Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-10 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] , [PERSON] , Снятинської міської ради про визнання права власності на частки житлового будинку та надвірних споруд. З врахуванням уточнюючих позовних вимог, які позивач подав до суду 14.12.2022р., позовні вимоги мотивував тим, що на праві приватної спільної часткової власності членів колгоспного двору йому - [PERSON] належить 2/4 частки, відповідачці [PERSON] - частина та відповідачці [PERSON] - частки житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що розташований по [ADDRESS] . Дане господарство належало до суспільної групи «колгоспний двір», в якому станом на 15.04.1991р. були зареєстровані та проживали: [PERSON] - голова колгоспного двору, яка померла [INFO] ; [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .. Після смерті голови двору [PERSON] її частину в майні за рішенням Снятинського районного суду від 29.01.2010р. по справі № 2-113/2010 за заповітом успадкував [PERSON] , про що свідчить Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Житловий будинок був побудований на підставі рішення Попельниківської сільської ради від 21.04.1987р., дозволу районного архітектора від 24.10.1988р. та будівельного паспорта. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, складеного комісією Снятинської міської ради, встановлено свідків: [PERSON] , [PERSON] , які вказують на те, що будівництво вказаного житлового будинку було розпочато [PERSON] у 1987р. і завершено у 1991р.. Після закінчення будівельних робіт [PERSON] житловий будинок в експлуатацію не був прийнятий, не оформлено належним чином право власності на належне їй майно по причині хвороби та смерті на початку 1992р. За житловим будинком числиться земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,5100 га. Земельні ділянки не приватизовані. Відповідно до Звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж житловий будинок відповідає державним будівельним нормам, санітарно-екологічним нормам та правилам, протипожежним та іншим нормам і правилам. Просив визнати за ним право власності на 2/4 частини житлового будинку, що по [ADDRESS] . 27.12.2022р. [PERSON] та [PERSON] подали до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] , Снятинської міської рали про визнання права власності на частки житлового будинку та надвірних споруд. Зустрічні позовні вимоги, окрім викладених обставин у первісному позові, мотивували тим, що дозвіл № 15/350 на право виконання робіт районного архітектора Снятинського району виданий на підставі рішення Снятинської районної ради народних депутатів від 14.04.1998р. № 85 надав право [PERSON] приступити до будівництва 2-х поверхового індивідуального житлового будинку за проектом ІФ- 3-4 на земельній ділянці по [ADDRESS] та закінчити будівельні роботи до 1992р. Просили визнати за ними на праві приватної спільної часткової власності, за [PERSON] право власності на частину та за [PERSON] право власності на частину спірного житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд. Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні позов підтримав з викладених у ньому підстав, просив його задоволити. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні проти первісного позову не заперечила, зустрічинй позов підтримала повністю, просила його заловолити. Відповідач за первісним позовом [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти позову [PERSON] не заперечила. Представник відповідача Снятинської міської ради подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Суд, дослідивши і перевіривши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов частково підставний і підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до п. 11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Судом встановлено, що [INFO] померла бабуся позивача за первісним позовом [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Згідно заповіту, посвідченого 14.03.1984р. секретарем Попельниківської сільської ради, спадкоємцем спадкового майна, зокрема, житлового будинку, хатнього майна, що знаходиться в с. Попельники після смерті спадкодавця [PERSON] є [PERSON] .. Заповіт зареєстрований в Спадковому реєстрі за № 41985603. Відповідно до довідки Снятинської міської ради від 15.08.2022 на день смерті [PERSON] у житловому будинку в [ADDRESS] , крім померлої були зареєстровані та проживали: онук [PERSON] , дружина [PERSON] , правнука [PERSON] .. Згідно особового рахунку № [NUMBER] погосподарської книги № 8 за 1986-1990р.р. головою колгоспного двору була [PERSON] , за якою числилося 0,76 га земельної ділянки, в т.ч.: для обслуговування житлового будинку - 0,2500 га, для ведення особистого селянського господарства - 0,5100 га. Із довідки Першої Снятинської державної нотаріальної контори від 18.11.2022р. після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкова справа не заведена, що також підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 18.11.2022р.. За період з 04.04.1992р. по 2001р. перевірку здійснено згідно алфавітних книг обліку спадкових справ Першої Снятинської державної нотаріальної контори. Згідно довідки Снятинської міської ради від 29.07.2022 станом на 15.04.1991р. в житловому будинку, що знаходиться в [ADDRESS] ) та відносився до суспільної групи «колгоспний двір», були зареєстровані та проживали: [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .. Згідно рішення виконавчого комітету Снятинської районної ради від 14.04.1988р. № 85 виділено земельну ділянку площею 0,08 га та дозволено перебудову (добудову) індивідуальних жилих будинків та господарських будівель для власного підсобного господарства на земельних ділянках, виділених відповідними виконкомами місцевих Рад народних депутатів, громадянам району згідно додатку №1, до якого за № 13 включена [PERSON] . Згідно будівельного паспорта, виданого на [PERSON] , рішенням виконкому Попельниківської сільської ради від 21.04.1987р. вирішено згідно затвердженого проекту планування на забудови с. Попельники і погодження районною архітектурою виділити за рахунок власної присадибної ділянки земельну ділянку для будівництва (перебудови) жилого будинку [PERSON] площею 0,08 га. Дозволено [PERSON] будівництво (перебудову) на старому місці індивідуального житлового будинку та господарських будівель житловою площею 58, 98 кв.м, будівництво завершити напротязі 3-х років. Відповідно до акту виносу в натурі меж земельної ділянки і розбивки будівель від 12.05.1988р. встановлено в натурі межі земельної ділянки, виділеної [PERSON] .. При цьому, винесена схема виносу із лінійними промірами. Згідно дозволу № 15/350 на право виконання будівельних робіт, виданого районним архітектором виконкому Снятинської районної ради [PERSON] , [PERSON] надано дозвіл на право будівництва 2-х поверхового індивідуального житлового будинку та інших будівель згідно з планом забудови на земельній ділянці по [ADDRESS] . Згідно плану будівництва житлового будинку [PERSON] дозволено будувати одноквартирний житловий будинок- чотирьохкімнатний, загальною площею 87,7 кв.м., житловою площею 58, 9 кв.м. Відповідно до рішення Снятинського районного суду від 29.01.2010р. у справі № 2-113/2010р. за [PERSON] визнано право власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] , який належав померлій [INFO] [PERSON] .. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Коломийського МБТІ від 13.03.2010р. та виписки з інвентаризаційних матеріалів Коломийського МБТІ від 02.06.2022р. [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 1/5 частина житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення суду від 29.01.2010р. у справі № 2-113/2010, рік побудови житлового будинку - 1998р.. Відповідно до книг погосподарського обліку житлового будинку, що по [ADDRESS] з 1986 по 2022р.р. станом на 1992р. записів про новобудову не було, запис про цегляний житловий будинок зроблено в 2008р. Згідно технічного паспорта на спірний житловий будинок, який виданий на позивача [PERSON] , рік спорудження житлового будинку - 1998р. та закінчено будівництво господарських будівель і споруд у 2010р.. Загальна площа житлового будинку складає- 278 кв.м, житлова площа будинку складає - 120 кв.м. Також із технічного паспорта слідує, що будівництво здійснено 2-х поверхового житлового будинку. Таким чином суд прийшов до висновку, що фактична площа спірного житлового будинку збільшена та істотно відрізняється від проектної площі житлового будинку. Отже, забудовниками допущено істотне відхилення від проекту будівництва. Відповідно до звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкта житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] відповідає вимогам надійності і безпечної експлуатації, відповідає державним будівельним нормам, санітарно-екологічним нормам та правилам, протипожежним та іншим нормам і правилам, що забезпечують безпечну для життя та здоров`я людини експлуатацію об`єкта. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, складеного виконавчим комітетом Снятинської міської ради 18.11.2022р., комісією у складі депутата Снятинської міської ради та старости Старостинського округу №1 Снятинської міської ради встановлено, що [PERSON] (колишній секретар Попельниківської сільської ради) та [PERSON] (сусідка), пояснили, що будівництво житлового будинку по [ADDRESS] , власником якого була [PERSON] , розпочато в 1987р. і завершено на початку 1991р. на земельній ділянці, виділеній рішенням Снятинської районної ради від 14.04.1988р. та договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, нотаріально посвідченого за реєстром №5/350 від 24.10.1988р. Суд критично оцінює зміст даного акту обстеження від 18.11.2022р., оскільки, особи вказані в ньому безпосередньо не допитувалисьт в судовому засіданні, а їх твердження суперечать матеріалам справи, зокрема, технічному паспорту та копіям книг погосподарського обліку. Відповідно до рішення виконавчого комітету Попельниківської сільської ради від 29.10.2009р. задоволено заяву [PERSON] в частині звернення щодо переобладнання житлового будинку, який знаходиться на старому місці забудови і підлягав знесенню згідно будівельного паспорта, дозвіл № 15/350 від 24.10.1988р. на право виконання будівельних робіт, перевести його в літню кухню. Згідно ст. 548, ч.1 ст. 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Аналізуючи зміст спірних правовідносин у даній справі, суд керується правовою позицією, викладеною у Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 904/5726/19, та принципом «jura novit curia» («суд знає закони»), який полягає в тому, що: 1) суд знає право;2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus). При цьому, суд вважає з необхідне правову оцінку спірним правовідносинам, згідно ст. 376 ЦПК України. Частинами 1,2 ст. 376 ЦК України визначено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Таким чином, за загальними правилами особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Однак, згідно ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, лише за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Відповідно до роз`яснень, наведених в абз. абз. 28, 29 п. 3.2 Інформаційного листа ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» по об`єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Згідно з п. 14. Постанови пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" На підставі частини третьої статті 376 ЦК суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (частина третя статті 375 ЦК). Згідно з п. 27. Постанови пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" розташовані на земельній ділянці поряд із житловим будинком господарсько-побутові будівлі й споруди: сараї, гаражі, літні кухні тощо відповідно до положень статей 186, 381 ЦК є приналежністю головної речі (будинку). У зв`язку із цим положення частини п`ятої статті 376 ЦК не є підставою для визнання за власником такого житлового будинку самостійного права власності на самочинно побудовані господарсько-побутові будівлі й споруди, що були зведені після набуття ним права власності на будинок чи садибу. Прийняття в експлуатацію таких об`єктів нерухомості має здійснюватися відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у спосіб, визначений Порядком прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24 червня 2011 року № 91. Відповідно до ст. 15 ч. 1 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; ч. 2 - кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно норм ст. 16 ч. 1 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Положеннями ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за №6 «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва )» визначено, що відповідно до ст. 376 ЦК України суди розглядають справи щодо самочинного будівництва, зокрема, про визнання права власності на самочинно збудоване майно власником земельної ділянки; про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила самочинно будівництво. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до наступних висновків, що позивач [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] частку спірного житлового будинку, а тому набув частку в даному будинку як член колгоспного двору, а разом - частки, а позивачі за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] набули право власності по частці, як члени колгоспного двору, кожна, у вказаному житловому будинку. Спірний житловий будинок, розташований по [ADDRESS] , зведений на відведеній для цього земельній ділянці із дотриманням цільового призначення даної земельної ділянки, відповідає будівельним нормам та придатний до безпечної експлуатації, при будівництві не порушені права та інтереси третіх осіб. При цьому, судом встановлено, що вказаний житловий будинок збудований із істотним відхиленням від вимог дозвільної документації та проекту, а тому є самочинним будівництвом. Крім того, вказаний житловий будинок споруджений після 5 серпня 1992 року, а тому підлягає введенню в експлуатацію. Згідно порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. №461 прийняття в експлуатацію об`єктів, що належать до І-ІП категорії складності, та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органами державного архітектурно-будівельного контролю поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації (далі - декларація). У випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта. Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин справи та доказів, що подані на підтвердження позовних вимог, є підстави для часткового задоволення позову, шляхом визнання за позивачем за первісним позовом та за позивачами за зустрічним позовом права на частки в самочинно збудованому житловому будинку, що по [ADDRESS] . За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed