Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, мотивуючи тим, що має з відповідачкою спільну доньку - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26.01.2011 з нього на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що з відповідачкою та дитиною разом вони проживали однією сім`єю у квартирі [ADDRESS] , яку йому було надано на підставі ордеру на право зайняття житлової площі, виданого за місцем роботи, та згодом приватизованої у власність всіма членами сім`ї у рівних частках, по 1/3 кожним. Проте, спільне життя з відповідачкою не склалося, тому він був змушений переїхати жити окремо в орендоване житло. Дитина залишилася проживати з матір`ю (відповідачкою). Згодом відповідачка запропонувала в рахунок аліментів подарувати доньці належну йому 1/3 частину вищезазначеної квартири, при цьому пообіцяла, що відкличе виконавчий лист про стягнення аліментів з виконання. 12.04.2018 він подарував доньці 1/3 частину квартири, але відповідачка не відкликала з виконання виконавчий лист, тому аліменти стягуються з нього й досі. Вважає, що розмір аліментів підлягає зменшенню, оскільки змінився його матеріальний стан, житлові умови та стан здоров`я. Зокрема, він не має житла, проходить службу в ЗСУ, отримує заробітну плату в розмірі 100 000 грн і 1/4 частина такої суми є занадто великою для утримання дитини, тому відповідно витрачає їх на свої потреби. Донька отримує стипендію в розмірі 1 500 грн в медичному коледжі, а тому розмір її утримання перевищує два прожиткових мінімуми, що на думку позивача, є несправедливим. Також зазначає, що має певні захворювання, змушений проходити лікування, що протебує додаткових матеріальних затрат. За таких обставин просить зменшити розмір аліментів з 1/4 частини до 1/8 частини з усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 24.04.2023 позовну заяву залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення її недоліків. На виконання зазначеної ухвали суду 02.05.2023 позивачем усунуто недоліки позовної заяви. Ухвалою суду від 03.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду; відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін; призначено розгляд справи на 05.06.2023, 08:30 годину. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, клопотань і доказів. Надіслано сторонам копії ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в цивільній справі; відповідачці - копію позовної заяви з додатками. 22.05.2023 відповідачкою до суду подано відзив на позовну заяву, у якому вона зазначила, що позов не визнає, мотивуючи тим, що з часу виникнення у позивача обов`язку зі сплати аліментів на утримання дитини він уникав сплати коштів, мав заборгованість по аліментах, з нього стягувалася пеня, що підтверджується копіями рішень суду. Також позивач подарував доньці 1/3 частину квартири [ADDRESS] в рахунок погашення його заборгованості по аліментам, яка утворилася станом на 2018 рік. Щодо погіршення стану здоров`я позивача зазначила, що висновок комп`ютерної томографії не є діагнозом, він виданий приватним підприємством, а тому є недопустимим доказом. Вона на даний час є ФОП, має постійний заробіток; сплачені позивачем аліменти витрачає, її розвиток, на утримання доньки, оплату гуртків, навчання, облаштування її кімнати у квартирі, купівлю меблів, одягу для дитини тощо. Позивач з донькою не спілкується та не цікавиться її життям. Просить відмовити в задоволенні позову. Також відповідачка заявила клопотання про виклик у судове засідання та допит свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку з чим просить провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 01.06.2023 відповідачкою подано клопотання про долучення доказів. 02.06.2023 позивач надав відповідь на відзив, в якому він наполягає на задоволенні позову. Зазначає, що через нестабільний та мінливий дохід він дійсно періодично не мав можливості сплачувати вчасно аліменти, внаслідок чого утворювалася заборгованість. Через свою необізнаність у сфері нотаріальних дій він не знав про існування такого виду правочинів як дарування майна в рахунок припинення сплати аліментів. Крім того, вважає, що відповідачка витрачала сплачені ним аліменти не за їх цільовим призначенням. Ухвалою суду від 05.06.2023 в задоволенні клопотань відповідачки про виклик свідків та розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відмовлено; відкладено розгляд справи на 17.07.2023, 13:30 годину. 19.06.2023 позивачем подано письмові заперечення проти клопотання відповідачки про долучення доказів, мотивовані їх неналежністю. Сторонами не подано будь-яких інших заяв, клопотань тощо. Суд вважає, що сторонами надано усі наявні докази і повідомлено суд про усі фактичні обставини справи. Вирішуючи надану справу у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі доказами, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Відповідно до частин 1, 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обов`язок по доведенню обставин покладається на сторони, які покладаються на такі обставини. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] , виданим 27.03.2007 відділом РАЦС по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26.01.2011 (справа № 2-228/2011) з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 21.12.2010. На виконання вказаного рішення суду було видано виконавчий лист № 2-228 від 07.02.2011, який перебуває на виконанні у Первомайському відділі ДВС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що підтверджується листом Першого відділу державної виконавчої служби у Первомайському ра йоні Миколаївської області від 14.06.2023, постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 26.01.2022 у виконавчому провадженні № 56905716 та довідкою-розрахунком державного виконавця від 21.02.2023. Стаття 192 СК України визначає можливість зміни раніше визначеного на підставі рішення суду розміру аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивач, звертаючись до суду з наданим позовом, як на підставу для зменшення позову посилається на зміну свого матеріального стану, зокрема, на збільшення розміру зарплати; на зміну житлових умов (відсутність власного житла) та на погіршення стану свого здоров`я. На підтвердження стану свого здоров`я він надав суду висновок мультиспіральної комп`ютерної томографії попереково-крижового відділу хребта від 02.02.2023, виданий ПП «Медичний центр АРТ». Однак суду не надано жодного доказу на підтвердження того, що він проходить лікування, а також про вартість такого лікування, неможливість лікування у державному закладі, в тому числі у шпиталі ЗСУ. В той же час суду не надано доказів на підтвердження майнового стану позивача (розміру реального доходу, прибутку, рухомого/нерухомого майна тощо), з якого б вбачалося погіршення його матеріального становища чи зміни житлових умов. Навпаки, позивач зазначає, що має стабільний дохід, так як проходить службу в ЗСУ та отримує заробітну плату понад 100 000 грн, тобто він є працездатною особою, не має інвалідності і розмір матеріального забезпечення не зменшився, а навпаки збільшився. [PERSON] не надав доказів неспроможності надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини у визначеному рішенням суду розмірі або доказів того, що такий розмір є непосильним для нього. Фактично, вимога про зменшення розміру аліментів пов`язана не з можливістю їх сплачувати, а з небажанням їх сплачувати. Всі інші доводи сторін не стосуються предмету розгляду справи, оскільки обов`язок по утриманню неповнолітньої дитини покладено на батьків. Саме вони мають сприяти якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отже, підстав для зменшення розміру аліментів у зв`язку зі зміною матеріального стану, судом не встановлено. Крім того, відповідно до висновку за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів на дитину від 14.03.2023, складеного представниками Управління у справах дітей Первомайської міської ради Миколаївської області, встановлено, що розмір аліментів на дитину не перевищує двох прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку; одержувач аліментів забезпечує базові індивідуальні потреби дитини; одержувач аліментів забезпечує потреби дитини відповідно до суми коштів, сплачених на дитину платником аліментів протягом 2022 року, розмір яких не перевищує двох прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Відповідно до висновку за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів на дитину від 10.04.2023, складеного представниками Управління у справах дітей Первомайської міської ради Миколаївської області, встановлено, що розмір аліментів на дитину не перевищує двох прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку; одержувач аліментів в повній мірі забезпечує індивідуальні потреби дитини; одержувач аліментів надав для ознайомлення чеки, квитанції, довідки та інші документи для підтвердження цільового використання коштів (видаткову накладну № сп000000262 від 27.01.2023 ФОП [PERSON] , про придбання меблів для комплектування дитячої кімнати, фіскальні чеки від 18.03.2023, видані ФОП [PERSON] про придбання мобільного пристрою та супутніх товарів; за результатами бесіди з дитиною з`ясовано, що індивідуальні потреби неповнолітньої [PERSON] цілком задоволені. Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, [PERSON] зареєстрована як ФОП, є платником єдиного податку, тобто отримує дохід, тобто матеріально не залежна від аліментів, які стягуються на утримання дитини. Тобто, твердження позивача про нецільове використання коштів не знайшло свого підтвердження, оскільки спростовується зазначеними висновками та документами. Станом на 31.01.2015 (за період з 01.07.2014 по 01.02.2015) позивач мав заборгованість по аліментам на загальну суму 3 449 грн 03 к. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03.04.2015 (справа № 484/5470/15-ц) з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто неустойку (пеню) у зв`язку з несвоєчасною сплатою аліментів в сумі 4911 грн 49 к. Зазначене рішення було залишено без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2015. Крім того, за період з 01.04.2015 по 01.11.2015 позивач мав заборгованість по аліментам на загальну суму 5 968 грн 70 к. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14.12.2015 (справа № 484/4236/15-ц) з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто неустойку (пеню) від суми несплачених аліментів в сумі 10 741 грн 03 к. Крім того, за період з 01.11.2015 по 01.03.2017 позивач мав заборгованість по аліментам на загальну суму 12 276 грн 52 к., що підтверджується довідкою-розрахунком ДВС від 28.03.2015. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09.06.2017 (справа № 484/1058/17) з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто неустойку (пеню) від суми несплачених аліментів. Тобто, позивач періодично мав заборгованість по аліментам. Відповідно до Свідоцтва про право власності від 20.10.2010 [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належить на праві приватної спільної часткової власності по 1/3 частці квартири [ADDRESS] . Судом встановлено, що сторонами було досягнуто згоди щодо відчуження позивачем своєї 1/3 частки зазначеної квартири на користь неповнолітньої доньки [PERSON] . Зазначене сторонами по справі не заперечувалось. Як вбачається з Договору дарування квартири, посвідченого 12.04.2018 приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області, Архипенко Є.М. подарував своїй доньці [PERSON] , в інтересах якої діяв законний представник [PERSON] , 1/3 частку в праві спільної часткової власності на квартиру, яка складається із трьох кімнат, загальною площею 62,1 кв.м., жилою площею 41,1 кв.м., та розташована за адресою: [ADDRESS] . Проте, зазначений договір не є правочином про дарування майна в рахунок припинення сплати аліментів. Позивач такий договір не оспорював і не просив визнати його удаваним. Вирішуючи спори про зміну розміру аліментів, слід враховувати не лише вимоги статті 192 СК України, але й низку інших, що регулюють обов`язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного суду України у Постанові № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», п .23, та відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як у бік погіршення, так і у бік покращення. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку (ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства"). Розмір аліментів з урахуванням статті 48 Конституції України має забезпечувати такий достаток, який би забезпечив покриття поточних основоположних життєвих потреб. За вимогами ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено підстав для задоволення позову, передбачених ст. 192 СК України. Враховуючи те, що позивач належних, допустимих та достатніх доказів про погіршення його матеріального та сімейного стану, з моменту стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , не надав, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, відповідно до ст.141 ЦПК України витрати позивача по сплаті судового збору не підлягають відшкодуванню. На підставі ст. ст.180,182,192 СК України, ст.ст. 258,259,263-265,274-279 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed