Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-03 00:00:00

09 грудня 2022 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до директора Краматорської загальноосвітньої санаторної школи-інтернату І-ІІ ступенів № 10 Донецької обласної ради Аксьонової Вікторії Вікторівни про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. В обґрунтування позовних вимог посилаючись на те, що вона працювала вихователем у Краматорській загальноосвітній санаторній школі-інтернаті І-ІІ ступенів №10 Донецької обласної ради з 12.08.2019 року. Наказом директора Краматорської загальноосвітньої санаторної школи-інтернату І-ІІ ступенів №10 Донецької обласної ради Аксьонової Вікторії Вікторівни №92-к/тр від 18.11.2022 року позивач була звільнена у зв`язку із скороченням штату працівників та неможливістю подальшого працевлаштування. Вказаний наказ вважає незаконним та таким, що порушує її законні інтереси. Так, ст.57-1 Закону України «Про освіту» визначені державні гарантії щодо збереження місця роботи, середнього заробітку в умовах воєнного стану, надзвичайної ситуації або надзвичайного стану працівників закладів освіти, у тому числі тим, які в умовах воєнного стану були вимушені змінити місце проживання (перебування), залишити робоче місце, незалежно від місця їх проживання (перебування) на час особливого періоду. Крім того, школа-інтернат має власника в особі Донецької ОДА та Краматорської міської ради. Реорганізація, ліквідація школи, за яких може відбутися скорочення штату, можлива лише за наявності розпорядження власника. У розпорядженні №407/5-22 від 29.08.2022 року Голови обласної державної адміністрації, начальника обласної військової адміністрації визнається неможливість створення умов для організації освітнього процесу у Краматорській ЗСШІ №10 Обласної ради, проте заклад не реорганізується та не ліквідується, а згідно з п.3 розпорядження протягом 30 днів після припинення чи скасування воєнного стану в Україні Департамент освіти та науки облдержадміністрації має підготувати пропозиції щодо поновлення діяльності з надання освітніх послуг у зазначеному закладі освіті. Просила суд: визнати наказ відповідача [PERSON] № 92-к/тр від 18.11.2022 року незаконним та відмінити його; зобов`язати відповідача [PERSON] поновити її на раніше займаній посаді, нарахувати та сплатити належні їй за період вимушеного невиконання обов`язків суми заробітної плати та інших нарахувань, які повинні нараховуватись та сплачуватись. Розпорядженням Верховного Суду від 15.03.2022 року № 8/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Краматорський міський суд Донецької області)» територіальна підсудність справ Краматорського міського суду Донецької області визначена Індустріальному районному суду м.Дніпропетровська. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 грудня 2022 року, головуючим суддею у розгляді вказаної позовної заяви визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 14 грудня 2022 року вказану позовну заяву було залишено без руху у зв`язку із наявністю її недоліків та позивачу було надано строк для їх усунення. 29 грудня 2022 року на виконання ухвали судді від 14 грудня 2022 року позивачем були усунуті недоліки позовної заяви та ухвалою судді від 05 січня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 10.03.2023 р. до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач позовні вимоги не визнає в повному обсязі, вважає, що даний позов є безпідставним, який не відповідає дійсності та фактичним обставинам справи. Вказав, що у відповідача мало місце скорочення чисельності працівників у зв`язку з неможливістю на період дії воєнного стану створення умов для організації освітнього процесу на підставі розпорядження Донецької обласної державної адміністрації №407/5-22 від 29.08.2022 року «Про неможливість створення умов для організації освітнього процесу в окремих закладах загальної середньої освіти спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Донецької області на період дії воєнного стану», внаслідок чого було скорочено посади в Краматорській загальноосвітній санаторній школі-інтернаті І-ІІ ступенів №10 Донецької обласної ради, та в тому числі і посаду, яку обіймала позивач. Звернув увагу на те, що з дотриманням вимог закону, а саме 16.09.2022 року, відповідачем відправлено письмове повідомлення про заплановане вивільнення позивача. Із повідомлення про заплановане вивільнення позивача, остання ознайомлена з наказом №67-к/тр про проведення запланованого звільнення у зв`язку із скороченням штату, яке відбудеться 21.11.2022 року, що вбачається із витягу з електронної пошти відповідача. Вказав, що позивач належним чином була повідомлена про внесення змін до штатного розпису, а також про можливе скорочення та звільнення. Зазначив, що в Краматорській загальноосвітній санаторній школі-інтернаті І-ІІ ступенів № 10 Донецької обласної ради скорочувалися всі посади, крім тих, працівників, яких заборонено звільняти з ініціативи роботодавця, при цьому підставою для скорочення є відсутність іншої роботи, а тому у зв`язку з відсутністю іншої роботи переведення було неможливе. Звернув увагу суду, що відповідачем дотримано вимоги законодавства про проведення повного розрахунку при звільнені. Просив в задоволенні позовних вимог відмовити. 28.03.2023 року позивачем подано заяву про зміну позовних вимог відповідно до якої просила суд: визнати незаконним та скасувати наказ директора Краматорської загальноосвітньої санаторної школи-інтернату І-ІІ ступенів №10 Донецької обласної ради Аксьонової Вікторії Вікторівни від 18 листопада 2022 року №92-к/тр; поновити позивача на посаді вихователя Краматорської загальноосвітньої санаторної школи-інтернату І-ІІ ступенів №10 Донецької обласної ради; зобов`язати Краматорську загальноосвітню санаторну школу- інтернат І-ІІ ступенів №10 Донецької обласної ради нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2023 року залучено в якості співвідповідача Краматорську загальноосвітню санаторну школу- інтернат І-ІІ ступенів №10 Донецької обласної ради. 13.04.2023 року від представника відповідача Краматорської загальноосвітньої санаторної школи-інтернату І-ІІ ступенів №10 Донецької обласної ради надійшов відзив на позовну заяву в якій відповідач вказав, що не визнає позов в повному обсязі, вважає його безпідставним та просив в задоволені позовних вимог відмовити. Зазначив, що роботодавцем дотримана процедура звільнення позивача за ч.1 ст.40 КЗпП України та проведено повний розрахунок при звільненні 08.05.2023 року від позивача надійшла відповідь на відзив в якій вказала, що наданий відповідачем відзив на її позовну заяву вважає таким, що не містить жодних обґрунтувань заперечень щодо змісті позовної заяви позивача, містить лише опис загальної процедури вивільнення працівника у зв`язку із скороченням штату відповідно до положень КЗпП України та не містить посилань на норми спеціального законодавства, які регулюють трудові відносини між роботодавцем - закладом освіти та педагогічним працівником. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 травня 2023 року в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги, на стороні позивача залучено Східне міжрегіональне Управління державної служби України з питань праці. 24.05.2023 року від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив. Вказав, що в умовах воєнного стану та через бойові дії неможливо організувати лікувально-профілактичну та реабілітаційну роботу, надання учням кваліфікованої медико-психолого-педагогічної допомоги в будь-якому, в тому числі дистанційному режимі. Окремо від інших функцій, передбачених статутом, Краматорська загальноосвітня школа-інтернат І-ІІ ступенів №10 Донецької обласної ради не може надавати виключно освітні послуги. Також, звернув увагу суду на те, що в Краматорській загальноосвітній школі-інтернат І-ІІ ступенів №10 Донецької обласної ради, внаслідок бойових дій, не було сформовано контингент на навчання в 2022-2023 навчальному році. Зазначив, що в умовах воєнного стану, через бойові дії щодо обмеження проведення медико-педагогічної комісії та комплектування школи в установленому порядку провести неможливо. Залишити на навчання в 2022-2023 навчальному році контингент 2021-2022 року було б безпідставним і неправомірним. Про що неодноразово в тому числі і в письмовій формі відповідач повідомляв колектив у тому числі і позивача. 05.06.2023 року до суду надійшли пояснення третьої особи, які просили долучити до справи. 27.06.2023 року від позивача надійшли додаткові пояснення по справі. 28.06.2023 року від представника відповідача надійшли додаткові пояснення по справі Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримала та просила суд позов задовольнити. Надала розрахунок сум, які підлягають стягненню з відповідача за період вимушеного прогулу з 22 листопада 2022 року по 03 липня 2023 року в розмірі 130433,60 грн. Представник відповідача в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи Східного міжрегіонального Управління державної служби України з питань праці в судове засідання не з`явився. Відповідно до заяви просили суд розглядати справу без участі їх представника. Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що, позивач [PERSON] працювала вихователем в Краматорській загальноосвітній санаторній школі -інтернаті І-ІІ ступенів №10 Донецької обласної ради 29 серпня 2022 року Донецькою обласною військовою адміністрацією видано розпорядження №404/5-22 від 29.08.2022 року. «Про неможливість створення умов для організації освітнього процесу в окремих закладах загальної середньої освіти спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Донецької області на період дії воєнного стану». Відповідно до розпорядження визначено: 1. На період дії воєнного стану неможливість створення умов для організації освітнього процесу у таких закладах загальної середньої освіти спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Донецької області. 1.1. Краматорській загальноосвітній санаторній школі-інтернату І-ІІ ступенів №10 Донецької обласної ради. Частиною 3 пункту 2 розпорядження зазначено «здійснити перегляд штатних розписів закладів, зазначених в п.1 цього розпорядження, з урахуванням їх функціонування в умовах воєнного стану, зміну чисельності працівників та наявних умов для здійснення їх функцій». Відповідно до Статуту Краматорської загальноосвітньої санаторної школи-інтернату І-ІІ ступенів №10 Донецької обласної ради, школа-інтернат- загальноосвітній навчальний заклад І-ІІ ступенів з відповідним медичним профілем, що забезпечує реалізацію права дітей, які потребують тривалого лікування та реабілітації, на загальну середню освіту. Відповідно до профілю захворювання в школі-інтернаті № 10 мають навчатися діти з малими і неактивними (фаза згасання) формами туберкульозу (п.3.1). Головною метою діяльності школи-інтернату є забезпечення реалізації права дітей які потребують тривалого лікування та реабілітації на загальну середню освіту (п.3.2). Особливості умов навчання і виховання учнів в школі-інтернаті визначаються спеціальним режимом та системою навчальної, виховної і лікувально-профілактичної роботи, створення спеціальних умов, що забезпечують здобуття загальної середньої освіти у поєднанні з тривалим лікуванням, оздоровленням та відновленням здоров`я вихованців; здійсненням особливого режиму для дітей, які мають серйозні відхилення від норм у стані здоров`я, індивідуального та диференційованого підходу у навчанні та вихованні з урахуванням характеру захворювання (п.3.3). Усі навчально-виховні, лікувально-профілактичні та реабілітаційні заходи є складовою частиною оздоровчого режиму, додержання якого є обов`язковим для усіх учасників навчально-виховного та лікувально-реабілітаційного процесу ( п.4.6). Комплектування школи-інтернату вихованцями здійснюється за направленнями (путівками), що видаються департаментом освіти і науки облдержадміністрації на підставі висновків лікарсько-консультативних комісій туберкульозних диспансерів. Тривалість перебування вихованців у школі-інтернаті встановлюється в межах одного року. Продовження встановленого терміну перебування вихованців у школі-інтернаті або переведення їх до іншого загальноосвітнього навчального закладу здійснюється на підставі рішення медико-педагогічної комісії школи-інтернату ( п.4.7). Відповідно до наказу №59 від 31.08.2022 року «Про призупинення освітнього процесу», виданого директором Краматорської загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІ ступенів №10 Донецької обласної ради на підставі Розпорядження голови обласної державної адміністрації начальника обласної військової адміністрації від 29.08.2022 р. № 404/5-22, призупинено освітній процес в Краматорській загальноосвітній санаторній школі-інтернаті І-ІІ ступенів №10 Дніпровської обласної ради з 01.09.2022 року. Наказом №62 від 15 вересня 2022 року «про внесення змін до штатного розпису у зв`язку із скороченням посад (професій), виведено із 22 листопада 2022 року зі штатного розпису наступні посади (професії): вчитель - всього 19,19 ставок; вихователь -15 штатних одиниць…та інші. Внести зміни до штатного розпису та надати департаменту освіти і науки облдержадміністрації на погодження (п.4 наказу). Наказом №63 від 03.10.2022 року Краматорської загальноосвітньої санаторної школи-інтернат І-ІІ ступенів № 10 Донецької обласної ради «Про внесення змін до наказу від 15.09.2022 р.№62 «Про внесення змін до штатного розпису у зв`язку із скороченням посад (професій)» виведено з 22 листопада 2022 року зі штатного розпису посади ( професії) в тому числі: вчитель -19,19 ставки, вихователь 16 штатних одиниць. Згідно з протоколом №1 від 16.09.2022 року, на засіданні комісії в Краматорській загальноосвітній школі-інтернат І-ІІ ступенів №10 Донецької обласної ради ухвалено визначити працівників, яких заборонено звільнити з ініціативи роботодавця. Директором Краматорської загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІ ступенів №10 Донецької обласної ради 16.09.2022 року видано наказ №67-к/тр про попередження працівників про заплановане звільнення у зв`язку зі скороченням штатів. 16.09.2022 року Краматорською загальноосвітньою школою-інтернат І-ІІ ступенів №10 Донецької обласної ради направлено [PERSON] письмове повідомлення про заплановане звільнення у зв`язку із скороченням штату, яке відбудеться 21.11.2022 року, з яким остання була ознайомлена, що вбачається із витягу з електронної пошти відповідача. [PERSON] не є членом профспілкової організації. Наказом директора Краматорської загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІ ступенів №10 Донецької обласної ради Аксьонової В. від 18.11.2022 року №92-к/тр [PERSON] з 22.11.2022 року звільнена з посади вихователя у зв`язку із скороченням штату працівників та неможливістю подальшого працевлаштування, згідно з п.1 ст.40 КЗпП України з виплатою компенсації за 12 днів невикористаної щорічної основної відпустки за період роботи з 01.09.2022 по 21.11.2022 та вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку. Відповідно до заяви [PERSON] від 04.11.2022 року, трудова книжка переслана через відділення поштового зв`язку. 18.11.2022 року Краматорською загальноосвітньою школою-інтернат І-ІІ ступенів №10 Донецької обласної ради направлено [PERSON] через відділення поштового зв`язку, наказ про звільнення та повідомлення про нараховані та виплачені суми при звільненні, що підтверджується накладною №2102902216922, описом вкладання в цінний лист, та повідомленням про отримання наручно [PERSON] зазначених документів. Відповідно до довідки №34/01-11 від 15.02.2023, [PERSON] нараховано 30398,08 грн., без врахування податків і зборів, сума, що підлягає виплаті становить 24470,45грн. Кошти перераховані [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням №127 від 15.11.2022 року, випискою за період з 18.11.2022 року по 18.11.2022 року, відомістю розподілу витрат від 08.11.2022 року. Згідно із статтею 13 Конвенції Міжнародної організації праці №158 про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року, ратифікованою Україною 04 лютого 1994 року, коли роботодавець планує припинення трудових відносин з причин економічного, технологічного, структурного або аналогічного плану, він своєчасно надає відповідним представникам працівників інформацію щодо цього питання, зокрема інформацію про причини передбачуваних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, та строк, протягом якого їх буде проведено. Відповідно до ст.26 Закону України «Про освіту» керівник закладу освіти в межах наданих йому повноважень: організує діяльність закладу освіти, призначає на посаду та звільняє з посади працівників, визначає їх функціональні обов`язки. Згідно зі ст.57-1 Закону України «Про освіту», здобувачам освіти, працівникам закладів освіти, установ освіти, наукових установ, у тому числі тим, які в умовах воєнного стану, надзвичайної ситуації або надзвичайного стану в Україні чи окремих її місцевостях, оголошених у встановленому порядку (особливий період) були вимушені змінити місце проживання (перебування), залишити робоче місце, місце навчання, незалежно від місця їх проживання (перебування) на час особливого періоду гарантується: організація освітнього процесу в дистанційній формі або в будь-якій іншій формі, що є найбільш безпечною для його учасників; збереження місця роботи, середнього заробітку, здійснення виплати стипендії та інших виплат, передбачених законом; місце проживання (пансіон, гуртожиток тощо) та забезпечення харчуванням (у разі потреби). Забезпечення державних гарантій, визначених частиною першою цієї статті, створення безпечного освітнього середовища, організацію здобуття освіти, освітнього процесу в умовах воєнного стану, надзвичайної ситуації або надзвичайного стану (особливого періоду) у межах своєї компетенції здійснюють: органи виконавчої влади, органи військового командування, військові, військово-цивільні адміністрації та органи місцевого самоврядування, їх представники, посадові особи (керівники, голови, начальники), органи управління (структурні підрозділи) у сфері освіти; заклади освіти, установи освіти, наукові установи, їх засновники; громадські об`єднання, благодійні організації та фізичні особи, які здійснюють благодійну (волонтерську) діяльність. Пунктом 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Відповідно до частини першої статті 62 ГК України підприємство - самостійний суб`єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органам місцевого самоврядування, або іншими суб`єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими Відповідно до частини 3 ст. 64 Господарського кодексу України підприємству надано право самостійно визначати організаційну структуру, установлювати чисельність працівників і штатний розпис. Тобто роботодавець на свій розсуд має право установлювати чисельність працівників певного фаху і кваліфікації, при цьому чисельність одних посад зменшувати, а інших - збільшувати. Про внесення змін до штатного розпису видається відповідний наказ. Згідно з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 16 січня 2018 року у справі № 519/160/16-ц (провадження № 61-312св17), від 06 лютого 2018 року у справі № 696/985/15-ц (провадження № 61-1214св18), від 12 червня 2019 року у справі № 297/868/18 (провадження № 61-393св19), від 28 квітня 2021 року у справі № 373/2133/17 (провадження № 61-8393св20), суд не може вдаватися до обговорення та оцінки питання про доцільність і правомірність скорочення штату та чисельності працівників. Право визначати чисельність і штат працівників належить винятково власнику або уповноваженому ним органу, суд зобов`язаний тільки з`ясувати наявність підстав для звільнення. Відповідно до ч. 2 ст. 40 КЗпП звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Відповідно до пункту 10постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику огляду судами трудових спорів» від 06.11.92 року № 9під терміном «зміни в організації виробництва і праці» розуміється раціоналізація робочих місць, уведення нових форм організації праці, серед них перехід на бригадну форму організації праці, і, навпаки, впровадження передових методів, технологій тощо. Термін «зміни в організації виробництва праці» використовується в ч. 3 ст.32 та п. 1 ст.40 КЗпП, в якому йдеться про можливість розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця у разі змін в організації виробництва і праці, у т. ч. ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Із змісту цієї норми випливає, що змінами в організації виробництва і праці також є: ліквідація, реорганізація, банкрутство або перепрофілювання підприємства, скорочення чисельності або штату працівників. Саме роботодавець визначає доцільність скорочення чисельності або штату працівників. Тому оскарження працівниками рішень про визначення структури підприємства чи установи, зміну в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників не вважається належним способом захисту. Прийняття такого рішення є виключною компетенцією власника підприємства чи установи або уповноваженого ними органу та є складовою права на управління діяльністю підприємства чи установи. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 22.01.2020 року у справі № 451/706/18. При цьому обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (пункт 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19, провадження № 15-52гс20). Як роз`яснено у пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11. 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді спорів про звільнення за п. 1 ч.1ст. 40 КЗпП України суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Враховуючи викладене та встановлені обставини справи, суд доходить висновку, що дійсно в Краматорській загальноосвітній санаторній школі-інтернаті І-ІІ ступенів № 10 Донецької обласної ради мало місце скорочення чисельності працівників у зв`язку з неможливістю на період дії воєнного стану організувати лікувально-профілактичну та реабілітаційну роботу, надання учням кваліфікованої медико-психолого-педагогічної допомоги в будь-якому, в тому числі дистанційному режимі створення умов для організації освітнього процесу. Відповідно до наданої відповідачем інформації [PERSON] відповідно до диплому спеціаліста [NUMBER] здобула професійну кваліфікацію філолог, учитель української мови і літератури та російської мови і світової літератури Фоменко Ю.С. займала посаду вихователя та мала додаткове навантаження вчителя української мови та літератури. За даною професією/ спеціальністю робота в закладі, після скорочення штату працівників, була відсутня у зв`язку зі скороченням всіх педагогічних працівників, крім посади директора та посад, які займають працівники, яких заборонено звільняти за ініціативою роботодавця (1 заступник директора в ВР, 3 вихователі та 1 вчитель). Факт відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю позивача підтверджується порівнянням штатних розписів до скорочення на 01.01.2022 року та після з 22.11.2022 року так з 83,28 штатних посад залишено 20. Звільнення за п. 1 ч. 1ст. 40 КЗпП України допускається, якщо неможливо перевести працівника за його згодою на іншу роботу. Тому відповідно до ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення роботодавець пропонує працівникові іншу роботу за її наявності. Згідно з частинами 1 та 3 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч.2 ст.40, ч.3 ст.49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. Законодавством не встановлено форму й порядок попередження працівників про наступне вивільнення. Попередження має бути зроблено в такий спосіб, щоб у разі виникнення конфліктної ситуації роботодавець міг документально підтвердити факт попередження працівника не пізніше ніж за два місяці до звільнення. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом України у постанові від 18 жовтня 2017 року у справі № 6-1723цс17, роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Постановою Верховного Суду від 22.09.2020 року у справі № 161/7196/19 (провадження № 61-4375св20) визначено, що "Однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.... Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення". Такий висновок відповідає правовим позиціям Верховного Суду України, викладеним у постанові від 01 квітня 2015 року у справі № 6-40цс15, постанові від 18.09.2018 року у справі №800/538/17 (П/9901/310/18) Судом встановлено, що відповідно до вимог ст. 49-2 КЗпП, позивача було попереджено про майбутнє скорочення чисельності штату 16.09.2022 р., особисто під підпис, а звільнена вона 22.11.2022 року, тобто відповідачем дотримано необхідні строки попередження про звільнення з ініціативи відповідача у зв`язку зі скороченням штату. [PERSON] не є членом профспілкової організації. Позивач не заперечувала, що її було вчасно повідомлено про заплановане звільнення, своєчасно направлено трудову книжку та проведено повний розрахунок при звільненні. З вищевикладеного вбачається, що при звільненні позивача відповідачем в повній мірі дотримано законодавчий порядок вивільнення працівників за п. 1ст. 40 КЗпП України, а саме: на підприємстві дійсно мали місце скорочення штату працівників; позивач була вчасно попереджена за два місяці про майбутнє звільнення; позивачу не пропонувалася інша робота оскільки вільні вакансії були відсутні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його судовою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язано суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З урахуванням наведеного, встановлених обставин справи та вимог закону, суд вважає, що відповідачем при звільненні позивача були дотримані всі умови, передбачені діючим законодавством України, наказ про її звільнення з роботи за п. 1ст. 40 КЗпП України є законним і підстав для поновлення позивача на роботі, немає. Враховуючи те, що порушення законних прав позивача при її звільненні судом не встановлено, відсутні також підстави для задоволення позову про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки зазначені вимоги є похідними від вимоги про поновлення на роботі, а тому самостійного обґрунтування судом мотивів залишення їх без задоволення не потребують. За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed