Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-04 00:00:00

12 червня 2023 року [PERSON] звернувся до суду із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позов мотивований тим, що [INFO] помер дід позивача [PERSON] , спадщину після смерті якого прийняла дружина спадкодавця [PERSON] , яка спадкових прав не оформила та [INFO] померла. За життя [PERSON] склала заповіт 20 лютого 2001 року, відповідно до якого все своє майно заповіла своєму сину [PERSON] , який спадщину не прийняв та помер [INFO] . Враховуючи, що [PERSON] був спадкоємцем за заповітом, і будучи переконаним в тому, що він прийняв спадщину, він у шестимісячний строк нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті баби не подавав. Вказуючи, що зазначена причина є поважною причиною пропуску встановленого законом строку для прийняття спадщини, просив визначити йому додатковий строк три місяці для прийняття спадщини після смерті [PERSON] . У підготовче засідання позивач не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, 05 липня 2023 року подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов підтримує з викладених у ньому підстав, просить його задовольнити та розглядати справу без його участі (а. с. 41). Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином (а. с. 40), 30 червня 2023 року подала до суду, письмову заяву, в якій вказала, що позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення та просить справу розглядати за її відсутності (а. с. 38). Представник відповідача Луківської селищної ради у підготовче засідання не з`явився, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений (а. с. 32), 05 липня 2023 року подав до суду заяву, що позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення та просить справу розглядати за його відсутності (а. с. 42). Враховуючи, що в підготовче засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. Частиною третьою статті 200 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини першої статті 206 Цивільного процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За встановленими законом правилами здійснення права на спадкування право на спадщину виникає у день її відкриття, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина третя статті 1223, частина перша статті 1220, частина перша статті 1270 Цивільного кодексу України). Згідно з частиною першою статті 1268\~Цивільного кодексу\~України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 Цивільного кодексу України). За змістом наведених норм матеріального права право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття і для реалізації цього права закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, а правила частини третьої статті 1272\~Цивільного кодексу\~України можуть бути застосовані лише у випадку, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] і після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно (а. с. 12). За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений Новосілківською сільською радою Турійського району Волинської області 14 грудня 2009 року за № 155, відповідно до якого усе своє майно заповів своєму сину [PERSON] , [INFO] (а. с. 14), який зі спадкодавцем на день її смерті не проживав, заяви про прийняття спадщини після його смерті нотаріусу не подавав. Відповідно до довідки Луківської селищної ради № 188 від 13 жовтня 2022 року, виданої на підставі записів у погосподарській книзі по селу Комарів № 1 за 2006-2010 роки, [PERSON] на день смерті проживав разом із дружиною [PERSON] (а. с. 13), яка в контексті положень статті 1268\~Цивільного кодексу\~України прийняла спадщину після смерті останнього. [PERSON] померла [INFO] (а. с. 15), на день смерті була зареєстрована та проживала одна (а. с. 16). За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений Новосілківською сільською радою Турійського району Волинської області 20 лютого 2001 року за № 69, відповідно до якого усе своє майно заповіла своєму сину [PERSON] (а. с. 17), який зі спадкодавцем на день її смерті не проживав, заяви про прийняття спадщини після її смерті нотаріусу не подавав. Заповіт не змінювався і є чинним, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, ніхто із спадкоємців із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріуса не звертався, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкових реєстрів (а. с. 36, 37). Син спадкодавця [PERSON] помер [INFO] (а. с. 20). Позивач є внуком спадкодавця (а. с. 18, 19). Приватний нотаріус 06 червня 2023 року відмовив позивачу в оформленні спадкових прав у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини після [PERSON] (а. с. 23). На час смерті позивач зі спадкодавцем не проживав, а тому для прийняття спадщини після її смерті відповідно до вимог статей 1269, 1270\~Цивільного кодексу\~України зобов`язаний був у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Звертаючись до суду із цим позовом, позивач покликалася на те, що причиною пропуску строку для прийняття спадщини є наявність інформації про те, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, що унеможливлювало прийняття ним спадщини та у зв`язку з чим він з об`єктивних причин не подавав у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини після смерті баби [PERSON] . Аналіз наведених причин пропуску строку для прийняття спадщини та обставин справи в їх сукупності дає підстави для визнання таких причин в контексті положень частини третьої статті 1272\~Цивільного кодексу\~України поважними, оскільки вони об`єктивно унеможливили подання позивачем нотаріусу заяви про прийняття спадщини за місцем її відкриття та реалізацію нею передбаченого і гарантованого законом права на спадкування в межах встановленого шестимісячного строку для прийняття спадщини. Наведені правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 15 квітня 2021 року у справі № 591/1271/18, від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17. За таких обставин справи, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, враховуючи, що визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом правових підстав для задоволення позову і визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] три місяці після набрання рішенням законної сили, який є достатнім для подання позивачем нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини першої статті 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідачі визнали позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 536 гривень 80 копійок; стягнути з відповідачів в користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, - по 268 гривень 40 копійок з кожного. На підставі викладеного, статей 1216, 1217, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України та

Outcome: approved