Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-16 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 1. [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] (далі відповідачі) з вимогою про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, що залишилося після смерті його матері [PERSON] . 2. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається із: права власності на земельну ділянку загальною площею 2.05га, яка розташована на території Залісцівської сільської ради Шумського району Тернопільської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка складається із двох земельних ділянок: 1.54га, кадастровий номер 6125883100:01:001:0320 та 0.51га, кадастровий номер 6125883100:01:001:0771. На день смерті [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . Разом з нею проживали та були зареєстровані сторони по справі: син [PERSON] , син [PERSON] , чоловік [PERSON] . Позивач вважає, що він прийняв спадщину в силу ст. 1268 ЦК України, як такий, що на день смерті матері постійно проживав з нею. Коли позивач звернувся до нотаріальної контори для отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом, то отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії і рекомендацію звернутися до суду за захистом своїх прав. На підставі викладеного, просить визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті матері [PERSON] , яке складається із права власності на земельну ділянку площею 2.05га, і яка складається із двох земельних ділянок площею 1.54га, кадастровий номер 6125883100:01:001:0320 та площею 0.51га, кадастровий номер 6125883100:01:001:0771. ІІ. Процесуальні дії у справі. 3. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 15 травня 2023 року було відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого розгляду на 05 червня 2023 року. 4. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 05 червня 2023 року було закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 17 липня 2023 року. 5. Сторони в підготовче судове засідання не з`явилися, через канцелярію суду подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримав повністю. Відповідачі не заперечували проти визнання позовних вимог. 6. Відповідно до ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. 7. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 8. Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року Про утворення та ліквідацію районів, що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави. Зокрема, відповідно до підпункту 19 пункту 3 та абзацу 1 підпункту 19 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Шумський район Тернопільської області та утворений Кременецький район Тернопільської області (з адміністративним центром у місті Кременець) у складі територій Борсуківської сільської, Великодедеркальської сільської, Вишнівецької селищної, Кременецької міської, Лановецької міської, Лопушненської сільської, Почаївської міської, Шумської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. 9. Повторним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Шумським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременецькому районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) підтверджується, що [PERSON] померла [INFO] в м. Шумськ Шумського району Тернопільської області, про що складено відповідний актовий запис №176. 10. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР №048047 вбачається, що [PERSON] на підставі розпорядження Шумської райдержадміністрації від 28 липня 2003 року №272 є власником земельної ділянки загальною площею 2.05га, що розташована на території Залісцівської сільської ради Шумського району Тернопільської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і яка складається із двох земельних ділянок: площею 1.54га, кадастровий номер 6125883100:01:001:0320 та площею 0.51га, кадастровий номер 6125883100:01:001:0771. 11. Згідно із довідкою №137 від 10.05.2023, виданою Шумською міською радою Тернопільської області та підписаною старостою сіл Рохманів, Обич, Залужжя Шумської міської ради слідує, що гр. [PERSON] , яка померла [INFO] до дня смерті постійно проживала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . З нею постійно до дня смерті проживали і були зареєстровані, доглядали та здійснили поховання: чоловік - [PERSON] , син - [PERSON] , син - [PERSON] . 12. Повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Шумським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області підтверджується, що [PERSON] народився [INFO] в с. Обич Шумського району Тернопільської області. В графі «батьки» вказано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . 13. Із Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №63 від 07.02.2023, виданої приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Тернопільської області Зелінським П.І. вбачається, що гр. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] по тій причині, що позивач не підтвердив постійного місця проживання з померлою на день смерті та у встановлений законом строк не подав заяви про прийняття спадщини. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена. ІV. Оцінка Суду. 14. Згідно із ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 15. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. 16. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 17. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 18. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 19. Як передбачено ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 20. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. 21. Відповідно до п.1 та п. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 22. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). 23. До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). 24. Права та обов`язки, які не входять до складу спадщини, передбачені положеннями статті 1219 ЦК України. Отже, об`єктами спадщини за ЦК України є права та обов`язки, які належали особі на час смерті, крім тих, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця. 25. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). 26. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 27. Згідно із ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. 28. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. 29. У відповідності до статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Так, позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги на спадкове майно [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки на день смерті постійно проживав та був зареєстрований з нею в одному господарстві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є також спадкоємцями першої черги на майно померлої [PERSON] , оскільки на день смерті проживали та були зареєстровані із спадкодавицею в одному господарстві. Однак відповідачі подали до суду письмові заяви про те, що вони не заперечують проти визнання за позивачем [PERSON] права власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON] і яке складається із права власності на земельну ділянку. 30. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають той з подружжя, який пережив, або діти спадкодавця. 31. На підставі ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. 32. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, як це визначено в ст. 81 ч.1 п.г Земельного кодексу України. 33. За вимогами ст. 328 ЦК України, право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону. 34. Власник майна, як це передбачає ст. 392 ЦК України, може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. 35. Відповідно до абз. 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні прав на спадщину особа може звертатися до суду за правилами позовного провадження. В даний час у позивача виникла необхідність оформити право власності на спадкове майно, а саме, на земельну ділянку, як спадкове майно, після смерті батька. 36. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 37. Відповідно до ст. 82 ЦПК, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 38. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту, шляхом визнання за позивачем права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . 39. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити неможливо, а набуття позивачем права на земельну ділянку не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. V. Розподіл судових витрат між сторонами. 40. Позивачем при подачі позову було сплачено 1073 грн. 60 коп. судового збору, який він у разі задоволення позову просить не стягувати з відповідачів.

Outcome: approved