Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~Представник АТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за договором № б/н від 21.01.2014 року в сумі 14382,42 грн. та\~вирішити питання щодо розподілу \~судових витрат. Крім того, представником позивача подано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, про огляд веб-сайту, витребування доказів . Позов мотивований тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву б/н від 21.01.2014 року. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному\~\~обсязі, а позичальник не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості. [PERSON] [INFO] помер. Спадкоємцем після його смерті, на думку позивача, є відповідач [PERSON] , яка, згідно копії паспорта, постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, фактично прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. 18.08.2021 року позивачем була направлена претензія кредитора до Баранівської державної нотаріальної контори, а 28.10.2021 року була отримана відповідь про те, що спадкоємці померлого позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк» . 09.11.2021 року до спадкоємця позичальника позивачем було направлено лист-претензію, згідно якого позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій відповідачем не було вчинено. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором №б/н від 21.01.2014 року становить 14382,42 грн. Ухвалою судді Баранівського районного суду від 10.02.2023 року було відкрито спрощене позовне провадження по справі та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, справу призначено до розгляду по суті без повідомлення сторін, роз`яснено відповідачу - наслідки неподання відзиву на позов у встановлений судом строк (а.с. 93-94). Питання щодо клопотання про витребування доказів судом не вирішувалися оскільки розгляд справи здійснюється в спрощеному провадженні без виклику сторін за наявними у справі матеріалами , про що клопотав сам представник позивача. Клопотань будь-якої зі сторін про інше не надходило. \~ \~ \~ \~Представник позивача одночасно з поданням позовної заяви заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] відповідно до приписів статті 128 ЦПК України\~була належним чином повідомлена про час та дату розгляду справи,\~\~про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності та відзив не подавала.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що даний позов не підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~Судом встановлено,\~ що 21.01.2014 року [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, в якій не визначено вид фінансових послуг, які просив надати [PERSON] , а саме не вказано вид картки, яку бажав оформити та відсутній розмір бажаного кредитного ліміту, дата підписання містить виправлення (а. с. 34). На підтвердження позовних вимог позивачем надано, крім анкети-заяви відповідача про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, також Витяг з Умов та правил надання банківських послуг та Витяг з «Тарифів», а також копію виписки за договором . Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. В ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 27.07.2021 року Баранівській державній нотаріальній конторі Житомирської області було направлено претензію кредитора щодо включення кредиторських вимог АТ КБ «Приватбанк» в спадкову масу померлого [PERSON] та про повідомлення спадкоємців померлого про наявність заборгованості у розмірі 14382,42 грн., а також про повідомлення кредитора про звернення спадкоємців із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від неї , та відомості про видані свідоцтва про права на спадщину ( а.с. 73). Згідно копії листа завідувача Баранівської державної нотаріальної контори від 10.09.2021 року № 779/02-14, станом на 26.08.2021 року спадкоємці померлого [INFO] [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк» ( а.с. 74). Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини другої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Згідно із статтею 1281 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (стаття 1281 ЦК України). Згідно із статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Позивач на обґрунтування своїх позовних вказує, що відповідач є спадкоємцем визначеному порядком ч. 3 ст. 1268 ЦК України\~як особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. На підтвердження вказаної обставини позивач посилається на копію паспортів боржника та відповідача, де в якості адреси реєстрації зазначена адреса: [ADDRESS] . Суд зазначає, що сам факт реєстрації місця проживання відповідача за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що саме відповідач є спадкоємцем, проживав разом із спадкодавцем та прийняв після померлого спадщину. При вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора необхідно з`ясувати коло спадкоємців, встановити належність спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартість отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Вказаного правового висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові №587/381/15-ц від 04.02.2021 року. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд вважає, що позивачем не доведено наявність спадкового майна після смерті спадкодавця, його вартість та співмірність із заборгованістю за кредитним договором, не доведено, що відповідач є спадкоємцем померлого позичальника, а також позивачем вказано дату смерті [PERSON] [INFO] , яка не підтверджується матеріалами справи. Крім того, суд звертає увагу , що позивач отримав від нотаріальної контори інформацію станом на 26.08.2021 року, тобто після закінчення строку для подачі заяв про прийняття спадщини , який визначений ЦПК України. Представник АТ КБ «Приватбанк» скористався своїми процесуальними правами на власний розсуд, доказів на підтвердження своїх позовних вимог не подав. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, не знайшли своє підтвердження в матеріалах справи , суд вважає вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат задоволенню не підлягають, оскільки в позові відмовлено.

Outcome: dismissed