Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-27 00:00:00

В грудні 2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] , зареєстрований 23 квітня 1999 року Почаївською міською радою Кременецького району Тернопільської області, про що зроблено відповідний актовий запис за №12. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23 квітня 1999 року Почаївською міською радою Кременецького району Тернопільської області зареєстровано шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] .. Їх сімейне життя з відповідачкою не склалось через відсутність порозуміння, протягом останнього часу стосунки між ними погіршали, почастішали сварки, кожен з них має різні погляди шлюб та ведення спільного господарства. Фактично між ними припинилися шлюбні відносини, шлюб має лише формальний характер. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, на адресу суду надіслали заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про день та час судового засідання. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оскільки, відповідачка [PERSON] не з`явилась в судове засідання без поважних причин, хоча належним чином повідомлялась про день слухання справи в суді, у відповідності до статті 281 ЦПК України, суд ухвалив винести заочне рішення по справі. Ухвалою судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 10 січня 2023 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. 23 січня 2023 року відповідачка [PERSON] звернулась до суду з заявою про надання строку для примирення терміном на три місяці. Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 23.01.2023 клопотання відповідачки задоволено та надано сторонами строк на примирення терміном три місяці. Провадження по справі зупинено. Ухвалою судді від 25.04.2023 поновлено провадження по справі. 11 травня 2023 року відповідачка [PERSON] звернулась до суду з заявою про надання строку для примирення повторно на три місяці. Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 11.05.2023 клопотання відповідачки задоволено частково та надано сторонами строк на примирення терміном один місяць. Провадження по справі зупинено. Ухвалою судді від 14.06.2023 поновлено провадження по справі. Суд, враховуючи думку сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Згідно з положенням ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що\~відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , між сторонами 23 квітня 1999 року Почаївською міською радою Кременецького району Тернопільської області було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №12. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд прийшов до висновку, що сім`я розпалась остаточно і поновити шлюбні відносини між позивачем та відповідачкою неможливо. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Примирення не дало результатів. Згідно ст. 3 Сімейного Кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сторони тривалий проміжок часу не підтримують сімейно-шлюбних відносин, не мають спільного бюджету, не живуть однією сім`єю. При таких обставинах сім`я фактично розпалась і поновити сімейні відносини неможливо. Відповідно до положень ч. 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, оскільки тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають, фактично живуть окремим один від одного життям, тому суд вважає, що формальне існування даного шлюбу суперечить моральним засадам суспільства, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved