Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), у якому просить суд зменшити розмір аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , що стягуються з нього на користь [PERSON] , на підставі судового наказу Обухівського районного суду Київської області у справі № 372/1074/22 від 26.05.2022 року, шляхом зменшення стягнення до 1/6 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , на утримання якого він сплачує аліменти на користь відповідача у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно. Позивач зазначає, що на даний час його сімейний та майновий стан змінився, від іншого шлюбу в нього народився син - [PERSON] , [INFO] , його нова дружина перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, його офіційний дохід на місять складає близько 18 000 грн., а тому немає можливості сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у визначеному судовим наказом розмірі. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 05.06.2023 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд цивільної справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. 12.07.2023 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшли письмові пояснення, у яких остання зазначила, що підстав для зменшення розміру аліментів немає, оскільки сімейний та матеріальний стан позивача з часу видачі судового наказу по день подачі ним позову не змінився, позивач має заборгованість зі сплати аліментів, а тому на даний час з нього стягуються аліменти у розмірі частини від його заробітку, що і стало підставою для подачі позову про зменшення розміру аліментів. Враховуючи викладене, просила суд відмовити у задоволені позовних вимог. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач [PERSON] щодо задоволення позовних вимог заперечила, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Підтримала позицію, викладену у письмових поясненнях, просила суд відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] щодо позовних вимог заперечила, просила суд врахувати наявну заборгованість позивача зі сплати аліментів, а також відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що сторони проживали однією сім`єю з 2016 року по 2018 рік. За час їх спільного проживання у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Обухівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. 25 травня 2022 року Обухівським районним судом Київської області за заявою [PERSON] видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з 03 травня 2022 року та до повноліття дитини. 23.06.2020 року позивач [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). [INFO] у позивача [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Відповідно до довідки про доходи [PERSON] вбачається, що останній працює у Київському фаховому коледжі електронних приладів на посаді викладача першої категорії та сума виплаченої заробітної плати за період з травня 2022 року по квітнень 2023 року становить 241 468 грн. 19 коп. Тобто, середня заробітна плата [PERSON] за дванадцять місяців роботи становить 20 122 грн. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Відповідно до ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 -Х11 від 27.02.1991), батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей ... першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Згідно з положеннями статті 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. За приписами ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ч. 9 ст. 7 СК України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За приписами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. За статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. У пункті 54 рішення ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Ослон проти Швеції» №2 від 27.11.1992) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною першою статті 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, змінився сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як у бік погіршення так і у бік покращення. Виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. З урахуванням фактичних обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши подані сторонами докази, з урахуванням наявності у позивача непрацюючої дружини та перебування на його утриманні малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що відповідно до положень ст. 192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів, суд вважає за можливе зменшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] , на підставі судового наказу Обухівського районного суду Київської області у справі № 372/1074/22 від 26.05.2022 року, шляхом зменшення стягнення до 1/6 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073 грн. 60 коп. Крім того, позивач просив покласти на відповідача 13 200,00 грн. витрат на правничу допомогу. Відповідно до частин першої - п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. На підтвердження розміру витрат позивача на правничу допомогу до суду надано копію укладеного між ФОП [PERSON] та позивачем про надання юридичних послуг, копію акту про надання юридичних послуг від 27.05.2023 року, відповідно до якого вартість наданих послуг складає 13 200 грн. 00 коп. Відповідно до вищевказаного акту про надання юридичних послуг вбачається, що юридичними послугами, які надані [PERSON] є: проект заяви про залишення позовної заяви без розгляду, проект позовної заяви про зменшення розміру аліментів; проект зави до ДВС 2 (шт.). Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. При цьому, суд не вбачає підстав для стягнення витрат за послуги підготовки проекту заяви про залишення позовної заяви без розгляду та проектів заяв до ДВС. Отже, виходячи з критеріїв реальності витрат на юридичну допомогу (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру та обсяг наданих послуг, приймаючи до уваги конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін, суд дійшов висновку зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу до 3 000 грн. 00 коп.

Outcome: approved