Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-16 00:00:00

ПАТ АБ «УКРГАЗБАК» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначається, що 19 липня 2021 року ПАТ АБ «УКРГАЗБАК» та [PERSON] підписали заяву-договір № 2020/І_С/244-003546. Ця заява-договір разом з правилами відкриття та обслуговування поточних рахунків фізичних осіб та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «УКРГАЗБАК», Тарифним планом, умовами банківських продуктів є договором комплексного банківського обслуговування. Проставленнями підпису на цьому договорі [PERSON] підтвердила досягнення згоди щодо всіх істотних умов договору що передбачені чинним законодавством України для договорів банківського рахунку фізичної особи, операції за якими можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів. Підписавши заяву - договір відповідачка уклала кредитний договір № 2021/ОВР/244-507, Програма кредитування Овердрафт Крок назустріч. Відповідно до рішення банку від 19.07.2021 року за рахунок встановлення кредитного ліміту за продуктом «Крок назустріч» проведена реструктуризація заборгованості за діючим кредитом. Відповідач належним чином не виконувала зобов`язання щодо процентів та повернення отриманих кредитних коштів в розмірі та строки, передбачені договором у зв`язку з чим банк надсилав вимогу про дострокове повернення кредиту, але вимога банку [PERSON] залишилась не виконаною. Станом на 17.04.2023 року заборгованість за договором становить 4681, 44 грн, а саме - 4665, 01 грн - заборгованість по кредиту (прострочена), 16, 13 грн - заборгованість по процентах (прострочена). Тому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 4681, 11 грн разом із судовими витратами - 2684 грн. Ухвалою судді Талалаївського районного суду від 23 травня 2023 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 21 червня 2023 року, у відповідності до ч.5 ст. 279 ЦПК України справу розглядати без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу за місцем реєстрації в по [ADDRESS] було направлено судову повістку та матеріали. Судова повістка та матеріали, що направлялись відповідачу повернулись до суду не врученими із відміткою про те, що за зазначеною адресою не проживає, тобто відповідач [PERSON] не вважалась належним чином повідомленою про розгляд справи в суді, тому ухвалою від 21 червня 2023 року було вирішено проводити розгляд справи у заочному порядку, розгляд справи відкладено на 17 липня 2023 року, про місце, дату і час судового засідання повідомити відповідача [PERSON] шляхом поміщення оголошення на веб-сайті судової влади України у відповідності до ст. 128 ЦПК України. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідача повідомлено про розгляд справи через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади, яке розміщено22 червня 2023 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась, відзиву на позов не подала, про дату час і місце судового розгляду повідомлена через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, тому у відповідності до положень ч.11 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Суд, за згодою позивача, ухвалює провести розгляд справи на підставі доказів, що містяться у справі, з винесенням заочного рішення по справі, що відповідає положенню ст. 280 ЦПК України, коли у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, заперечення на позов не подав, позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування даних умов. Крім того, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] 19 липня 2021 року підписала заяву-договір № 2020/І_С/244-003546 (а.с.12-15). Аналізуючи зазначений доказ, суд вважає за необхідне зазначити, що [PERSON] згодна, що підписанням цієї анкети-заяви відповідач приєднується до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», які розміщені на офіційному сайті в мережі інтернет, і які разом з пам`яткою клієнта та тарифами становлять договір банківського обслуговування. Згідно розрахунку позивача, заборгованість відповідача за вказаним договором станом на 17.03.2023 року становить 4681, 44 грн, а саме - 4665, 01 грн - заборгованість по кредиту (прострочена), 16, 13 грн - заборгованість по процентах (прострочена) (а.с.4-6). Відповідачу направлялась вимога про повернення кредиту (а.с.20-21) При розгляді даної справи судом застосовуються положення цивільного законодавства, що регулюють договірні правовідносини. Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним, як це передбачає ст. 1055 ЦК України. Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 1061 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом та договірні. Позивачем пред`явлена до стягнення сума заборгованості по кредиту та по процентах, тобто встановлена законом сума за користування позиченими коштами, яка підлягає до стягнення як передбачена законодавством за порушення умов договору. Таким чином, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні підтверджено факт укладення кредитного договору між позичальником [PERSON] та ПАТ АБ «УКРГАЗБАК» та наявності права вимоги у позивача, суд вважає доведеним з огляду на долучені позивачем належні копії. У відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за вказаним договором, що свідчить про неналежне виконання нею його умов. Відповідачем належними та допустимими доказами не спростована пред`явлена сума до стягнення, за таких обставин, оцінюючи у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що відповідач належним чином умов договору не виконала, кредитні кошти в установлені строки не повернула, тому приходить до переконання про необхідність стягнення з відповідача заборгованості на загальну суму 4681, 14 грн. Крім того, ч.5 ст. 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в ході судового розгляду суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, то з відповідача на користь позивача підлягає до стягненню сума судового збору 2684 грн, сплачена позивачем при подачі позову до суду та документально підтверджена платіжним дорученням від 08.05.2023 року. На основі викладеного,

Outcome: approved