Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-04 00:00:00

До Московського районного суду м. Харкова із позовною заявою звернулася [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій просила суд розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 01 березня 2008 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, про що складено відповідний актовий запис за №243 відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №1 Харківського міського управління юстиції. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що підставою для розірвання шлюбу стала відсутність взаєморозуміння, наявні різні погляди на життя. На теперішній час сімейних відносин фактично не існує, подружжя тривалий час не веде спільного побуту, життям один одного не цікавиться. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. У зв`язку з вищевикладеним позивач звернулася до суду з даним позовом. Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. З боку сторін клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, в судовому засіданні було встановлено, що 01 березня 2008 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №1 Харківського міського управління юстиції, актовий запис №243, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 01.03.2008. (а.с. 5) Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] . (а.с. 5зв) За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз`ясненнями п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Спільне життя сторін не склалося, сторони не підтримують сімейно шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не живуть однією сім`єю. Суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача по справі, а також їхньої неповнолітньої дитини, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved