Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-05 00:00:00

Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Чернівецької міської ради звернувся до суду із вказаним позовом до [PERSON] , в якому просить позбавити останню батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , та малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а також змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] з твердої грошової суми у розмірі 813 грн на кожну дитину щомісячно на частку всіх видів її заробітку (доходу) на кожну дитину, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до повноліття, враховуючи інфляційні показники. В обгрунтування заявлених вимог посилається на те, що дана позовна заява пред`явлена в інтересах неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які внаслідок свого віку не можуть самостійно захищати свої права, а тому потребують захисту з боку органу опіки та піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради. Неповнолітній [PERSON] , [INFO] , має статус інваліда дитинства (вроджене ДЦП, астма), перебуває на обліку дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, в службі у справах дітей Чернівецької міської ради на підставі рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 15.04.2019 про відібрання дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав та стягнення аліментів та рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 18.10.2019 щодо позбавлення батьківських прав батька - [PERSON] . Малолітні [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , перебувають на обліку в службі у справах дітей Горішньошеровецької сільської ради на підставі рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 15.04.2019 про відібрання дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав та стягнення аліментів у грошовій сумі. Підставами для відібрання дітей слугувало систематичне неналежне виконання [PERSON] та [PERSON] своїх батьківських обов`язків, зловживання алкогольними напоями та реальна загроза життю та здоров`ю дітей. Також [PERSON] та [PERSON] не працевлаштовані, жодного доходу не мали, жили тільки на грошові допомоги від держави на дітей. Розпорядженням Новоселицької районної державної адміністрації від 11.06.2019 було встановлено опіку над [PERSON] та [PERSON] , розпорядженням Новоселицької районної державної адміністрації від 04.12.2019 було встановлено опіку над [PERSON] . Починаючи з 2018 року діти проживають разом із опікуном [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В свою чергу, мати дітей - [PERSON] фактично самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, не усунула причини, які перешкоджали їх належному вихованню, не працевлаштована, матеріально не забезпечує, аліменти не сплачує, дітей не навідує, схильна до вживання алкогольних напоїв, не піклується про фізичний та духовний розвиток, здоров`я та майбутнє дітей. З огляду на наведене рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради №23/2 від 24.01.2023 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітнього [PERSON] , малолітніх [PERSON] та [PERSON] . Окрім того, на даний час розмір аліментів, який був визначений за рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 15.04.2019 є значно нижчим рівня цін та прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відтак, аліменти, які стягуються з відповідачки, в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину, є недостатніми для матеріального утримання дітей. Представник позивача - Немилостивий І.В. в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги в частині позбавлення батьківських прав та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини та підстави, викладені в позовній заяві. Просив позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , та малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , оскільки остання не змінила спосіб життя та своє ставлення до виконання батьківських обов`язків. Працівниками служби у справах дітей впродовж 1,5 місяця тричі вживалися заходи у вигляді запрошення її на засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті міської ради, однак станом на сьогоднішній день [PERSON] до служби у справах дітей із документами щодо повернення дітей на виховання не зверталась. Також заявив клопотання, в якому просив залишити позовну заяву без розгляду в частині вимог про зміну способу стягнення аліментів. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та заперечувала проти їх задоволення, пояснила, що на даний час вона проживає у власному житлі разом зі своїм співмешканцем [PERSON] . Визнала ту обставину, що дітей у неї було відібрано через те, що вона разом із [PERSON] зловживала спиртними напоями. За її словами у належному їй житловому будинку створені умови для проживання дітей, однак, на її думку, зараз для них краще проживати з її матір`ю [PERSON] . До цього часу вона офіційно не сплачувала аліменти на утримання дітей, однак передавала готівкові кошти у незначному розмірі безпосередньо матері [PERSON] . Просила не позбавляти її батьківських прав по відношенню до її дітей. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти заявлених позовних вимог та пояснила, що вона є опікуном неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Впродовж останніх 5 років діти проживають разом із нею та знаходяться всеціло на її утриманні. Утримувати дітей їй також допомагають родина та місцеві вчителі. Вказала, що позивачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, за останній час її поведінка не змінилася, вона не піклується про дітей та надалі продовжує зловживати спиртними напоями. По місцю її (відповідачки) проживання між нею та співмешканцем [PERSON] систематично виникають побутові конфлікти, в ході яких останній застосовує до [PERSON] фізичне насильство. Відтак, перебування дітей з матір`ю за таких умов є небезпечним для їх життя та здоров`я. Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши та оцінивши подані письмові докази по справі в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 165 СК України визначено перелік осіб, які мають право звернутися з позовом до суду про позбавлення батьківських прав. Зокрема, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Предметом судового розгляду в цій справі є обставини щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позов, поданий до суду органом опіки та піклування, мотивований тим, що відповідачка [PERSON] , знаючи про батьківські обов`язки по вихованню своїх дітей, свідомо ухиляється від їх виконання. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Із досліджених у судовому засіданні письмових доказів вбачається, що батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). Згідно висновку про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини від 22.07.2022 неповнолітньому [PERSON] встановлено діагноз: ДЦП, спастична дисплазія та бронхіальна астма (а.с.35). Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 15.04.2019 дитину [PERSON] відібрано від матері [PERSON] та передано Заставнівській районній державній адміністрації як органу опіки та піклування (а.с.12-16). Наказом служби у справах дітей Заставнівської районної державної адміністрації №54-ОС від 29.11.2019 неповнолітнього [PERSON] взято на первинний облік як дитину, залишену без батьківського піклування та тимчасово влаштовано в сім`ю його бабусі [PERSON] (а.с.23). Розпорядженням Новоселицької РДА Чернівецької області №229-р від 04.12.2019 встановлено опіку над дитиною [PERSON] , [INFO] , та призначено його опікуном [PERSON] , [INFO] , жительку с. Чорнівка Новоселицького району Чернівецької області (а.с.24). Згідно рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 18.10.2019, яке набрало законної сили 18.11.2019, [PERSON] вирішено позбавити батьківських прав по відношенню до сина [PERSON] , [INFO] (а.с.20-21). Також встановлено, що батьками малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу (а.с.7-8). Малолітні [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 15.04.2019 відібрані від батьків без позбавлення останніх батьківських прав та передані Заставнівській районній державній адміністрації як органу опіки та піклування. Розмір присуджених вказаним рішенням до стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] становить 1013 грн 50 коп на кожну дитину, на утримання [PERSON] - 813 грн щомісячно, починаючи з 19.09.2018 і до досягнення дітьми повноліття. Розмір присуджених до стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] становить 1013 грн 50 коп щомісячно, на утримання доньки [PERSON] - 813 грн щомісячно, починаючи з 19.09.2018 і до досягнення дітьми повноліття. Із змісту вказаного рішення вбачається, що підставою відібрання дітей від їх матері [PERSON] та батька [PERSON] стало їх свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками. Обставини справи свідчать про те, що за час проживання дітей за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] вели аморальний спосіб життя, а саме зловживали спиртними напоями, діти систематично були жертвами фізичного, психологічного та емоційного насильства в сім`ї, що створювало загрозу для їх психічного, фізичного здоров`я та морального виховання (а.с.12-16). Розпорядженнями Заставнівської РДА Чернівецької області №155-р та №156-р від 28.05.2019 дітям [PERSON] та [PERSON] встановлено статус дітей, позбавлених батьківського піклування (а.с.17-18). Розпорядженням Новоселицької РДА Чернівецької області №122-р від 11.06.2019 встановлено опіку на дітьми, позбавленими батьківського піклування [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , та призначено їх опікуном бабусю [PERSON] , [INFO] , жительку с. Чорнівка Новоселицького району Чернівецької області (а.с.19). Як вбачається із змісту рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 05.11.2020, яке набрало законної сили 31.03.2021, відповідачка [PERSON] зверталася до суду із вимогою про повернення їй дітей, однак, виходячи з інтересів дітей, судом у задоволенні їй позовних вимог відмовлено повністю. Судовим розглядом не було встановлено, що причини, які перешкоджають [PERSON] належному вихованню дітей відпали, оскільки остання продовжувала зловживати алкоголем, постійного місця роботи не мала та продовжувала співмешкати із [PERSON] , який застосовував до дітей фізичне насильство. Аліменти на утримання дітей не сплачувала (а.с.25-27). Станом на час розгляду справи діти фактично проживають у житловому будинку їх опікуна [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] та знаходяться всеціло на її утриманні. Комісією Служби у справах дітей Чернівецької міської ради під час проведення 16.06.2022 планової перевірки з метою обстеження житлово-побутових умов проживання дітей за вищевказаною адресою, було встановлено, що опікун [PERSON] належно виконує свої обов`язки. В будинку облаштовані місця для сну, підготовки уроків та відпочинку дітей (а.с.33). З акту обстеження умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , який складався на час проживання дітей з матір`ю, вбачається, що по місцю проживання матері неповнолітніх для виховання та розвитку дітей було створено належні умови: підготовлено кімнату (ліжка, шкафчики, підручники). Мати підтримувала житло у задовільному стані для проживання (а.с.34). В подальшому провести обстеження умов проживання [PERSON] не представлялося можливим, оскільки вільний доступ до належного їй житлового приміщення був відсутній (а.с.46). Згідно характеристики, виданої виконавчим комітетом Горішньошеровецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області за №2512 від 17.11.2022 [PERSON] за період вилучення із сім`ї дітей була помічена сусідами у нетверезому стані із співмешканцем [PERSON] . Перевірити стан будинку неможливо, тому що [PERSON] закриває ворота на замок і потрапити на подвір`я немає можливості. Телефонні дзвінки соціальних працівників ігнорує, офіційне ніде не працює (а.с.48). Згідно характеристики, виданої виконавчим комітетом Горішньошеровецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області за № 2513 від 17.11.2022 [PERSON] за час проживання в селі зарекомендував себе із посередньої сторони, схильний до вживання алкоголю, скандалить в сім`ї. Із розмови з сусідами соціальними працівниками встановлено, що інколи він співмешкає з [PERSON] та те, що в них періодично виникають конфліктні побутові ситуації (а.с.47). Як вбачається із листів Служби у справах дітей Чернівецької міської ради від 06.12.2022 №1/1660 та №1/1661, а також від 02.01.2023 №1/21 та №1/22 (а.с.49-52) [PERSON] та [PERSON] запрошувалися на співбесіду у зв`язку із розглядом питання щодо надання до суду висновку по доцільність/недоцільність позбавлення їх батьківських прав стосовно малолітніх дітей [PERSON] , 2012 р.н. та [PERSON] , 2014 р.н. Однак, як зазначив в судовому засіданні представник позивача Немилостивий І.В. , останні жодного разу на засідання комісії з питань захисту прав дитини не з`явилися, як особисто, так і не зверталися до служби у справах дітей із письмовими заявами, в яких б просили не позбавляти їх батьківських прав по відношенню до їх спільних дітей. Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав, суд виходить з наступного. Відповідно до частини 1 статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (статті 51 Конституції України). Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання у сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 вищезгаданого Закону визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку мережі дитячих закладів. Відповідно до статті 14 указаного Закону, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Згідно з частинами 4 - 6 статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. З наданого суду висновку Чернівецької міської ради, як органу опіки та піклування, щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] від 24.01.2023 №23/2 (а.с.5-6) вбачається, що з моменту відібрання дітей [PERSON] відповідних висновків для себе не зробила, свою поведінку не змінила. Вона не піклується про стан здоров`я дітей, фізичний, духовний та моральний розвиток, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться їх матеріальним забезпеченням, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та лікування. [PERSON] самостійно здійснює догляд за дітьми та займається їх вихованням. На стадії підготовки вищезгаданого висновку соціальними працівниками було відібрано письмові пояснення у дітей [PERSON] , 2008 р.н., [PERSON] , 2012 р.н., та [PERSON] , 2014 р.н., в яких останні зазначили, що впродовж останніх п`яти років вони проживають у бабусі, яку дуже люблять. Свою маму [PERSON] вони також люблять і їм дуже шкода її, коли вона перебуває в стані алкогольного сп`яніння. За їх словами з часу, коли вони переїхали проживати до бабусі, вони лише двічі були у матері, хоча бажають частіше її відвідувати. Проте, мати рідко виходить до них на зв`язок. На їх думку, така поведінка матері є вимушеною через вплив її співмешканця на неї, який сам зловживає спиртними напоями та змушує також вживати їх і її. На запитання, де б вони хотіли продовжувати проживати, діти зазначили, що бажають проживати з бабусею (а.с.53-54, 57-59). Відтак, матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] фактично самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, веде асоціальний спосіб життя, оскільки продовжує зловживати алкоголем та ніде не працює. Відповідач не зверталася до служби у справах дітей міської ради про визначення способів участі у спілкуванні та вихованні дітей чи про повернення їй дітей, не спілкується з ними в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей, не відвідує їх протягом тривалого часу, не утримує та не піклується про них, тобто по своїй вині ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. За приписами п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляд справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір`ю обов`язків по вихованню, а також встановити, що мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року та ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що у матеріалах справи міститься достатньо доказів, які свідчать про те, що поведінка останньої відносно дітей є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення її батьківських прав, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. На переконання суду позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] , малолітніх [PERSON] , 2012 р.н., та [PERSON] ,2014 р.н., не зашкодить інтересам дітей та їх подальшому вихованню та утриманню. З приводу вимоги щодо зміни способу стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. З урахуванням наведеного, зважаючи на те, що представником позивача Немилостивим І.В. , уповноваженим на ведення від імені довірителя справ в суді, заявлено клопотання про залишення без розгляду позовної заяви в частині позовних вимог про зміну способу стягнення аліментів, суд у контексті реалізації диспозитивного права на звернення до суду із вимогою про залишення позову без розгляду, вважає за доцільне клопотання представника позивача задовольнити. Наслідки залишення позову без розгляду, а саме те, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно, стороні позивача роз`яснені. На підставі ст. ст.150, 152, 155, 164 -166 СК України, та

Outcome: approved