Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-03 00:00:00

Національний медичний університет ім. О.О. Богомольця звернувся до Оболонського районного суду міста Києва з вищевказаним позовом, у якому просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість в розмірі 3416,00 грн., пеню в сумі 5825,60 грн., а також судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що Наказом № 1003/л-1 від 13.08.2001 [PERSON] зараховано на 1 курс медичного факультету за спеціальністю «Лікувальна справа». Відповідно до Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти, затвердженого постановою Кабінету Мінінстрів України від 16.06.2003 № 916, між Національним медичним університетом ім. О.О.Богомольця та [PERSON] 21.12.2005 укладено договір № 039-2001/лс-1-3746. Позивач свої зобов`язання перед відповідачем відповідно до договору виконав у повному обсязі, надавши цільовий пільговий державний кредит за рахунок коштів державного бюджету у розмірі 5760,00 грн., проте відповідач свої зобов`язання за договором кредиту виконала не у повному обсязі, в результаті чого у останньої виникла заборгованість у сумі 3416,00 грн. Крім того, на підставі ст.549 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі подвійної облікової ставки за кожен день прострочення, що становить 5825,60 грн. Ухвалою суду від 06.03.2023 відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надіслав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, у якому зазначив, що позов підтримає повністю та просить його задовольнити. Відповідач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій зазначила, що не заперечує проти задоволення позову. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 21.12.2005 між Національним медичним університетом імені О.О. Богомольця, як навчальним закладом, та [PERSON] , як одержувачем кредиту, укладена Угода № 039-2001/лс-1-3746 про надання цільового кредиту для здобуття вищої освіти, за умовами якої навчальний заклад відповідно до Порядку надання цільових пільгових кредитів для здобуття вищої освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.06.2003р. №916, надає одержувачу кредиту цільовий пільговий державний кредит для здобуття у навчальному закладі вищої освіти за рахунок коштів бюджету за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліст та напрямком підготовки (спеціальністю) лікувальна справа за денною формою навчання. За умовами Угоди начальний заклад, зокрема, зобов`язався зарахувати одержувача кредиту на навчання до начального закладу, про що видати наказ; забезпечити організацію навчально-виховного процесу в навчальному закладі для успішного здобуття одержувачем кредиту обраного освітньо-кваліфікаційного рівні, напряму (спеціальності); здійснювати заходи, передбачені законодавством про освіту, щодо контролю успішності засвоєння одержувачем кредиту навчально-виховної програми; після закінчення навчання за позитивними результатами державної атестації видати одержувачу кредиту диплом державного зразка. Пунктом 3 Угоди визначені обов`язки одержувача кредиту, за якими, зокрема, під час навчання в навчальному закладі дотримуватися законів, його статуту, правил внутрішнього розпорядку та інших правил і норм, що діють у ньому; виконувати графік навчального процесу та вимоги навчального плану; повернути протягом 15 років всю суму наданого навчальним закладом кредиту та три відсотки річних за користування кредитом після закінчення навчання, починаючи з дванадцятого місяця, а в разі відрахування одержувача кредиту з навчального закладу - починаючи з третього місяця після відрахування. Згідно з п. 6.1. Угоди одержувач кредиту повертає використаний ним на навчання кредит у сумі 5 760,00 грн. та відсотки за користування ним у сумі 172,80 грн. готівкою або в безготівковому порядку на банківський рахунок Національного медичного університету імені О.О. Богомольця до 31 грудня кожного року 1/15 частину від загальної суми одержаного кредиту та відсотки за користування ним, починаючи з 01.06.2008 по 01.06.2023. За п. 6.2. Угоди одержувач кредиту має право повертати кредит та відсотки за його користування щомісяця. Відповідно до п. 6.3. Угоди строк повернення кредиту продовжується на період строкової військової служби одержувача кредиту; перебування у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Згідно з п. 6.4. Угоди кредит та відсотки за користування ним не повертаються в разі відпрацювання одержувачем кредиту не менше 5 років після закінчення навчального закладу в державному або в комунальному закладі чи установі в сільській місцевості; смерті одержувача кредиту або встановлення йому інвалідності І-ї групи. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно із частинами 1-2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до положень ст. 6, ч.1 ст. 626, ст. 627, ч.1 ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Стаття 629 ЦК України, визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ч. 1ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Однак, [PERSON] , у порушення умов договору, свої зобов`язання належним чином не виконала, в результаті чого у неї утворилась заборгованість за Угодою № 039-2001/лс-1-3746 про надання цільового кредиту для здобуття вищої освіти від 21.12.2005 у сумі 3416,00 грн. Згідно із частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Статтею 549 ЦК України передбачено обов`язок боржника сплатити кредитору неустойку (штраф, пеню) в разі порушення ним зобов`язання. Тобто неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання ( ч. 1 ст. 549 ЦК України). Згідно із ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Відповідно до статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Так в п. 2.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» зазначається, за приписом статті 3 Закону N 543/96 та частини другої статті 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки. Пунктом 7.2 Угоди № 039-2001/лс-1-3746 про надання цільового кредиту для здобуття вищої освіти від 21.12.2005 встановлено, що у випадку ухилення Одержувача від повернення кредиту чи відсотків за користування ним Одержувач кредиту сплачує Навчальному закладу пеню у розмірі подвійної кредитної ставки НБУ від неповернутої в строк суми. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданому позивачем до позовної заяви, сума нарахованої пені складає 5825,86 грн. Вказаний розрахунок відповідачем не спростовано. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Проаналізувавши обставини в їх сукупності, надавши оцінку наявним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, враховуючи позицію відповідача, яка позов визнала, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Угодою № 039-2001/лс-1-3746 про надання цільового кредиту для здобуття вищої освіти від 21.12.2005 у сумі 9241,86 грн., яка складається з основної суми заборгованості у сумі 3416 грн., а також пені у розмірі 5825,86 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved