Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-09 00:00:00

20 квітня 2023 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким: припинити громадянці російської федерації [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , паспорт громадянина Російської Федерації № [NUMBER] , виданий 522-001 Управлінням внутрішніх справ Автозаводського району міста Нижнього Новгороду, 09.02.2007), право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6524481700:06:017:0010 площею 7,0422 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Новотроїцької селищної територіальної громади (Дивненської сільської ради) Генічеського (колишній Новотроїцький) району Херсонської області право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15.08.2018 за номером 27507009 (індексний номер рішення про державну реєстрацію 42560362 від 15 серпня 2018 року) шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області. Розподіл судових витрат вирішити згідно із вимогами ст. 141 ЦГІК України та перерахувати їх на користь Херсонської обласної прокуратури (код ЄДРПОУ 04851120, м. Херсон, вул. Михайлівська, 33, р/р UА568201720343100001000002291, ДКСУ м. Київ, МФО 820172). В обґрунтування свого позову посилається на те, що 15.08.2018 державним реєстратором приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Івченко О.П., на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зареєстровано право власності на земельну ділянку із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 6524481700:06:017:0010 площею 7,0422 га за [PERSON] , яка є громадянкою російської федерації, на підставі державного акту на право власності на землю, серія ІУ-ХС №026202, виданого 06.09.2002 Дивненською сільською Радою народних депутатів, яка знаходиться на території Дивненської сільської ради Генічеського (колишній Новотроїцький) району Херсонської області. 15.08.2018 року громадянкою рф [PERSON] передано земельну ділянку з кадастровим номером 6524481700:06:017:0010 площею 7,0422 га у користування за договором емфітевзису, який посвідчено приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за № 1819 в оренду ПП «Україна дивне» строком на 100 років. Обласною прокуратурою виявлено порушення ст.ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст. ст. 80, 81, 145 Земельного кодексу України при використанні [PERSON] зазначеної земельної ділянки, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою суду 24 квітня 2023 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Одночасно з подачею позову, позивач звернувся до суду з заявою, в якій просив: вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером 6524481700:06:017:0010 площею 7,0422 га, яка знаходиться на території Новотроїцької селищної територіальної громади (Дивненської сільської ради) Генічеського (колишній Новотроїцький) району Херсонської області. Заборони [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) розпоряджатись, змінювати цільове призначення, здійснювати перетворення, поділ, об`єднання земельної ділянки з кадастровим номером 6524481700:06:017:0010 з іншими земельними ділянками. Ухвалою суду від 24 квітня 2023 року заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову було задоволено. 02 травня 2023 року від Заступника керівника Херсонської обласної прокуратури на адресу суду надійшло клопотання, в якому він просив надати можливість участі у судовому засіданні у справі 947/12362/23, яка призначена до розгляду на 06.06.2023 о 10:30 год, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів прокурору відділу представництва інтересів держави з питань земельних відносин Херсонської обласної прокуратури Волковій Наталії Миколаївні. Ухвалою суду від 04 травня 2023 року у задоволенні клопотання Заступника керівника Херсонської обласної прокуратури про проведення судового засідання 06.06.2023 о 10:30 год., та усіх подальших судових засідань в режимі відеоконференції було відмовлено. 31 травня 2023 року представник Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області надав до суду клопотання, в якому він просить - судове засідання Київського районного суду м. Одеси 06 червня 2023 року о 10 год 30 хв. та наступні засідання у справі № 947/12362/23 провести з використанням власних технічних засобів за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку зг посиланням на офіційному веб-порталі судової влади України за веб-адресок vkz.court.gov.ua; залучити [PERSON] до участі в судовом засіданні у справі N 947/12362/23 у якості представника Головного управління Держгеокадастру Херсонській області. Ухвалою суду від 05 червня 2023 року у задоволенні клопотання представника Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про проведення судового засідання 06.06.2023 о 10:30 год., та усіх подальших судових засідань в режимі відеоконференції було відмовлено. В подальшому ухвалою суду від 06.06.2023 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні прокурор Кубатко Костянтин Володимирович позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] та представник третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна дивне» у судове засідання не з`явились, сповіщались належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Суд, вислухавши представника позивача, оглянувши матеріали по справі, вважає що поданий позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.158 Земельного Кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Відповідно до ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами і державою виключно відповідно до закону. Згідно ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним, примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. У судовому засіданні встановлено, що 15.08.2018 року державним реєстратором приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Івченко О.П., на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зареєстровано право власності на земельну ділянку із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 6524481700:06:017:0010 площею 7,0422 га за [PERSON] , яка є громадянкою російської федерації, на підставі державного акту на право власності на землю, серія ІУ-ХС №026202, виданого 06.09.2002 Дивненською сільською Радою народних депутатів, яка знаходиться на території Дивненської сільської ради Генічеського (колишній Новотроїцький) району Херсонської області. 15.08.2018 року громадянкою рф [PERSON] передано земельну ділянку з кадастровим номером 6524481700:06:017:0010 площею 7,0422 га у користування за договором емфітевзису, який посвідчено приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за № 1819 в оренду ПП «Україна дивне» строком на 100 років. Вказане підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 323418281 від 20.02.2023 року та договором емфітевзису від 15.08.2018 року. Цивільний процесуальний кодекс України (далі ЦПК України) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ). Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК України ). На підставі ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. Згідно з ч.1 ст. 3 Земельного кодексу України відносини щодо володіння земельними ділянками в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Частиною 5 ст. 22 Земельного кодексу України встановлено, що землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземним громадянам, особам без громадянства. Також ч.2 ст. 81 цього Кодексу дозволяється іноземним громадянам та особам без громадянства набувати права власності на земельні ділянки лише несільськогосподарського призначення. Водночас ч.4 ст. 81 Земельного кодексу України допускається можливість отримання такими особами земель (земельних ділянок) сільськогосподарського призначення у спадщину, але з умовою їх наступного відчуження. Так, згідно статті 81 цього Кодексу землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземними громадянами, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Разом з тим слід зазначити, що статтею 145 цього Кодексу встановлено вимогу припинення права власності на земельну ділянку особи, якій земельна ділянка не може належати на праві власності. Так, відповідно до статті 145 Земельного кодексу України, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У випадках, коли земельна ділянка цією особою протягом встановленого строку не відчужена, така ділянка підлягає примусовому відчуженню за рішенням суду. Особа, до якої переходить право власності на земельну ділянку і яка не може набути право власності на землю, має право отримати її в оренду. З викладеного випливає, що землі сільськогосподарського призначення на постійній основі можуть належати лише тільки громадянину України. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР (далі - Конвенція), зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Правомочність володіння розуміють як передбачену законом (тобто юридично забезпечену) можливість мати (утримувати) в себе певне майно (фактично панувати над ним, зараховувати на свій баланс і под.). Правомочність користування означає передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживання. Правомочність розпорядження означає юридично забезпечену можливість визначення і вирішення юридичної долі майна шляхом зміни його належності, стану або призначення (відчуження за договором, передача у спадщину, знищення, переробка і т. ін.). Згідно з нормою ст. 319 ЦК власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: approved