Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-28 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини від всіх видів доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, та стягнення судових витрат. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 08.09.2005 між сторонами укладено шлюб. За час перебування в шлюбі народилось двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Подальше спільне життя з відповідачем є неможливим, оскільки у сторін різні погляди на життя, що призводить до суперечок та конфліктів. На даний час сторони припинили шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, фактично сім`я припинила своє існування. Позивачка переконана, що примирення та збереження шлюбу неможливе. Також позивачка самостійно займається вихованням і матеріальним забезпеченням дітей, є інвалідом першої групи по зору та потребує стороннього догляду, відповідач не надає жодних коштів дітям, хоча має таку можливість, оскільки працює неофіційно та має заробіток. Позивачка у судове засідання не з`явилась, у поданій суду заяві представник позивачки просила справу розглянути у відсутності сторони позивачки, позов підтримала у повному обсязі, просила його задоволити, не заперечувала у разі неявки в судове засідання відповідача щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач у\~судове засідання\~не з`явився,\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання повідомлявся\~належним чином\~за адресою\~місця проживання,\~зареєстрованою у\~встановленому законом\~порядку,\~не подав\~відзиву.\~За наявності\~сукупності умов,\~передбачених ч.1\~ст.280\~ЦПК України,\~суд постановив\~провести заочний\~розгляд справи. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, з урахуванням відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 08 вересня 2005, у шлюбі народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Стосунки, що склались між сторонами, виключають можливість збереження шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (ч. 2 ст. 114 СК України). \~ \~ \~ \~За таких обставин, коли подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, інтересам дітей сторін, що мають істотне значення, шлюб слід розірвати. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що відповідач не надає належного матеріального утримання дітям. Зміст спірних правовідносин полягає у порушенні прав неповнолітніх дітей сторін на належне утримання з боку батька, який проживає окремо від сім`ї. Відповідачем, який не виконує батьківського обов`язку щодо утримання своїх неповнолітніх дітей, порушено права дітей на належний рівень життя, необхідний для їх гармонійного всебічного розвитку. При вирішенні спору суд застосовує наступні норми права. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.), ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності з вимогами ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ч.2 ст.182 СК України (у редакції ЗУ від 03.07.2018 р.) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. \~ \~ \~ \~При вирішенні спору суд відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України враховує наступні обставини: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дітей сторін, зокрема те, що діти здорові, перебувають на утриманні матері, яка є інвалідом першої групи по зору, що підтверджується копією довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією (а.с.9); 2) стан здоров`я відповідача, що є задовільним, та матеріальне становище відповідача, який є працездатним, розмір його доходу невідомий; 3) інших дітей і непрацездатних утриманців відповідач не має; 3-1) відсутні дані щодо наявності у відповідача рухомого і нерухомого майна, грошових коштів. \~ \~ \~ \~З урахуванням викладеного суд визначає до стягнення з відповідача аліменти на двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. \~ \~ \~ \~З відповідача слід стягнути в дохід державного бюджету судовий збір у розмірі 2147,20 грн (1073,60 грн витрат за задоволення вимоги про розірвання шлюбу та 1073,60 грн витрат за задоволення вимоги про стягнення аліментів). На підставі наведеного, відповідно до ст. 3, 27 Конвеції ООН про права дитини від 20.11.1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.), ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., ст. 110, 112, 180, 181 ч.3, 182, 184 СК України, ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved