Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-10 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла його баба [PERSON] . Починаючи з червня місяця 2010 року і до дня смерті баби, він проживав без реєстрації разом із нею в її будинку, що знаходиться в [ADDRESS] . Після смерті баби відкрилася спадщина на спадкове майно для спадкоємців за заповітом, так як баба залишила заповіт на його ім`я.. Коли він звернувся до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину, при ознайомленні із документами, нотаріус відмовив йому у видачі такого свідоцтва у зв`язку з відсутністю доказів про постійне проживання (реєстрацію) разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини за однією адресою, які необхідні згідно частини 3 статті 1268 Цивільного кодексу України. У судовому засідання заявник та його представник заявлені вимоги підтримали. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника, заперечень щодо задоволення заяви не має. Заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи та встановивши, що вимоги заявниці не зачіпають інтереси третіх осіб, а прийняте рішення суду не суперечить вимогам чинного законодавства, суд дійшов висновку, що заяву слід задовольнити з таких підстав. Згідно частини 2 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, в судовому порядку можуть бути встановленні також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [INFO] померла баба заявника [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.5). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно для спадкоємців за заповітом, так як остання залишила заповіт на ім`я заявника [PERSON] (а.с.6). Згідно довідки №211/02 від 08 червня 2023 року, виданої виконавчим комітетом Дубровицької міської ради Сарненського району Рівненської області вбачається, що [PERSON] починаючи із червня місяця 2010 року проживав зі своєю бабою [PERSON] без реєстрації в її будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , вів з нею спільне господарство і доглядав її до дня смерті, яку і поховав. На даний час [PERSON] продовжує користуватися будинком баби, а також присадибною земельною ділянкою (а.с.16). Відповідно до вимог частини 3 статті 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] суду показали, що [PERSON] дійсно постійно проживав разом зі своєю бабою [PERSON] в її будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , до дня її смерті - [INFO] , та продовжує користуватись будинком та присадибною земельною ділянкою і на даний час. Статтею 1296 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно із статтею 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. При цьому, важливою ознакою є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною 1 статті 29 Цивільного кодексу України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Наявні у матеріалах справи докази, підтверджують в повному обсязі той факт, що заявник [PERSON] проживав із спадкодавцем [PERSON] , яка була його бабою, в одному будинку за адресою: [ADDRESS] та вів з нею спільне господарство. Згідно пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту, в тому числі і постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Таким чином, оскільки встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини для заявниці має юридичні наслідки, з урахуванням всіх встановлених обставин справи, в суду наявні законні підстави встановити факт постійного проживання заявника [PERSON] на момент відкриття спадщини зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] .

Outcome: approved