Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-13 00:00:00

В червні 2023 року [PERSON] звернулась до суду із даним позовом, посилаючись на те, що в листопаді 1993 року вона уклала шлюб із відповідачем, який зареєстрований Радовичівською сільською радою Іваничівського району Волинської області, актовий запис № 6. Від спільного подружнього життя у них народилось п`ятеро дітей, дочка - [PERSON] [INFO] , син- [PERSON] , [INFO] .Інші троє дітей повнолітні. Впродовж останнього часу їх шлюбні відносини стали погіршуватися. На теперішній час фактичні шлюбні відносини між ними припинені, між ними втрачено почуття любові і поваги один до одного. Вважає, що збереження їхньої родини неможливе, майнового спору, а також спору щодо місця проживання дітей у них немає, просила шлюб з відповідачем розірвати. Ухвалою суду від 08.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує повністю, просить шлюб із відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу просить залишити шлюбне прізвище - " [PERSON] ". Відповідач в судове засідання не з`явився, подав суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив суд слухати справу у його відсутності. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07.11.1993 року Радовичівською сільською радою Іваничівського району Волинської області, актовий запис №6. Дана обставина стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Як вбачається з матеріалів справи, від спільно подружнього життя у сторін народилась п`ятеро дітей, дочка - [PERSON] [INFO] , син- [PERSON] , [INFO] .Інші троє дітей повнолітні, батьками яких являються сторони по справі, що стверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч. ч. 1 , 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Частиною 2 ст. 104 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. З матеріалів справи слідує, що сторони не підтримують подружніх відносин, мають різні погляди на шлюб та сім`ю, кожен із них живе своїм життям, майнового спору, а також спору щодо місця проживання дітей у них немає. Їх шлюб існує лише формально, надання судом строку для примирення позивач не бажає, а збереження шлюбу суперечить її інтересам. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а підстави для його збереження відсутні.

Outcome: approved