Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-10 00:00:00

Перший заступник керівника Золочівської окружної прокуратури Львівської області Байса Мирослава завернулася до суду з позовом в інтересах держави в особі Львівської міської ради до [PERSON] , за участю третьої особи без самостійних вимог Комунальне некомерційне підприємство «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» Львівської міської ради , кошти в сумі 11\~521,97 грн., які були затрачені на лікування потерпілого від кримінального правопорушення [PERSON] . В обґрунтуванні позову зазначає, ухвалою Буського районного суду Львівської області від 19.11.2021 року у справі № 943/1896/21, закрито кримінальне провадження відносно [PERSON] за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, на підставі ст. 284 КПК України у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021141210000260 від 17.09.2021 року. Ухвала Буського районного суду від 19.11.2021 року у справі № 943/1896/21 набула законної сили 26.11.2021 року. Таким чином, кримінальне провадження № 12021141210000260 відносно [PERSON] закрито судом за нереабілітуючих підстав. У ході судового розгляду згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні № l2021141210000260 від 17.09.2021 року встановлено, що [PERSON] 11.09.2021 року приблизно о 19:00 год. знаходячись на вулиці поблизу магазину ПП « [PERSON] », що за адресою [ADDRESS] , під час раптово виниклого конфлікту із [PERSON] , маючи прямий умисел, направлений на спричинення тілесного ушкодження та завдання фізичного болю, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, реалізовуючи свій злочинний намір на заподіяння тілесних ушкоджень перебуваючи біля лежачого на спині [PERSON] , зжавши пальці правої руки в кулак, яким завдав один удар в ліву сторону обличчя [PERSON] , чим заподіяв потерпілому тілесне ушкодження у вигляді травматичного зламу суглобового паростка нижньої шелепи зліва із зміщенням, яке згідно висновку експерта відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознаками тривалого розладу здоров`я. Суспільно-небезпечне діяння [PERSON] знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку із отриманням [PERSON] травм. Вказані дії [PERSON] кваліфіковано за ч. 1 ст. 122 КК України, як заподіяння умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження. Внаслідок вчинення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження [PERSON] , [PERSON] згідно інформації лікувального закладу 20.09.2021 року по 01.10.2021 рік та з 04.10.2021 року по 07.10.2021 рік перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільні клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги Львівської міської ради (далі скорочена назва - КНП «1 територіальне медичні об`єднання м. Львова») у відділенні щелепно-лицевої хірургії на його лікування витрачено 11 521,97 грн. та у добровільному порядку на даний час не сплачено, що також підтверджується інформацією Львівської міської ради та комунального закладу. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року із змінами, внесеними згідно з Постановою КМУ № 868 від 19.09.2012 року. Сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі та щоденної вартості його лікування. Ухвалою суду від 15 травня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) сторін; роз`яснено сторонам порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання, направлено відповідачу копію цієї ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з доданими до неї матеріалами, а також запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву та заперечення на відповідь позивача на відзив, а позивачу право на подання до суду відповіді на відзив (копії вказаних процесуальних документів надіслано та повернуто 08.06.2023 року адресат відсутній за вказаною адресою та 04.07.2023 року - адресат відсутній за вказаною адресою). Згідно ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Позивач, належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавав, разом з позовом подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі. Відповідачі, які належним чином повідомлені про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, клопотання про розгляд справи в іншому порядку не подавали, правом подання відзиву на позовну заяву не скористалися. Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 8 ст. 178, ч. 5 ст. 279 ЦПК України вказане дає суду підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами. Згідно частини другої статті 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ч. 5 ст. 279 ЦПК України). Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Згідно частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи із таких мотивів. Згідно статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 56 Цивільного процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами. При цьому прокурор обґрунтовує, у чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадян або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадян або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або не належним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Згідно з ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає оправу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі та щоденної вартості його лікування. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я, (п. 4 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджений постановою КМУ від 16.07.1993 p. № 545). Відповідно до роз`яснень, викладених у п. п. 1, 3, 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» від 07 липня 1995 року № 11, відповідальність за відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, може покладатися на засуджених при заподіянні шкоди як умисними, так і необережними діями. Сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування. Ухвалою Буського районного суду Львівської області від 19.11.2021 року у справі № 943/1896/21, закрито кримінальне провадження відносно [PERSON] за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, на підставі ст. 284 КПК України у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021141210000260 від 17.09.2021 року. Ухвала Буського районного суду від 19.11.2021 року у справі № 943/1896/21 набула законної сили 26.11.2021 року. Таким чином, кримінальне провадження № 12021141210000260 відносно [PERSON] закрито судом за нереабілітуючих підстав. У ході судового розгляду згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні № 12021141210000260 від 17.09.2021 року встановлено, що [PERSON] 11.09.2021 року приблизно о 19:00 год., знаходячись на вулиці поблизу магазину ПП « [PERSON] », що за адресою [ADDRESS] , під час раптово виниклого конфлікту із [PERSON] , маючи прямий умисел, направлений на спричинення тілесного ушкодження та завдання фізичного болю, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, реалізовуючи свій злочинний намір на заподіяння тілесних ушкоджень. перебуваючи біля лежачого на спині [PERSON] , зжавши пальці правої руки в кулак, яким завдав один удар в ліву сторону обличчя [PERSON] , чим заподіяв потерпілому тілесне ушкодження у вигляді травматичного зламу суглобового паростка нижньої щелепи зліва із зміщенням, яке згідно висновку експерта відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознаками тривалого розладу здоров`я. Суспільно-небезпечне діяння [PERSON] знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку із отриманням [PERSON] травм. Згідно матеріалів кримінального провадження № 12021141210000260 від 17.09.2021 року [PERSON] у зв`язку із отриманими тілесними ушкодженнями, внаслідок вищевказаного кримінального правопорушення перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «1 територіальне медичне об`єднання м. Львова» в період з 20.09.2021 року по 01.10.2021 рік та з 04.10.2021 року по 07.10.2021 рік. Як вбачається із листа КНП «1 територіальне медичне об`єднання м. Львова» від 19.01.2023 року за № 260201-вих-6997 [PERSON] , [INFO] , житель с. Скнилів, Золочівського району Львівської області перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні щелепно-лицевої хірургії КНП «1 територіальне медичне об`єднання м. Львова» в період з 20.09.2021 року по 01.10.2021 рік та з 04.10.2021 року по 07.10.2021 рік - загальна кількість ліжко-днів 14, у тому числі день поступлення та день виписки рахується за 1 ліжко/день. Як вбачається із листа КНП «1 територіальне медичне об`єднання м. Львова» середня вартість 1 л/д у 2021 році становила 822,99 грн. Загальна вартість лікування (14 л/д) - 11 521,97 грн. Вартість лікування [PERSON] за період з 20.09.2021 року по 01.10.2021 рік та з 04.10.2021 року по 07.10.2021 рік на рахунок Львівської міської ради чи лікарні не відшкодована. На даний час Комунальне некомерційне підприємство «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» Львівської міської ради перебуває у комунальній власності Львівської міської територіальної громади в особі Львівської міської ради. Зважаючи на викладене вище, суд дійшов висновку, що оскільки внаслідок вчиненого відповідачем злочину заподіяно матеріальну шкоду закладу охорону здоров`я, що перебуває у власності Львівської міської ради, та така шкода підлягає стягненню з [PERSON] . Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відповідно до ч. 1 ст. 1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно з ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь держави. Ураховуючи викладене, та

Outcome: approved