя за відсутності їх згоди на продовження шлюбу. Побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, які в сторін відсутні. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б спільним інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, і шлюб розривається. Що стосується позовних вимог про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини Згідно зі т. ст.15,16 ЦК України, ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 5 ЦПК України передбачає, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У відповідності зі ст.ст.12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом РАЦС у встановленому порядку. Якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини (ст.133 СК України). Статтею 134 СК України передбачено, що на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Згідно ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до чинного законодавства, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. Відповідно до ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved