Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-27 00:00:00

19.05.2023 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно двох неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Вказує, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, з 05.03.2022 р. знаходиться за кордоном, діти проживають з ним та знаходяться під його опікою та на утриманні. Відповідач свідомо нехтує інтересами дітей, зі слів знайомих, які зустрічали матір дітей в Польщі, йому стало відомо, що [PERSON] намірів підтримувати сімейні відносини не має, місце свого перебування повідомляти не бажає. Крім позбавлення батьківських прав просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів її доходу. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач [PERSON] 16.06.2023 р. направила до суду заяву про визнання заявленого позову, але на підготовчий розгляд справи з`явилася, та також визнала заявлений позов. Третя особа виконком Тернівської районої у місті ради подав до суду клопотання про розгляд справи в відсутності представника, та залучення до матеріалів справи висновку органа опіки щодо спору між сторонами. Вислухавши сторони, перевіривши визнання позову відповідачем, роз`яснивши наслідки визнання заявленого позову, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ст.263 ч.6 ЦПК України - якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Відповідно до ст.206 ч.1,4 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ст.206 ч.4, 263 ч.6 ЦПК України суд роз`яснив відповідачу [PERSON] наслідки такої процесуальної дії, що позивач звільняється від обов`язки доказування позову який, на думку суду, не суперечить вимогам закону. Правовідносини між сторонами регулюються ст.ст.150, 180 Сімейного Кодексу України згідно яких батьки повинні виховувати свою дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, матеріально її утримувати. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України, підставою для позбавлення батьківських прав є ухилення батьків від виконання ними своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції ООН, батьки несуть відповідальність за виховання і розвиток дитини. Наданими позивачем доказами свідоцтвами про народження дітей, довідками з місця проживання, актом обстеження умов проживання, висновком органу опіки судом встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання обов`язків по вихованню двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Разом з тим проживання поза межами України, та ухилення від виховання та матеріального забезпечення дітей з боку матері з березня 2022 р., частково може бути обумовлено військовими діями, коли під час війни жінки, на відміну від чоловіків призовного віку, мають юридичну можливість виїхати за межі України. Викладеним обмежене і можливість працевлаштування матері, та отримання доходу за кордоном. Згідно п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 р. „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" - позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки, з урахуванням її характеру, особи, інших конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини. Таким чином оскільки [PERSON] не є хронічним алкоголіком, або наркоманом, має постійне місце проживання, враховуючи висновок органу опіки, суд вважає за можливе відмовити в позові про позбавлення батьківських прав, не застосовуючи позбавлення батьківських прав як крайній захід. Одночасно відповідача слід попередити про необхідність змінити ставлення до виховання дітей, з встановленням контролю органу опіки та піклування за виконанням відповідачем своїх батьківських обов`язків. Частина позову про стягнення аліментів підлягає задоволенню. Оскільки відповідач позов визнав, з відповідача на користь позивача слід стягнути 50% сплаченого судового збору в сумі 536,80 грн. згідно ст.141 ЦПК України. На підставі ст.ст182, 164 ч.1 п.2 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial