Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-27 00:00:00

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі за період з 01.09.2018 року по 30 червня 2021 року включно в сумі 176301,86 грн., а також стягнути з відповідача середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні, за період з 01.07.2021 року по день ухвалення рішення суду. ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона працювала на приватному підприємстві «Електромехпром» на посаді заступника директора з січня 2007 року до 30 червня 2021 року. З 01.09.2018 р. до 30.06.21 р. відповідачем здійснювалося нарахування їй заробітної плати, при цьому сплачувалися відповідні податки і збори, що підтверджується довідкою ОК-5 від 09.09.2021 року, виданою Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Кіровоградській області, однак, заробітна плата їй виплачена не була. Зазначає, що оскільки відповідачем не була їй виплачена заробітна плата при звільненні, відповідно до вимог ст.ст. 116, 117 КЗпП України, вона має право на стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, з 01.07.2021 р. по день ухвалення судового рішення. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ 07.07.2022 року ухвалою судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області залишено без руху, надано позивачу 10 днів на усунення недоліків з моменту отримання позивачем копії ухвали. 22.07.2022 року ухвалою судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. 17.01.2023 р. ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області задоволено клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Портянко Євгена Вікторовича про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції. 06.03.2023 р. ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області задоволено клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Портянко Євгена Вікторовича про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції. Під час судового розгляду справи, 06.03.2023 року судом, за клопотанням відповідача та його представника, допитані свідки [PERSON] , [PERSON] . ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА Представники відповідача проти задоволення позовних вимог в повному обсязі заперечили, мотивуючи це тим, що позивач була звільнена з роботи згідно наказу № 33-к від 30.06.21 р., на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України, тобто за систематичні прогули без поважних причин, що підтверджується актами про відсутність працівника на робочому місці з вересня 2018 року по 30 червня 2021 року. Тому, на їх думку, відсутні будь-які підстави для стягнення заборгованості по заробітній платі, оскільки, за період прогулу заробітна плата працівнику не виплачується. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Позивач дійсно працювала на приватному підприємстві «Електромехпром» на посаді заступника директора з січня 2007 року до 30 червня 2021 року, що підтверджується письмовими доказами та не заперечується відповідачем. Судом встановлено, що позивачу підприємством нараховувалася та виплачувалася заробітна плата до вересня 2018 року. З 01.09.2018 року до 30.06.2021 року заробітна плата позивачу нараховувалася, але фактично не виплачувалася, що підтверджується довідкою ОК-5 від 09.09.2021 року, виданою позивачу Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Кіровоградській області. Згідно з вказаною довідкою, сума нарахованої, але не виплаченої позивачу заробітної плати складає всього, за період з 01.09.2018 року до 30.06.2021 року - 176 301 (сто сімдесят шість тисяч триста одна) грн 86 коп. Крім того, наявність заборгованості відповідача перед позивачем по виплаті заробітної плати підтверджується листом Управління Держпраці у Кіровоградській області №Т/1055-02/16-03 від 04.11.2021 року, яким проводилася інспекційна перевірка за зверненням позивача. НОРМИ ПРАВА Приписами ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до вимог частини першої статті 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У відповідності до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті. Згідно з правилами, викладеними в статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; у часники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. ОЦІНКА СУДУ Доводи представників відповідача про те, що позивач була звільнена з роботи згідно наказу №33-к від 30.06.21 р., на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України, тобто за систематичні прогули без поважних причин, що підтверджується актами про відсутність працівника на робочому місці з вересня 2018 року до 30 червня 2021 року, суд вважає надуманими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Це спростовується тим, що відповідачем в період з вересня 2018 року до 30 червня 2021 року продовжувалося нарахування позивачу заробітної плати, а також сплачувалися усі передбачені законодавством обов`язкові платежі, хоча, позивачу заробітна плата не перераховувалася. На підтвердження цього, у справі наявні письмові докази. Допитані за клопотанням представників відповідача в якості свідків [PERSON] та [PERSON] по суті справи - тобто, стягнення заборгованості по заробітній платі - пояснень надати не змогли через те, що їм нічого про це невідомо. Тому, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 176 301 (сто сімдесят шість тисяч триста одна) грн 86 коп. обгрунтованими та задовольняє їх у повному обсязі. Стосовно вимог про стягнення середнього заробітку, суд вважає ці вимоги такими, що не підлягають задоволенню в межах даної цивільної справи, з огляду на вимоги ч. 2 ст. 117 КЗпП України - при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Оскільки відповідач, як роботодавець, заперечує існування заборгованості перед позивачем по заробітній платі у повному обсязі, а спір у цій частині вирішено судом на користь позивача, суд вважає, що право позивача на стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні виникає з моменту постановлення судового рішення у даній справі, після набрання ним законної сили.

Outcome: approved