Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-03 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У червні 2023 року представника позивача Капля А.С., яка діє в інтересах фізичної особи-підприємця [PERSON] звернулася до суду з позовом у якому прохає суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача у справі [PERSON] майнову шкоду, заподіяну унаслідок дорожньо- транспортної пригоди в сумі 42374,14 грн., витрати на правничу допомогу в сумі 3000 грн. та судовий збір в сумі 1073,60 грн. Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви посилається на наступні обставини: 18 грудня 2019 року, о 18 години 20 хвилин в м.Ковелі по вул.Брестській, 64, мала місце дорожньо-транспортна пригода з участю транспортних засобів марки «Renault master» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , марки «Mercedes-Веnz Vito 108 СDI» д.н.з. [NUMBER] та марки «Opel Vivaro» д.н.з. [NUMBER] . Під час дорожньо- транспортної пригоди з вини відповідача були пошкоджені транспортні засоби, цивільно-правова відповідальність, як водія транспортного засобу«Renault master» д.н.з. [NUMBER] була застрахована у ТДВ СК «Ю.ЕС.АЙ». Постановою Ковельського міськрайонного суду від 21.01.2020 постановлено визнати винним та притягнуто відповідача до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 130 КУпАП. Оскільки ТДВ СК «Ю.ЕС.АЙ» сплатило за ремонт вказаних транспортних засобів страхове відшкодування в загальному розмірі 42374,14 грн.,а отже до нього в порядку п.38.1.1 ст.38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності» перейшло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача. 14 травня 2021 року між ФОП [PERSON] та ТДВ СК «Ю.ЕС.АЙ» укладено договір про відступлення права вимоги, а 01.12.2021 року між ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого право грошової вимоги до відповідача перейшло до ФОП [PERSON] . Незважаючи на неодноразові спроби позивача спонукати відповідача до відшкодування матеріальної шкоди у добровільному порядку, до теперішнього часу відповідачем не вживаються заходи для відшкодування шкоди, що спонукало позивача звернутися з даним позовом до суду. Рух справи в суді. Позовну заяву подано до суду 14 червня 2023 . Ухвалою судді від 16.06.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Позиція учасників судового розгляду. Відзиву на позовну заяву відповідачем не подано. Представник позивача, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує повністю. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи визнання відповідачем позову, суд відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21 січня 2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортним засобом на один рік. Зокрема відповідача визнано винним у тому, що він 18.12.2019 о 18 год. 20 хв. керуючи автомобілем марки «Renault master» д.н.з. [NUMBER] , в м.Ковелі по вул.Брестській,64, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, при зустрічному роз`їзді не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «MERCEDES-BENZ VITO 108 CDI», номерний знак [NUMBER] , та автомобілем марки «OPEL VIVARO», номерний знак [NUMBER] , внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт і таким, що не підлягає доказуванню в даному провадженні, щодо обставин та місця заподіяння шкоди внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, та що така шкода заподіяна саме внаслідок винних дій відповідача [PERSON] . Судом встановлено, що результаті ДТП транспортні засоби марки «MERCEDES-BENZ VITO 108 CDI», н.з. [NUMBER] та марки «OPEL VIVARO», н.з. [NUMBER] зазнали механічних пошкоджень. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Renault master» д.н.з. [NUMBER] була застраховано у ТДВ СК «Ю.ЕС.АЙ», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/0325742. Ліміт відповідальності по майновій шкоди становив 100000 грн. ТДВ СК «Ю.ЕС.АЙ» сплатило срахові відшкодування за ремонт пошкоджених транспортних засобів марки «MERCEDES-BENZ VITO 108 CDI», н.з. [NUMBER] та марки «OPEL VIVARO», н.з. [NUMBER] , що підтверджується страховими актами та платіжними дорученнями на загальну суму 42374,14 грн. 14 травня 2021 року між ФОП [PERSON] та ТДВ СК «Ю.ЕС.АЙ» укладено договір про відступлення права вимоги, в подальшому 01.12.2021 року між ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого право грошової вимоги до відповідача перейшло до ФОП [PERSON] . Судом встановлено, що відповідачем визнається та не оспорюються вищезазначені обставини у справі. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Позовні вимоги підлягають до повного задоволення. Відповідно до ст.11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Закону № 2443 VIII порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Відповідно до підпункту 38.1.1. пункту 38.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником. Враховуючи наведене, а також те що відповідач визнав позов, суд приходить до переконання про обгрунтованість позовних вимог позивача про стягнення із відповідача виплаченої останнім суми страхованого відшкодування в розмірі 42374,14 грн. Щодо розподілу судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Судом встановлено, що адвокатом Капля А.С. надавалася правнича допомога у даній справі. Така допомога полягала у: підготовці (написанні) та подання до суду позову. Загальна сума оплати послуг професійної правничої допомоги складає 3000 грн. Таким чином, враховуючи складність та обсяг виконаних адвокатом робіт, витрачений час, оцінивши співмірність суми витрат зі складністю справи, відповідності цієї суми критеріям реальності, розумності розміру витрат, суд вважає, що визначений розмір оплати є дещо завищеним та не є співмірним обсягу наданих послуг, а відтак суд вважає справедливим та виваженим стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 1500 грн. Щодо розподілу судових витрат. Позивач сплатив судовий збір в розмірі 1073,60 грн. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Зважаючи на те, що відповідач визнав позов в повному обсязі, суд приходить до висновку про необхідність повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та стягнення з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову.

Outcome: approved