Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-13 00:00:00

У травні 2023 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлокомцентр» (надалі ТОВ «Житлокомцентр») звернулось до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на підставі договору від 21.12.2012 року про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд у Жовтневому районі (об`єкт 4), ТОВ «Житлокомцентр» визначено управителем та виконавцем послуг з утримання будинком, спорудою або групою будинків (об`єкт 4) та прибудинкової території з 01.04.2013 року по теперішній час. До переліку будинків об`єкту 4 Жовтневого район входить будинок [ADDRESS] .\~ 31.12.2018 року між ТОВ «Житлокомцентр» та співвласниками вищевказаного будинку було укладено договір б/н про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, яким позивача визначено управителем будинку [ADDRESS] з 01.01.2019 року по теперішній час. Відповідачі зареєстровані за місцем проживання в квартирі [ADDRESS] вказаного будинку, тому є споживачами житлово-комунальних послуг, що надаються багатоквартирному будинку ТОВ «Житлокомцентр». В період з 12.03.2017 року по 31.03.2023 року позивач надав послуги з управління багатоквартирного будинку, але відповідачі не сплатили їх, в результаті чого виникла заборгованість, що станом на 01.04.2023 року склала 11060,47 грн., та яку позивач просив стягнути з відповідачів. Також, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачами обов`язків щодо сплати заборгованості просив суд стягнути з них за період з 12.03.2017 року по 01.02.2022 року 3% річних у розмірі 880,70 та суму інфляційних витрат у розмірі 4517,56 грн. Крім того, просив стягнути з відповідачів понесені судові витрати, які складаються з витрат на оплату судового збору в сумі 2684,00 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. Ухвалою суду від 18 травня 2023 року відкрито провадження\~у справі\~в порядку\~спрощеного позовного\~провадження з\~повідомленням сторін. Відповідачам встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. У судове\~засідання представник\~позивача не\~з`явилась,\~про дату\~час та\~місце розгляду\~справи повідомлена\~належним чином,\~звернулась до\~суду із\~клопотанням про\~розгляд справи\~у її\~відсутність,\~позовні вимоги\~підтримала у\~повному обсязі,\~не заперечувала\~проти ухвалення\~заочного рішення. Крім того, подала до суду заяву на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, про яку було надано попередній розрахунок під час подання позову. Просила стягнути з відповідачів витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надали, правом подання відзиву на позовну заяву не скористались. Статтями 43, 211 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За відсутності учасників справи у відповідності до ч. 2\~ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно договору від 21.12.2012 року про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, спорудою або групою будинків і споруд у Жовтневому районі (об`єкт №4), укладеного між позивачем та Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому міськради в особі начальника управління Катриченко О.В. та Акту прийому-передачі будинків, споруд або групи будинків і споруд, який є додатком до договору від 21.12.2012 року, ТОВ «Житлокомцентр» визначено управителем будинку за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 16-24) Згідно договору від 31.12.2018 року про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, укладеного між позивачем та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , ТОВ «Житлокомцентр» визначено управителем будинку за вказаною адресою. Договір набрав чинності з 01.01.2019 року. (а.с. 25-33) За надані житлово-комунальні послуги позивач здійснював нарахування оплати згідно до умов зазначеного договору від 31.12.2018 року, яким покладено обов`язок на останнього надавати послугу з управління багатоквартирним будинком, яка полягає у забезпеченні управителем належних умов проживання і задоволення господарсько- побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна будинку та його прибудинкової території. Співвласники будинку зобов`язались оплачувати управителю послугу з управління у строк згідно з вимогами законодавства та умовами цього Договору. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 43-45), що перебуває на обслуговуванні у ТОВ «Житлокомцентр», на який відкритий фінансовий особовий рахунок № [NUMBER] . (а.с.15) Згідно ст.\~11\~Закону України\~«Про особливості\~здійснення права\~власності у\~багатоквартирному будинку»\~(надалі\~ Закон)\~управління багатоквартирним\~будинком здійснюється\~управителем на\~підставі договору\~про надання\~послуг з\~управління багатоквартирним\~будинком. Пунктом 1 ст. 12 Закону встановлено, що витрати на управління багатоквартирним будинком включають в себе витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку, витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку, витрати,\~пов`язані з\~виконанням зобов`язань\~за кредитним\~договором,\~укладеним за\~програмами Фонду\~енергоефективності, витрати на сплату винагороди управителю та інші витрати. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належить послуга з управління багатоквартирним будинком. За ст. 15 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (зміни до нього) від імені всіх співвласників багатоквартирного будинку укладається з визначеним відповідно до законодавства управителем співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками. Згідно із визначеннями, що містяться у п. 6, 13, 14 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб; споживач житлово-комунальних послуг - індивідуальний або колективний споживач; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. В силу ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до Правил користування приміщеннями жилих будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, наймачі, орендарі та власники житлових або нежитлових приміщень в житловому будинку зобов`язані брати участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території. Статтею 66 Житлового кодексу України (надалі ЖК України) закріплено, що плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку). Статтею 179 ЖК України передбачено, що користування будинками державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями. У період з 12.03.2017 року по 31.03.2023 року щомісячно ТОВ «Житлокомцентр» нараховувало плату відповідачам за надані послуги з утримання/управління багатоквартирним будинком за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з невиконанням відповідачами зобов`язань по сплаті за послуги надані позивачем утворилась заборгованість, яка станом на 01.04.2023 року склала 11060,47 грн. (а.с.8-9) Суд звертає увагу на те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 26 вересня 2018 року по справі № 750/12850/16-ц. Доказів погашення заборгованості та спростування розрахунку заборгованості до суду відповідачами не надано. Крім того, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Оскільки неправомірними діями відповідачів позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України. Таким чином, згідно з розрахунку доданого до позову, з яким погоджується суд, з відповідачів підлягають стягненню 3%\~річних у\~розмірі 880,70\~та сума\~інфляційних витрат\~у розмірі\~4517,56\~грн. (а.с. 10-11, 12-13) Згідно ст. 540 ЦК України якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Враховуючи те, що відповідачі проживають за адресою: [ADDRESS] , вони мають неподільне зобов`язання зі сплати по житлово-комунальним послугам, а тому вказана сума заборгованості підлягає стягненню солідарно з відповідачів. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. На підтвердження витрат позивача на правничу допомогу адвокат надала Договір про надання професійної правової допомоги № б/н від 01.05.2023 року; Акт прийому-здачі наданих послуг за договором про надання правничої (правової) допомоги від 01.05.2023 року на загальну суму 3000,00 грн. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Враховуючи характер та обсяг виконаної адвокатом роботи, співмірність витрат зі складністю справи та виконаною роботою, часом, який необхідний для виконання такої роботи адвокатом, суд дійшов висновку про можливість відшкодувати позивачу за рахунок відповідачів витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн., тобто по 1000,00 грн. з кожного. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2684,00 грн., по 894,67 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved