Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звільнення його від сплати аліментів на неповнолітню дитину та стягнення на його користь аліментів на утримання дитини у зв`язку з перебуванням дитини на його вихованні. \~ \~ \~ \~ \~В обґрунтування\~вимог вказав,\~що з\~відповідачкою [PERSON] він перебував у зареєстрованому шлюбі з 23.03.2012 року. Мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , яка народилася у фактичних шлюбних відносинах. Рішенням Димитровського міського суду від 11.08.2015 їх шлюб з відповідачкою розірваний, а рішенням Димитровського міського суду від 25.08.2015 року з нього на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Виконавче провадження здійснюється Авдіївсько-Мирноградським ВДВС у Покровському районі Донецької області. 17 грудня 2022 року донька перейшла жити до нього і з зазначеного часу постійно проживає разом з ним за адресою: [ADDRESS] . Витрати на утримання і розвиток дитини він несе самостійно, так як відповідачка матеріальної допомоги на її утримання в добровільному порядку не надає. Зазначаючи на те, що крім того, що він несе витрати на утримання дитини, з нього ще й стягуються аліменти на користь позивачки за рішенням суду, що порушує його та дитини майнові інтереси, позивач просить суд звільнити його від сплати аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , стягнутих на підставі рішення Димитровського міського суду від 25.08.2015 року, з 17.12.2022 дати проживання з ним дитини. Після набрання рішенням законної сили та погашення ним заборгованості за виконавчим листом в разі її наявності станом на 17.12.2022 року просить суд відкликати з Авдіївсько-Мирноградський ВДВС у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіо\-нального управління міністерства юстиції виконавчий лист №2/226/1086/2015 про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі на 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідачки [PERSON] на його користь аліменти на утримання доньки в розмірі частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повнолітнього віку. В судовому засіданні позивач і його представник [PERSON] , обґрунтовуючи вимоги тим, що дитина з грудня 2022 по теперішній час проживає з батьком і знаходиться на його повному утриманні, що виключає обов`язок позивача сплачувати аліменти на утримання дитини на користь відповідачки, просили суд вимоги задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. З поданого нею відзиву вбачається, що позовні вимоги вона не визнає. Зазначає, що цим зверненням до суду позивач намагається уникнути виконання рішення суду від 11.08.2015 про стягнення з нього аліментів на утримання дитини на її користь, яке він виконував не в повній мірі. Вважає, що дитина в силу свого неповнолітнього віку не може самостійно приймати рішення про визначення місця свого проживання, а з позовом про визначення її місця проживання позивач до суду не звертався. Вимогу про визнання виконавчого листа таким, що втратив чинність і не підлягає виконанню, вважає такою, що не передбачена законодавством, а отже, безпідставною. З урахуванням цього у задоволенні позову просить відмовити. Третя особа \~ \~ \~ \~Авдіївсько-Мирноградський ВДВС у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіо\-нального управління\~міністерства юстиції надала заяву про розгляд справи у відсутність його представника. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Шлюб між сторонами розірвано рішенням Димитровського міського суду від 11.08.2015 (а.с.7). Рішенням Димитровського міського суду від 25.08.2015 з позивача [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] (в теперішній час [PERSON] ) стягнуті аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі частки його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повнолітнього віку. Виконавчий лист знаходиться на виконанні в Авдіївсько-Мирноградському ВДВС у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіо\-нального управління міністерства юстиції (а.с.10-16). Згідно інформації ВДВС, заборгованість з аліментів боржника [PERSON] перед стягувачем [PERSON] станом на 17.12.2022 складала 19091,37 грн. За період з 17.12.2022 по 05.07.2023 боржником сплачено 18400 грн. Залишок боргу з аліментів на 05.07.2023 складає 691,37 грн. (а.с.116-117). Згідно Витягу з реєстру територіальної громади від 19.05.2023 №2023/003844238 [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.82). Згідно довідки про склад сім`ї від 11.04.2023, виданою представником комітету органів самоорганізації населення Мирноградської МТГ, яка додана до відзиву відповідачкою, дитина постійно мешкає без реєстрації разом з матір`ю [PERSON] , її чоловіком [PERSON] та їх спільною донькою [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] (а.с.38). З довідки від 10.04.2023, виданої головою ОСББ «Рябина» Удовидченко А.А., також наданою відповідачкою, вбачається, що донька [PERSON] , [INFO] , мешкала разом з матір`ю без реєстрації за адресою: [ADDRESS] з 01.06.2015 по 01.10.2022 (а.с.39). Згідно акту фактичних обставин проживання особи без реєстрації №53/4, виданого координаційним комітетом органів самоорганізації Мирноградської міської територіальної громади від 07.02.2023, та довідки про склад сім`ї [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , мешкає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] разом з батьком [PERSON] з 17 грудня 2022 року (а.с.18,72-73). Вказана інформація відповідачкою не спростована. Відповідно до Витягу з Державного реєстру правочинів №6747283 від 15.11.2008 року, довідки БТІ м.Димитров від 29.04.2009 житловий будинок [ADDRESS] , де проживає неповнолітня дитина [PERSON] , належить [PERSON] на праві приватної власності відповідно до Договору купівлі-продажу від 15.11.2008 року (а.с.79-81). Факт проживання дитини саме з батьком за його адресою: [ADDRESS] знайшов своє достатнє підтвердження як в її особистих поясненнях, наданих суду, так і в поясненнях свідків [PERSON] та [PERSON] . Так, неповнолітня [PERSON] суду пояснила, що після розлучення батьків вона залишилася жити разом з матір`ю, яка невдовзі утворила сім`ю з іншим чоловіком, а потім з ним одружилася. [INFO] в них народилася спільна дитина. Так як з матір`ю і вітчимом у неї нормальні стосунки не склалися, вона вирішила жити з батьком, і 17 грудня 2022 року, через тиждень після виповнення їй 14 років, пішла жити до нього і проживає разом з ним до теперішнього часу. Повертатися жити до матері не бажає, з матір`ю не спілкується. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства"). Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Отже, за змістом наведених правових норм аліменти присуджуються з метою утримання дитини на користь того з батьків, з ким проживає дитина, і який здійснює утримання цієї дитини. Як встановлено судом на підставі досліджених доказів, неповнолітня [PERSON] , [INFO] , після розірвання батьками шлюбу проживала з матір`ю, на користь якої за рішенням суду з позивача були стягнуті аліменти. З 17 грудня 2022 року, самостійно визначившись з місцем свого проживання, неповнолітня [PERSON] стала постійно проживати з батьком. З зазначеного часу перебуває на його повному утриманні. Бажання змінити місце проживання за місцем проживання матері не виявила. Доводи відповідачки про неможливість прийняття дитиною самостійного рішення щодо зміни місця проживання та необхідність прийняття такого рішення судом, суд вважає неспроможними, оскільки відповідно до ст.160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. На час прийняття рішення щодо зміни місця проживання [PERSON] досягла 14 років і в силу закону могла самостійно визначати, з ким із батьків вона буде проживати. Рішення суду про визначення місця проживання дитини разом з батьком в такому випадку не є необхідним. За загальним правилом, визначеним законом, аліменти на утримання неповнолітньої дитини стягуються на користь того з батьків, з ким проживає дитина та на чиєму утриманні перебуває.\~ \~ \~ \~ \~Факт проживання дитини разом з батьком з 17 грудня 2022 року є доведеним. Доказів на спростування цього факту відповідачкою суду не надано. Оскільки факт проживання дитини з батьком та її знаходження на його утриманні зумовлюють припинення сплати ним раніше стягнутих за рішенням суду аліментів на користь відповідачки, його вимога про звільнення його від обов`язку сплачувати аліменти з дати проживання з ним доньки є обґрунтованою. Наявність рішення про стягнення аліментів не є перешкодою для вирішення спору про припинення такого стягнення і стягнення аліментів на користь іншого з батьків, бо саме у зміні обставин, які існували на момент ухвалення першого рішення, полягає новий спір. Невирішений спір між батьками дитини щодо визначення її місця проживання також не може бути підставою для відмови в стягненні аліментів на користь того з батьків, із ким фактично проживає дитина на момент пред`явлення позову про стягнення аліментів, що випливає з позиції Верховного суду, висловленій у постанові від 03.02.2021 у справі № 520/21069/18 (провадження № 61-1347св20). Що стосується доводів відповідачки про те, що звернення позивача до суду з позовом про звільнення його від обов`язку сплачувати аліменти викликане намаганням ухилитися від виконання рішення суду, яким з нього були стягнуті аліменти на утримання дитини на її користь та не сплачувати наявну за ним заборгованість з аліментів, суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Згідно з частиною четвертою статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Статтею 273 Сімейного Кодексу України визначено, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів,\~а саме встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої\~ст.197 Сімейного Кодексу може бути підставою для звільнення платника аліментів від сплати аліментів. Разом з тим, рішення про звільнення платника аліментів від їх сплати повинно відповідати найкращим інтересам дитини і не може бути підставою для його звільнення від сплати вже існуючої заборгованості з аліментів, яка могла виникнути за час, поки дитина проживала з тим із батьків, хто первісно їх отримував. Нарахування ж аліментів за період, коли дитина не проживала з отримувачем аліментів, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина. Так як судом встановлено, що дитина постійно проживає з батьком і знаходиться на його утриманні з 17 грудня 2022 року, то нарахування аліментів батькові дитини з зазначеної дати на користь матері, з якою дитина вже не проживає, цільовому призначенню аліментів не відповідає. Питання заборгованості з аліментів, яка згідно довідки ВДВС за період з 17.12.2022 по 05.07.2023 складає 691,37 грн. може бути вирішено судом в окремому порядку в разі звернення відповідачки до суду з таким позовом за умови її наявності, тому доводи відповідачки про те, що метою звернення позивача до суду з наміром ухилитися від аліментних зобов`язань не узгоджуються з встановленими судом обставинами. Оскільки суд з урахуванням предмету спору дійшов висновку про припинення стягнення аліментів з їх платника з 17 грудня 2022 року у зв`язку з проживанням дитини разом з ним, підлягає вирішенню і питання визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, що зумовлюється нормами ч.2 ст.432 ЦПК України, згідно якої суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, а також Законом України «Про виконавче провадження», який не містить такої підстави для закінчення виконавчого провадження як визнання виконавчого листа таким, що втратив чинність, про що слушно зазначає у своєму відзиві на позов відповідачка. Відповідно до ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову або подання заяви про видачу судового наказу. Визначення розміру аліментів відповідно до ст.ст.183,184 Сімейного Кодексу відбувається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Позивач просить суд стягнути аліменти з відповідачки на його користь на утримання дитини в розмірі частини її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як то передбачено частиною другою ст.182 Сімейного Кодексу, з моменту його звернення до суду. Заперечень з цього приводу відповідачка не висловила. Так як суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідачки на його користь аліментів на утримання дитини до досягнення нею повнолітнього віку підлягає задоволенню, аліменти в розмірі частини заробітку (доходу) відповідачки, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, підлягають стягненню з відповідачки з 20.02.2023 року дати звернення позивача до суду з зазначеним позовом. Вирішуючи питання судових витрат у справі в порядку ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне, так як позивач при зверненні до суду як особа з інвалідністю 2 групи звільнений від сплати судового збору, покласти його на відповідачку та стягнути з неї на користь держави 1073,60 грн. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved