Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-09 00:00:00

[PERSON] в порядку ст. 350-2 ЦПК України звернулася до Червонозаводського міськрайонного суду м.Харкова з заявою, у якій просить суд видати обмежувальний припис стосовно її колишнього чоловіка [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на строк 6 (місяців), яким визначити тимчасові обмеження його прав, а саме: заборони перебувати в місці її проживання заявниці за адресою: [ADDRESS] ; заборонити наближатися ближче ніж на 500 метрів до місця фактичного проживання [PERSON] та місця її роботи за адресою: [ADDRESS] , а також заборонити вести листування, телефонні переговори або контактувати через інші засоби зв`язку, через третіх осіб чи особисто з [PERSON] . Вимоги заяви обґрунтовані тим, що з 26 липня 2011 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] . У шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 05.11.2020 шлюб розірвано. За час перебування у шлюбі вона постійно зазнавала знущань психологічного та фізичного характеру від свого чоловіка, він систематично бив та принижував її. Після розірвання шлюбу протиправна поведінка [PERSON] не припинилися, він регулярно очікує її біля під`їзду будинку за місцем її тимчасового проживання у м.Харкові, ображає її, погрожує, принижує, залякує, чим спричиняє в неї емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та дитину, завдає шкоди психологічному здоров`ю як її, так і дитини. У зв`язку із вищенаведеним, [PERSON] з метою забезпечення власної безпеки та безпеки неповнолітньої дитини вимушена була звернутись до суду з відповідною заявою про видачу обмежувального припису. Ухвалою суду від 04.07.2023 заяву прийнято до розгляду суддею Демченко І.М. та призначено до судового розгляду за правилами окремого провадження. За положеннями ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. У судовому засіданні заявниця [PERSON] заяву підтримала та наполягала на її задоволенні. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти видачі обмежувального припису щодо нього та підтвердив факти домашнього насильства щодо колишньої дружини, не заперечував, що погрожував їй та пояснив, що обставини, які мали місце під час неодноразових конфліктів, дійсно могли сприйматися колишньою дружиною як небезпечні для неї та дитини, адже він тримав у рухах ніж та демонстративно залякував її. Суд, заслухавши заявницю, з`ясувавши думку заінтересованої особи та допитавши свідка, а також дослідивши надані докази, дійшов такого висновку. Встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 26 липня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 05.11.2020, що набрало законної сили 08.12.2020, розірвано. Заявниця [PERSON] разом з неповнолітнім сином [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , та фактично через активні бойові дії на території Куп`янського району Харківської області проживають у місті Харкові за адресою: [ADDRESS] . Пунктом 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» під домашнім насильством - розуміються діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Звертаючись до суду за захистом прав і інтересів, які порушенні від домашнього насильства, шляхом видачі обмежувального припису відносно особи [PERSON] , має місце посилання заявника на те, що ним вчинялося щодо заявниці фізичне та психологічне насильство. Статтею 1 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» домашнім насильством визначено діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Так, має місце посилання заявника [PERSON] , що під час шлюбу та після його розірвання її колишнім чоловіком здійснювалось психологічне та фізичне насильство, та за наслідками даних обставин заявник неодноразово зверталась за захистом до правоохоронних органів з приводу домашнього насильства. Вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 15.02.2021 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 Кримінального кодексу України, та встановлено, що 09 січня 2021 року приблизно о 18 годині 30 хвилин [PERSON] знаходився у приміщенні квартири [ADDRESS] , де у нього виник конфлікт із колишньою дружиною [PERSON] , [INFO] , на ґрунті особистих неприязних відносин. В ході конфлікту, [PERSON] , знаходячись навпроти потерпілої [PERSON] , на відстані витягнутої руки, своєю лівою рукою, а саме кулаком, наніс один удар у ділянку голови, у ліву лобну ділянку, потім схопив своєю рукою за волосся та відштовхнув до стіни, від чого потерпіла [PERSON] вдарилась та впала на підлогу, після чого, як [PERSON] піднялась із підлоги та підійшла до дверей кімнати, [PERSON] підійшов до [PERSON] та своєю правою рукою наніс один удар у ділянку правого вуха, після чого [PERSON] обома руками хватав потерпілу [PERSON] за шию, ліву та праву руку, праве передпліччя і праве плече, далі, знаходячись навпроти останньої, [PERSON] наніс обома руками 4-5 ударів в область голови, від чого потерпіла [PERSON] впала на підлогу, на живіт, на що, [PERSON] , знаходячись у положенні стоячи над потерпілою [PERSON] , наніс ще один удар в ділянку спини. Внаслідок вказаних дій потерпілій [PERSON] було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми кісток лицьового черепа у вигляді перелому кісток носу з садном на лівому крилі носа, синці в проекції лівого лобного бугра, на нижній повіці лівого ока, на передній поверхні шиї, правому передпліччі, правому плечі, правій та лівій вушних раковинах; садна на лівому передпліччі. Свідок [PERSON] , яка є подругою заявниці, пояснила, що неодноразово [PERSON] разом з сином [PERSON] ховалися у неї від [PERSON] , який постійно знущався з неї психологічно. Крім того, підтвердила, що вона особисто була очевидцем фізичного насилля [PERSON] над заявницею, та захищаючи подругу також зазнавала травм. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З огляду на встановлені судом обставини щодо наявності фізичного, психологічного насильства, яке чинить [PERSON] щодо [PERSON] , суд вважає, що як жертва такого насильства потребує захисту у порядку передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника, із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. В силу ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» постраждала особа має право, зокрема, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. За положеннями ч.ч.3, 4 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Судом встановлено, що [PERSON] систематично вчиняє дії відносно [PERSON] , які полягають в тому, що останній погрожує заявниці фізичною розправою, принижує її гідність, спричиняє фізичний біль, тобто вчиняє фізичне та психологічне насильство. Факт вчинення домашнього насильства відносно [PERSON] підтверджується наявним у матеріалах справи вироком суду, поясненнями свідка та визнавальними показами [PERSON] . Отже, суд дійшов висновку, що [PERSON] вчиняє домашнє насильство щодо колишньої дружини, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис. Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» про видачу обмежувального припису кривднику суддя у встановлений законом строк інформує уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) постраждалої особи для взяття кривдника на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад за місцем проживання (перебування) постраждалої особи. Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців. Згідно ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved