Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-11 00:00:00

Комунальна установа «Дружківський дитячий будинок інтернат», в інтересах неповнолітньої [PERSON] , звернувся 15.07.2021 р. до суду з вищевказаним позовом. В позовній заяві зазначає, що з 26.02.2013 р. по день звернення до суду в установі на повному державному забезпеченні перебуває неповнолітня [PERSON] , [INFO] , наказ № 5 від 26.02.2013 р., яка була влаштована до установи згідно з путівкою Головного управління праці та соціального захисту населення Донецької облдержадміністрації № 97/8 за заявою матері [PERSON] в управлінні праці та соціального захисту населення від 04.12.2012 р. № 7. Відповідач [PERSON] , [INFO] , є матір`ю підопічної [PERSON] , [INFO] [PERSON] , мати-одиначка, зареєстрована за адресою: с.Кленівка, Амвросіївського району Донецької області. Батько дитини, [PERSON] , записаний за вказівкою матері, відповідно до ст.135 СК України. 14.08.1018 р. [PERSON] провідала доньку в установі останній раз. Протягом трьох років мати дитини не виявляла до доньки батьківського піклування, ухилялася від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, долею дитини та станом її здоров`я не цікавилась. Адміністрація позивача зв`язувалась з [PERSON] за телефоном. Відповідач усвідомлювала, що ухиляється від своїх батьківських обов`язків і сама є ініціатором в позбавленні її батьківських прав. Посилаючись на вказані обставини, та на положення ст..ст.150, 155, 164-166, 180, 183, 191 СК України, за позовом будинок-інтернат просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , стягнути з відповідача на користь [PERSON] , аліменти у розмірі частини від заробітку (доходу), щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 13.09.2021 р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 26.11.2021 р. закрито підготовче провадження і справу призначено до судового розгляду. 20.04.2023 р. справа надійшла до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя, ухвалою від 21.04.2023 р. прийнята до провадження та призначено підготовче судове засідання на 01.06.2023 р. Ухвалою суду від 01.06.2023 р. залучено до участі у справі у якості позивача - правонаступника Комунальної установи «Дружківський дитячий будинок-інтернат» - Смілянський дитячий будинок-інтернат та як третю особу - службу у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області. 01.06.2023 р. розгляд справи відкладено на 12.07.2023 р. на підставі п.4 ч.2 ст.223 ЦПК України. Представник позивача направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Розгляд справи за відсутності учасника узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач до суду не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов не подавала. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку, причину неявки суду не повідомив, направив до суду висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Суд розглянув справу без участі відповідача та представника третьої особи на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію представника позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних встановлених судом фактичних обставин і відповідних їм правовідносин: Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 21 грудня 1995 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Статтею 150 СК України передбачено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із частинами другою та четвертою ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з пунктом другим частини першої ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька. За змістом пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що відповідач є матір`ю [PERSON] , [INFO] , відомості про батька дитини внесені на підставі ст.135 СК України, що підтверджено витягом з Державного реєстру актів цивільного стану (а.с.9). [PERSON] , [INFO] , була влаштована до ДУ «Дружківський дитячий будинок-інтернат» згідно з путівкою Головного управління праці та соціального захисту населення Донецької облдержадміністрації № 97/8 за заявою матері [PERSON] (а.с.5). На підставі наказу № 9 від 13.03.2022 р. (а.с.98), [PERSON] була переведена до Смілянського дитячого будинку-інтернату системи соціального захисту населення Черкаської області. Мати не виконує покладених на неї законом батьківських обов`язків по вихованню, утриманню, фізичному та духовному розвитку дитини. Обставини, зазначені позивачем в позові, повністю підтверджені дослідженими судом письмовими доказами, які наявні в матеріалах справи. Рішенням № 248 від 29.06.2023 р. виконавчого комітету Смілянської міської Ради затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.93, 94-95). Враховуючи, що викладені в позовній заяві твердження позивача в процесі розгляду знайшли своє підтвердження, тривалий період свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками та інтереси дитини, суд задовольняє позовні вимоги про позбавлення батьківських прав. Ч.2 ст.166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст.182 СК України визначено, що при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Ч.3 ст.182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Наведені вище положення діючого законодавства у сукупності із наданими доказами свідчать про обґрунтованість вимог позивача про стягнення аліментів. Позивач від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції звільнений, відтак, відповідно до положень частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір в сумі 1816 грн. (по 908 грн. за кожну позовну вимогу) за подання позовної заяви підлягає стягненню з кожного з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України. На підставі викладеного,

Outcome: approved