Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, посилаючись на те, що з 1998 року вона проживала однією сім`єю з [PERSON] . Під час спільного проживання у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . 22 серпня 2013 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 990. З жовтня 2021 року спільне проживання з відповідачем припинилося та вона разом з дітьми переїхала проживати за іншою адресою. В березні 2022 року у зв`язку з початком повномасштабної війни, вона разом з зі своєю матір`ю та молодшим сином переїхали до м. Черкаси. 22 лютого 2023 року рішенням Київського районного суду м. Полтави шлюб між сторонами розірвано. На даний час син [PERSON] є повнолітнім, але продовжує навчання і у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Так, в 2020 році він вступив до Харківського національного автомобільно-дорожнього університету та зараз навчається на 3 курсі денного відділення. Строк закінчення навчання - 30.06.2024 року. Син проживає разом з нею та перебуває на повному її утриманні. Відповідач участі в утриманні дитини не приймає, матеріальної допомоги добровільно не надає. Вважає, що відповідач зобов`язаний матеріально допомагати сину під час навчання, оскільки він потребує цієї допомоги та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини в розмірі частини всіх доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову. Судові витрати просила покласти на відповідача. Ухвалою від 15 травня 2023 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач та її адвокат в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Крім того, заявили клопотання про стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на професійну правову допомогу в розмірі 6 000 грн., з посиланням на норму ст. 141 ч. 8 ЦПК України щодо можливості подачі доказів про судові витрати протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Відповідач до судового засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність,направив до суду відзив на позовну заяву, по якому позовні вимоги щодо стягнення аліментів у заявленому позивачем розмірі не заперечував, проти стягнення витрат на правову допомогу заперечував. Третя особа в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що з 1998 року сторони проживали однією сім`єю. Під час спільного проживання у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . 22 серпня 2013 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 990. 22 лютого 2023 року рішенням Київського районного суду м. Полтави шлюб між сторонами розірвано. На даний час син [PERSON] є студентом денного відділення Харківського національного автомобільно-дорожнього університету, термін навчання складає по 30 червня 2024 року, що підтверджується копією довідки навчального закладу від 31 жовтня 2022 року. Згідно довідки від 23 лютого 2023 року про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи син [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , тобто разом з матір`ю [PERSON] . Навчання сина у навчальному закладі зумовлюють батьків на додаткові витрати пов`язані з її навчанням та утриманням. Згідно ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка або син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також, відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При цьому, СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи дочці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Повнолітній син сторін навчається на денній формі навчання, судом не встановлено наявності у нього своїх доходів, і більш того достатніх доходів для свого утримання. Тобто встановлено потреби у матеріальній підтримці батьків. Зважаючи на норми чинного законодавства. та матеріали справи, суд приходить до висновку, що для забезпечення достатнього рівня життя повнолітньої дитини, виходячи з засад розумності та справедливості, до стягнення підлягають аліменти в розмірі частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Із врахуванням положення ст. 191 СК України аліменти з відповідача на користь позивача на повнолітнього сина підлягають стягненню, починаючи з 15 березня 2023 року, і до завершення ним навчання, тобто, до 30 червня 2024, але не довше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. При цьому, суд також вважає, що аліменти мають бути стягнуті саме на користь повнолітнього сина, а не його матері - позивача по справі, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 3 ЦПК України та ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка та син. За змістом зазначених статей [PERSON] має право на звернення до суду з даним позовом. Однак, такий позов міг бути поданий в інтересах сина, а з врахуванням того, що на даний час син досяг повноліття, він є дієздатним, то аліменти мають бути стягнуті на його користь, а не на користь інших осіб, в тому числі коли такі особи наділені правом звернення до суду з позовом в інтересах інших осіб. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати в сумі 1 073 грн. 60 коп.

Outcome: approved