Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-28 00:00:00

В березні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Вимоги позову мотивовано тим, що 10 лютого 2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 05146-02/2021, за яким Товариство надало [PERSON] кредит у сумі 7\~500 грн. строком на 27 днів, а саме до 08 березня 2021 року зі сплатою 1,80 % в день, 657% річних. 11 серпня 2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №11082021, згідно з яким останнє набуло право вимоги за вказаним вище кредитним договором, боржником за яким є відповідач. Крім цього, 11 лютого 2021 року між ТОВ «Кредитна установа Європейська кредитна група» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №2886006209/632100, за яким Товариство надало [PERSON] кредит у сумі 9\~000 грн. строком на 25 днів, а саме до 07 березня 2021 року зі сплатою 2,50 % в день, 912,5% річних. 21 січня 2022 року між ТОВ «Кредитна установа Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 21012022, згідно з яким останнє набуло право вимоги та стало кредитором за договором про надання фінансового кредиту №2886006209/632100, боржником за яким є [PERSON] . В супереч вимогам вказаних вище кредитних договорів, відповідач не виконувала взятих на себе зобов`язань. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодних платежів для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попередніх кредиторів. З підстав наведених вище, позивач звернувся до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 11 квітня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У встановлений судом строк від представника відповідача адвоката Маліновської Ю.М. надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначила про безпідставність нарахування відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку дії кредитних договорів, що не ґрунтується на вимогах закону. За наведеного, нею визнається позов в частині стягнення заборгованості за основним боргом та відсотків, які нараховані лише за період дії кредитних договорів, а саме, загальний розмір заборгованості по кредитних договорах, що становить 25\~770 грн., з яких: - \~ \~ \~ \~за кредитним договором № 05146-02/2021 від 10 лютого 2021 року в сумі 11\~145 грн., з яких: 7 500 грн. - заборгованість за основним боргом та 3\~645 грн. - заборгованість за відсотками; - \~ \~ \~ \~за договором про надання фінансового кредиту № 2886006209/632100 від 11 лютого 2021 \~ \~ \~ \~року в сумі 14\~625 грн., з яких: 9 000 грн. - заборгованість за основним боргом та 5\~625 грн. - заборгованість за відсотками. У встановлений судом строк від позивача надійшла відповідь на відзив, у якому представник наполягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі та просила суд відхилити відзив на позовну заяву. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 10 лютого 2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 05146-02/2021, за яким Товариство надало [PERSON] кредит у сумі 7\~500 грн. строком на 27 днів, а саме до 08 березня 2021 року зі сплатою 1,80% в день, 657% річних (п.п 1.1 - 1.3 Договору) (а.с. 6, 7). Згідно Додатку до Договору «Графік розрахунків та орієнтовна вартість кредиту» сума нарахованих процентів за користування кредитом становить 3\~645 грн., загальна сума до оплати (з врахуванням суми кредиту) становить 11 145 гривень (а.с. 8). 11 серпня 2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та позивачем було укладено договір факторингу №11082021, згідно з яким останній набув право вимоги та став кредитором за кредитним договором №05146-02/2021, боржником за яким є [PERSON] (а.с. 10-12). Згідно витягу з реєстру боржників № 2 до договору факторингу №11082021 від 11 серпня 2021 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором №05146-02/2021 становить 29\~437 грн. 50 коп., з яких 7\~500 грн. - заборгованість за основною сумою боргу та 21\~937 грн. 50 коп. - заборгованість за відсотками (а.с. 13). Зазначену заборгованість позивач просить стягнути з відповідача за кредитним договором №05146-02/2021. Крім того, 11 лютого 2021 року між ТОВ «Кредитна установа Європейська кредитна група» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 2886006209/632100, за яким Товариство надало [PERSON] кредит у сумі 9\~000 грн., строком на 25 днів, а саме до 07 березня 2021 року зі сплатою 2,50% в день, 912,5% річних (п.п 1.1 - 1.3 Договору) (а.с. 19). Згідно Додатку № 1 до Договору про надання фінансового кредиту № 2886006209/632100 сума нарахованих процентів за користування кредитом становить 5 625 грн., загальна сума до оплати (з врахуванням суми кредиту) становить 14\~625 грн. (а.с. 20). 21 січня 2022 року між ТОВ «Кредитна установа Європейська кредитна група» та позивачем було укладено договір факторингу № 21012022, згідно з яким позивач набув право вимоги та став кредитором за договором про надання фінансового кредиту № 2886006209/632100, боржником за яким є [PERSON] (а.с. 22-25). Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 21012022 від 21 січня 2022 року заборгованість [PERSON] за Договором про надання фінансового кредиту №2886006209/632100 становить 34\~875 грн., з яких 9 000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу та 25\~875 грн. - заборгованість за відсотками (а.с. 26). Зазначену заборгованість позивач просить стягнути з відповідача за Договором про надання фінансового кредиту №2886006209/632100. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України позивач має право вимагати повернення всієї суми кредиту внаслідок порушення відповідачем своїх зобов`язань щодо повернення чергової суми кредиту. Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, просить стягнути з відповідача, крім заборгованості за тілом кредиту, заборгованість за відсотками за користування кредитом, разом з тим з наданих позивачем розрахунків вбачається, що відсотки нараховані за користування кредитами не лише за період дії договору, а і поза межами строку дії кредитних договорів (а.с. 14, 27). Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України, кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Така позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12. Велика Палата Верховного Суду в Постанові № 910/4518/16 від 05 квітня 2023 року зазначила, що очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що зазначене благо виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 ЦК України. За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця». Матеріалами справи не встановлено, що вимоги про дострокове погашення кредитів первинними кредиторами відповідачу не пред`являлися. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів представника відповідача, викладених у відзиві, у зв`язку із чим позов підлягає частковому задоволенню, саме з урахуванням наведених у ньому заперечень. Натомість доводи, які викладені представником позивача у відповіді на відзив не заслуговують на увагу, адже не спростовують аргументи викладені у відзиві. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитними договорами на загальну суму 25\~770 грн., а саме: - \~ \~ \~ \~за кредитним договором № 05146-02/2021 від 10 лютого 2021 року в розмірі 11\~145 грн. 50 коп., з яких: 7 500 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 3\~645 грн. сума заборгованості за відсотками; - \~ \~ \~ \~за кредитним договором № 2886006209/632100 від 11 лютого 2021 року в розмірі 14 625 грн., з яких: 9 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 5 625 грн. - сума заборгованості за відсотками; Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість вимог позивача та частковому їх задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем було сплачений судовий збір в розмірі 2\~684 грн. (а.с. 40). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 075 грн. 48 коп., тобто пропорційному розміру задоволених вимог. Щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу відповідача, суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Представником відповідача [PERSON] адвокатом Маліновською Ю.М. на виконання вказаних вище вимог, а саме підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн., разом із відзивом суду надано: -Витяг з договору про надання правничої допомоги від 04 травня 2023 року; -Квитанцію про сплату витрат правничої допомоги на суму 10\~000 грн.; -Попередній розрахунок судових витрат; Верховний Суд в постанові від 24 січня 2022 року у справі № 757/36628/16-ц зазначив, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Разом із відповіддю на відзив клопотань від позивача, щодо зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу з підстав не співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт, до суду не надходило. Враховуючи наведене, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10\~000 грн., адже судом було відмовлено в задоволені позову саме в тій частині позовних вимог, які не визнавались відповідачем, з підстав викладених у відзиві. На підставі викладеного,

Outcome: partial