Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-06 00:00:00

Позивач [PERSON] (далі також - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] (далі також - [PERSON] , відповідач) про стягнення аліментів на утримання матері до досягнення дитиною трирічного віку та стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 14.11.2020 між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від шлюбу у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] , яка наразі проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. На даний час позивач знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною. Спочатку їхнє сімейне життя складалося добре, проте протягом останніх декількох місяців вони разом не проживають, шлюбні відносини між ними фактично призупинились. Відповідач ніде не працює, зловживає алкогольними напоями, в стані алкогольного сп`яніння застосовує до позивача фізичне насилля, забирає та споживає дитячу їжу. Оскільки відповідач є батьком дитини і на рівні з матір`ю зобов`язаний утримувати її до досягнення нею повноліття, позивач сама не спроможна утримувати неповнолітню дитину, зважаючи на працездатний вік батька дитини, який в змозі мати доходи на своє та утриманців, взявши до уваги матеріальне становище відповідача, та з урахуванням прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, позивач вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх його доходів на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частин всіх його доходів щомісячно, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] . Позивач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - шляхом направлення судової повістки, за зареєстрованим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення на веб-порталі «Судова влада України». Повідомлення про причину неявки в засідання від відповідача до суду не надійшло, відзив на позов не надано, а тому суд вважає за можливе відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Матеріалами справи встановлено, що сторони від шлюбу мають дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 31.03.2022 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с.9). Згідно довідки Комунальний заклад Черкаської обласної ради «Обласний соціальний центр матері та дитини» №3 від 20.03.2023 вбачається, що [PERSON] , [INFO] проживає з 09.02.2023 в Комунальному закладі Черкаської обласної ради «Обласний соціальний центр матері та дитини» разом зі своєю дитиною [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться на її утриманні (а.с.10). Згідно довідки Комунальний заклад Черкаської обласної ради «Обласний соціальний центр матері та дитини» №4 від 20.03.2023 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , не отримує ніяких доходів окрім соціальних виплат по догляду за дитиною (а.с.11), що підтверджується також історією по картковому рахунку з 01.10.2022 по 14.03.2023 (а.с.12-14). Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи, що позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі, що передбачений законодавством, та надано належні і допустимі докази щодо доведення обставин, на яких грунтується така вимога, суд вважає, що позов про стягнення аліментів на дитину підлягає задоволенню, тому необхідно стягнути з відповідача на ім`я позивача аліменти на утримання дочки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.04.2023 і до повноліття дитини. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Щодо стягнення аліментів на утримання жінки до досягнення дитиною трьох років, слід зазначити наступне. Як вбачається з позовної заяви, у зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивач не має змоги працювати і утримувати себе, при цьому відповідач є здоровим молодим чоловіком, який працездатний. У добровільному порядку питання щодо утримання позивача відповідачем до досягнення їхньою дитиною трьох років останніми не вирішено. Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Особливим видом права жінки на утримання є її право на утримання чоловіком у разі проживання з нею їхньої дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу жінки та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно з ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, законодавством України передбачено право жінки-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що жінка, з якою проживає спільна з чоловіком дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить жінці-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Cпільна дитина позивача та відповідача [PERSON] , [INFO] , не досягла трирічного віку, проживає разом з позивачем, перебуває на її утриманні. Позивач перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. При вирішенні питання про спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку, під час розгляду справи відповідачем не надано доказів в підтвердження того, що він не має можливості надавати таку допомогу дружині. За змістом ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача аліменти на утримання останньої у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення з заявою до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивача звільнено від сплати судового збору під час розгляду справи про стягнення аліментів в усіх судових інстанціях. Судом встановлено, що позивачем заявлено дві позовні вимоги, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, що складає 2147,20 грн. (дві тисячі сто сорок сім гривень 20 копійок).

Outcome: approved