Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-28 00:00:00

Директор Криворізького міськрайонного центру зайнятості Вознюк І.Б. звернувся до суду з позовною заявою 17 вересня 2021 року, в подальшому уточнивши її зміст (а.с.21-22), просив суд стягнути із [PERSON] на користь Криворізького міськрайонного центру зайнятості кошти у сумі 47\~927 грн. 37 коп. як незаконно отриману допомогу по безробіттю; стягнути з відповідача судовий збір в сумі 2270 грн. 00 коп. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що у червні 2020 року [PERSON] звернулася до Криворізького міськрайонного центру зайнятості у пошуках роботи. Наказом №НТ 200610 від 10 червня 2020 року їй було надано статус безробітної з 10 червня 2020 року відповідно до ч.1 ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» та призначено допомогу по безробіттю відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». У ході проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання відповідачу статусу безробітної та виплати матеріального забезпечення, шляхом електронного обміну даними між ПФУ та Державним центром зайнятості, було встановлено, що у лютому 2021 року [PERSON] отримала дохід в розмірі 634 грн. 54 коп. як особа, яка працює за договором цивільно-правового характеру від ТОВ «ГЕРБАЛАЙФ УКРАЇНА». З метою недопущення перевитрат коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, та всебічного дослідження факту отримання [PERSON] доходів, центром було направлено запит до Київського міського центру зайнятості від 06 липня 2021 року №01-10/1969 про проведення розслідування даного страхового випадку безпосередньо у роботодавця (ТОВ «ГЕРБАЛАЙФ УКРАЇНА»). 10 серпня 2021 року центром від Київського міського центру зайнятості акт розслідування страхового випадку та обґрунтованості матеріального забезпечення №2082 від 28 липня 2021 року, яким встановлено, що [PERSON] уклала з ТОВ «ГЕРБАЛАЙФ УКРАЇНА» договір про дистриб`юторську діяльність від 14 лютого 2018 року №5416500037. У заяві про надання статусу безробітного від 10 червня 2020 року [PERSON] підтвердила своїм підписом, що ознайомлена зі своїми правами та обов`язками та несе відповідальність за достовірність поданих під час реєстрації даних та відомостей. Однак, під час реєстрації у Центрі вона не надала інформацію про наявність укладеного договору з ТОВ «ГЕРБАЛАЙФ УКРАЇНА», у зв`язку з чим незаконно отримувала допомогу по безробіттю в період з 10 червня 2020 року по 03 червня 2021 року в сумі 47\~927 грн. 37 коп. Зважаючи на це, 11 серпня 2021 року Центром було видано наказ №93 про відшкодування коштів, а 16 серпня 2021 року [PERSON] отримала наручно претензію про відшкодування коштів та наказ від 11 серпня 2021 року №93. Станом на 15 вересня 2021 року відповідач не вчинила жодних дій, спрямованих на добровільне повернення незаконно отриманої допомоги по безробіттю, чим заподіяла центру зайнятості майнову шкоду, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 21 квітня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.46). \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 26 квітня 2023 року замінено первісного позивача Криворізький міськрайонний центр зайнятості правонаступником Дніпропетровським обласним центром зайнятості (а.с.98). Правом на участь в судовому засіданні представник позивача [PERSON] не скористалася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] , будучи неодноразово належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи усіма можливими процесуально способами, визначеними ч.11 ст.128 ЦПК України, в судове засідання повторно не з`явилася без повідомлення причин. 12 вересня 2022 року відповідач особисто отримала копію позову з додатками (а.с.47), однак в межах встановленого строку відзив на позов не подала, клопотань про надання додаткового строку не заявляла. Не дивлячись на належне повідомлення про розгляд справи, відповідач та її представник адвокат Щербатюк В.А. про свою участь в судовому засіданні не заявили, інтересу до розгляду справи не проявляли, будучи обізнаними про наявність справи у провадженні суду та зміст заявлених вимог. Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в п.п.66-69 рішення у справі «Смірнова проти України» від 08 листопада 2005 року, «…сторони зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти повагу до інших учасників процесу та суду, вживати заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи протягом розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції…». З огляду на викладене, суд розцінює неявки відповідача та її представника як намір умисного затягування розгляду справи та явного зловживання своїми процесуальними правами на шкоду інтересам інших учасників справи. Суд зауважує, що відкладення розгляду справи є правом\~та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін, інших учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, що передбачено ст.223 ЦПК України. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, її повторну неявку до суду без поважних причин, не подання відзиву у встановлений законом строк, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, що відповідатиме п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення позову / доказів, зупинення / поновлення провадження у справі не вживались. Суд, дослідивши матеріали справи, вимоги та зміст позовної заяви, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з огляду на таке. Статтею 46\~Конституції України\~закріплено,\~що громадяни\~мають право\~на соціальний\~захист,\~що включає\~право на\~забезпечення їх\~у разі\~повної,\~часткової або\~тимчасової втрати\~працездатності,\~втрати годувальника,\~безробіття з\~незалежних від\~них обставин,\~а також\~у старості\~та в\~інших випадках,\~передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення», безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування; безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи; зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов`язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім`ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб`єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно; Згідно з ч.1 ст.4 Закону України «Про зайнятість населення», до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою. Як слідує з ч.1 ст.17 Закону України «Про зайнятість населення», формування та реалізацію державної політики у сфері зайнятості населення забезпечують у межах своїх повноважень Верховна Рада України, Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інші центральні органи виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим та Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування. Згідно з Положенням про Криворізький міськрайонний центр зайнятості (далі Центр зайнятості), затвердженим наказом Дніпропетровського обласного центру зайнятості 22 жовтня 2018 року за №318 (а.с.42-44), Центр зайнятості є державною установою у централізованій системі державних установ державної служби зайнятості, є неприбутковою державною установою, що фінансується за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі Фонд); при виконанні покладених на нього завдань взаємодіє в установленому порядку з іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями. Відповідно до ч.2 ст.43 Закону України «Про зайнятість населення», статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою (у тому числі поданою засобами електронної ідентифікації) у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, визначається Кабінетом Міністрів України. Судом встановлено, що 10 червня 2020 року [PERSON] звернулася із письмовою заявою до Криворізького міськрайонного центру зайнятості про надання їй статусу безробітного, у якій інформувала про те, що вона не відноситься до зайнятого населення відповідно до ст.4 Закону України «Про зайнятість населення» та через відсутність роботи, заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі незабезпечення себе роботою самостійно; готова та здатна приступити до роботи (а.с.6). У цій же заяві [PERSON] підтвердила, що ознайомлена з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення, про що свідчить її підпис у заяві (а.с.6). Крім того, 10 червня 2020 року [PERSON] підписала персональну карту № [NUMBER] , у якій вказані її анкетні дані, професійний досвід, освіта, а також інформація про останній вид зайнятості ТОВ «МЕТРО КЕШ ЕНД КЕРІ УКРАЇНА» продавець продовольчих товарів, дата припинення останнього виду зайнятості 05 червня 2020 року, причина ст.38 КЗпП України (а.с.5). Відповідно до ч.3 ст.44 Закону України «Про зайнятість населення» відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Наказом від 10 червня 2020 року №НТ200610 [PERSON] надано статус безробітного і наказом від 10 червня 2020 року №НТ200610 призначено допомогу по безробіттю до 2-х років 50% середньої заробітної плати (доходу) залежно від тривалості безробіття у відсотках до визначеного розміру, на період з 10 червня 2020 року по 04 червня 2021 року. Виплату допомоги по безробіттю розпочато з 10 червня 2020 року (а.с.7). Наказом від 04 червня 2021 року №НТ210604 припинено виплату [PERSON] допомоги по безробіттю, припинено її реєстрацію як безробітної на підставі поданої нею відповідної заяви (а.с.7-зворот). Порядком розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженим Наказом Міністерства правці та соціальної політики, Державної податкової адміністрації України 13 лютого 2009 року №60/62, (далі Порядок) передбачений механізм проведення розслідування, яке проводиться районними, міськрайонними, міськими та районними у містах центрами зайнятості, на які покладено виконання функцій робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної (пункти 2, 3 Порядку). Пунктом 5 Порядку передбачено, що перевірка достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, проводиться центрами зайнятості шляхом:\~звіряння наданої особою інформації з відомостями, наявними в Державній податковій адміністрації України, Пенсійному фонді України, у державних реєстраторів;\~використання даних вищевказаних органів, Державного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю, контрольно-ревізійних органів цільового використання коштів Фонду;\~проведення центром\~зайнятості перевірки\~достовірності зазначених\~у довідках\~про середню\~заробітну плату\~даних та\~записів у\~трудових книжках\~безпосередньо на\~підприємствах,\~в установах,\~організаціях та\~у фізичних\~осіб,\~які використовують\~найману працю,\~у порядку,\~встановленому законодавством. За результатами звірки або перевірки оформлюється акт, який підписується посадовими особами, що її проводили. Судовим розглядом встановлено, що в ході проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання відповідачу статусу безробітної та виплати матеріального забезпечення, шляхом електронного обміну даними між ПФУ та Державним центром зайнятості, було отримано інформацію про те, що [PERSON] в лютому 2021 року отримала дохід в розмірі 634 грн. 54 коп. як особа, яка працює за договором цивільно-правового характеру від ТОВ «ГЕРБАЛАЙФ УКРАЇНА». З метою недопущення перевитрат коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, та всебічного дослідження факту отримання [PERSON] доходів, центром було направлено запит до Київського міського центру зайнятості від 06 липня 2021 року №01-10/1969 про проведення розслідування даного страхового випадку безпосередньо у роботодавця (ТОВ «ГЕРБАЛАЙФ УКРАЇНА» (а.с.8). Відповідно до акта №2082 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 28 липня 2021 року, проведеного Київським міськрайонний центром зайнятості, в ході проведення звірки достовірності періоду перебування у цивільно-правових відносинах та нарахованого доходу [PERSON] з ТОВ «ГЕРБАЛАЙФ УКРАЇНА» (підстава проведення звірки запит Криворізького міськрайонного центру зайнятості) встановлено, що [PERSON] уклала з ТОВ «ГЕРБАЛАЙФ УКРАЇНА» договір про дистриб`юторську діяльність від 14 лютого 2018 року №5416500037. Згідно з листом ТОВ «ГЕРБАЛАЙФ УКРАЇНА» від 22 липня 2021 року №22/07 (а.с.10) договір є діючим. У лютому 2021 року [PERSON] на підставі договору та акта виконаних робіт було нараховано винагороду в розмірі 634 грн. 54 коп. (до виплати 510 грн. 80 коп.). Акт виконаних робіт [PERSON] до ТОВ «ГЕРБАЛАЙФ УКРАЇНА» не повернула. На підтвердження цьому до акта було долучено копію відповіді ТОВ «ГЕРБАЛАЙФ УКРАЇНА» від 22 липня 2021 року (а.с.10), заяви та договору та отримання статусу незалежного партнера HERBALIFE від 02 лютого 2018 року з підписом [PERSON] (а.с.11-12). За висновками, викладеними в акті (а.с.9), Київський міськрайонний центр зайнятості дійшов висновку про те, що [PERSON] перебуває у відносинах цивільно-правового характеру з ТОВ «ГЕРБАЛАЙФ УКРАЇНА» відповідно до договору про дистриб`юторську діяльність від 14 лютого 2018 року №5416500037, який є діючим. У суду не має підстав сумніватися у належності та допустимості цього письмового доказу, а саме копії акта проведеного розслідування, яким встановлено факт перебування [PERSON] у відносинах цивільно-правового характеру з ТОВ «ГЕРБАЛАЙФ УКРАЇНА» та отримання нею доходу як особою, яка працює за угодою цивільно-правового характеру, і такі встановлені обставини не були спростовані стороною відповідача належними та допустимими доказами. Таким чином, [PERSON] , отримавши дохід від дистриб`юторської діяльності в лютому 2021 року, у супереч п.4 ч.2 ст.44 Закону України «Про зайнятість населення», яким передбачений обов`язок зареєстрованого безробітного інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у ч.1 ст.45 цього Закону, зокрема у разі зайнятості (п.1 ч.1 ст.45), не проінформувала Криворізький міськрайонний центр зайнятості про отриманий дохід. Аналогічна норма, якою передбачений обов`язок [PERSON] інформувати Центр зайнятості про отримання доходу, тобто про обставини, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг як безробітній, закріплена у ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» підставою для припинення реєстрації безробітного є встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг. Пунктом 8 ч.1 ст.31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», визначено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості. Відповідно до ч.3 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Пунктом 6 Порядку встановлено, що у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Зважаючи на виявлені обставини, 11 серпня 2021 року Центром було видано наказ за №93 «Про відшкодування коштів на користь Фонду загального державного соціального страхування на випадок безробіття», а саме вжиття заходів по поверненню коштів, виплачених [PERSON] як допомоги по безробіттю в сумі 47\~927 грн. 37 коп. у зв`язку з перебуванням безробітної у відносинах цивільно-правового характеру з ТОВ «ГЕРБАЛАЙФ УКРАЇНА» під час реєстрації у центрі зайнятості (а.с.14). Копію наказу разом з листом за вих. №01-10/2320 від 12 серпня 2021 року вручено [PERSON] під підпис (а.с.15). Згідно з наданим позивачем розрахунком, відповідачу у період з 10 червня 2020 року по 03 червня 2021 року [PERSON] було виплачено допомогу по безробіттю у загальному розмірі 47\~927 грн. 37 грн. (а.с.13). Таким чином, оскільки відповідач не повідомила під час реєстрації її як безробітної Криворізький міськрайонний центр зайнятості про укладений між нею та ТОВ «ГЕРБАЛАЙФ УКРАЇНА» договір про дистриб`юторську діяльність від 14 лютого 2018 року №5416500037, а також про отримання нею у лютому 2021 року доходу від дистриб`юторської діяльності, що свідчить про її недобросовісну поведінку, тому вона не мала права на отримання статусу безробітної із виплатою допомоги по безробіттю, у зв`язку з чим виплачена допомога в розмірі 47\~927 грн. 37 грн. є незаконно отриманою. У даному випадку суд вважає за необхідне зауважити, що укладаючи договір цивільно-правового характеру 14 лютого 2018 року, [PERSON] мала усвідомлювати наслідки укладення такого договору, метою якого є отримання грошової винагороди за виконану роботу (надані послуги). За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне витрати по сплаті судового збору в сумі 2270 грн. 00 коп., понесені позивачем та документально підтверджені (а.с.4), стягнути з відповідача на користь позивача. Інші процесуальні витрати по справі відсутні.

Outcome: approved