Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-05 00:00:00

за підсудністю із Долинського районного суду Кіровоградської області до Голосіївського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до АТ «Банк Форвард» про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів за виконавчим написом від 31.08.2019 в розмірі 77 363,61 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 31.08.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О. І. вчинено виконавчий напис №2186 про стягнення з позивача на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості за кредитним договором №91651093 від 08.09.2011, укладеним між АТ «Банк Форвард» та [PERSON] на загальну суму 79 570,92 грн. На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків Т. Л. відкрито виконавче провадження [NUMBER]. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26.09.2022 у справі №388/450/21, виконавчий напис було визнано таким, що не підлягає виконанню. Разом з цим, в ході виконавчого провадження [NUMBER] з особистого рахунку позивача стягнуто кошти в розмірі 5 500,00 грн, 81 549,93 грн. Позивач вважає, що кошти у сумі 77 363,61 грн, які перераховані виконавцем відповідачу, підлягають поверненню, оскільки є такими, що безпідставно отримані Банком. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 10 травня 2023 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження за правилами ст.ст.274-279 ЦПК України без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Сторони повідомлялись належним чином про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, із заявами про розгляд справи за участю сторін або розгляд справи в порядку загального позовного провадження не звертались. На момент розгляду справи відповідач не скористалася своїм правом на подання відзиву. У письмових поясненнях, які надійшли до суду АТ «Банк Форвард» заперечив проти заявлених позивачем вимог, посилаючись на запровадження 07.03.2023 у АТ «Банк Форвард» процедури ліквідації строком на три роки з 08.03.2023 до 07.03.2026 року. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами. Відповідно до статей 2, 4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (стаття 13 ЦПК України). Із матеріалів справи вбачається, що 31.08.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О.І. було вчинено виконавчий напис № 2186 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості за кредитним договором № 9651093 від 08.09.2011, укладеним з ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард». Сума повної заборгованості складає 78 720,92 грн., в тому числі: 77 867,51 грн - заборгованість за сумою кредиту; 853,41 грн - заборгованість за процентами. За вчинення виконавчого напису з боржника підлягали стягненню 850,00 грн. Із постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER] від 15.11.2019 вбачається, що приватним виконавцем здійснювалося примусове виконавчого напису нотаріуса № 2186 від 31.08.2019, виданого приватним нотаріусам Київського міського нотаріального округу Разумовою О.І. про звернення стягнення із позивача на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 79 570,92 грн. А також 2 000,00 витрат виконавчого провадження та 7 750,69 грн основної винагороди приватного виконавця. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26.09.2022 у справі № 388/450/21 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 31.08.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О. І. № 2186 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості за кредитним договором № 91651093 від 08.09.2011, укладеним з ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард». В рамках виконавчого провадження [NUMBER] стягнуто з [PERSON] грошові кошти у розмірі 5 500 грн згідно фіскального чеку від 02.12.2022, виданого АТ КБ «ПриватБанк», та 81 549,93 грн згідно фіскального чеку від 02.12.2022, виданого АТ КБ «ПриватБанк». Отже, після ухваленого судом рішення про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, правові підстави набуття АТ «Банк Форвард» грошових коштів у вказаній у позові сумі (на виконання виконавчого напису) перестали існувати. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23.01.2020 року в справі № 910/3395/19. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. У даному випадку правовою підставою набуття АТ «Банк Форвард» грошових коштів у вказаній сумі став виконавчий напис нотаріуса. Разом із тим, за рішенням суду виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, а тому правова підстава для отримання відповідачем АТ «Банк Форвард» грошових коштів від [PERSON] відпала, і вказані кошти підлягають поверненню позивачу. Та обставина, що в АТ «Банк Форвард» введена тимчасова адміністрація та запроваджена процедура ліквідації, не може слугувати підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки на час виникнення спірних правовідносин від сторонами така процедура у банку запроваджена не була. Та обставина, що між банком та позивачем існують договірні відносини, не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з банку грошових коштів, які безпідставно були йому перераховані на підставі виконавчого напису нотаріуса, який не підлягає виконанню, так як питання про наявність або відсутність заборгованості позивача перед банком за кредитним договором може бути предметом окремого судового розгляду. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є такими, що підлягають задоволенню. За змістом ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі, й витрати на професійну правничу допомогу. Позивачем суду було надано договір від 01.12.2022 про надання правової допомоги, та ордер на надання правової допомоги № 1017448 від 02.12.2022, додаток до договору від 01.12.2022, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльність [PERSON] , квитанцію від 03.12.2022 про сплату коштів адвокату у розмірі 20000,00 грн, з яких вбачається, що позивачем дійсно оплачено послуги адвокату, а тому з урахуванням задоволення позовних вимог витрати на правничу допомогу підлягають відшкодуванню відповідачем позивачу у заявленому розмірі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати пропорційно до задоволених вимог. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подачу позову до суду у розмірі 1 073,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved