Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-03 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом шляхом пред`явлення позовної заяви до [PERSON] , яким просить стягнути з останньої суму заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 02.08.2016 року у розмірі 35691,52 гривень станом на 14 лютого 2023 року, та судові витрати у розмірі 2684 гривні. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг та 02.08.2016 року підписав заяву б/н. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з запропонованими АТ КБ «Приватбанк» «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві. Відповідач ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача у анкеті-заяві. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ «КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримала кредитну картку, у подальшому кредитний ліміт збільшився до 37000 гривень. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 14 лютого 2023 року має заборгованість у розмірі 35691,52 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 29196,16 гривень та заборгованості за відсотками у розмірі 6495,36 гривня. Позивач вказує, що оскільки відповідач умови кредитного договору в частині погашення кредиту не виконує, то це призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 18 лютого 2023 року становить 34661,43 гривень, з яких: 28757,73 грн. - заборгованість за кредитом, 5903,70 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. У зв`язку з викладеним АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з даною позовною заявою та просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 31 березня 2023 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач подала до суду відзив, в якому у задоволенні позову просила відмовити у повному обсязі посилаючись на наступне. За доводами банку, вона отримала та користувалась кредитними коштами, на підтвердження чого позивач надав розрахунок заборгованості за договором б/н від 02.08.2016 року станом на 14.02.2023 без зазначення дати його складання, який містить підпис представника ПриватБанк без зазначення його посади та П.І.Б. Також на обгрунтування вимог позивач додав начебто розрахунок заборгованості, певну довідку про зміну умов кредитування, анкету-заяву позичальника та витяг з умов та правил кредитування, в яких зазначив, що відповідач отримала картковий кредит. Разом з тим, позивачем не надано належних та допустимих доказів, що відповідач користувалася кредитними коштами, документ «Умови та Правила отримання банківських послуг» та інші документи не містять підпису відповідача, анкета заява взагалі підписана невідомою особою (підпис не належить їй). Тому відповідач вважає, що позивачем не доведено, що вона взагалі отримувалися ці кошти.Крім того, позивачем не доведено, що відповідач має заборгованість по поверненню кредитних коштів у розмірі, зазначеному у позовній заяві, оскільки сам по собі розрахунок заборгованості, здійснений банком, не може бути єдиним та безумовним доказом розміру наявної заборгованості за кредитним договором, а інших належних доказів на підтвердження розрахованої позивачем кредитної заборгованості не надано.Також, вказує на те, що заява анкета не підтверджує видачу картки, її номер, надання грошових коштів на цю картку, відкриття рахунку і зарахування кредиту на цей рахунок. З приводу правил кредитування, які додані до позову, відповідач зазначає, що вони не можуть взагалі розповсюджуватися на неї, оскільки вони нею не підписані. Таким чином, відповідач вважає, що позивач не подав до суду документів, що між ними виникли кредитні відносини і що позивач відповідачу надавав кредитні грошові кошти. Також, зазначає, що надані позивачем Умови та Правила отримання банківських послуг, враховуючи їх мінливий характер, не можна вважати складовою чатиною кредитного договору, оскільки вони не підписані позичальником; лише факт безпосереднього їх підписання позичальником може свідчити про прийняття ним запропонованих йому умов кредитування. Отже відсутні підстави вважати, що сторони дійшли згоди та обумовили у письмовому вигляді ціну договору, в тому числі й розмір кредитного ліміту та відсоткової ставки. Вважає, що відсутні підстави стверджувати, що при укладанні договору з відповідачем банк дотримався вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення її про умови кредитування та узгодження саме цих умов, які вважав узгодженими банк. Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що [PERSON] звернулась до банку з метою отримання банківських услуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 02.08.2016. Укладання договору здійснюється за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання, відповідачем було підписано заяву про приєднання до умов та правил надання банківських услуг. У заяві зазначено, що підписавши заяву, відповідач ознайомився та згодний з умовами та правилами надання банківських послуг, в тому числі з умовами та правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають догавір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено що відповідачу було надано для ознайомлення умови та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується підписом в заяві про приєднання. Також представник позивача зауважує, що Закон України «Про захист прав споживачів» не поширюється на спірні правовідносини, оскільки законом визначено, що споживчий кредит - це кошти, що надаються споживачеві на придбання продукції, а в даному випадку грошові кошти надавались у вигляді встановлденого кредитного ліміту на платіжну картку. Представник позивача Дашко В.М., який діє на підставі довіреності, у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, а у разі неявки в судове засідання відповідача ухвалити рішення в заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у задоволенні позову відмовити повністю Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Позивачем відповідно до анкети-заяви [PERSON] про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 02.08.2016 року, останній надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Як вбачається зі змісту анкети-заяви [PERSON] про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Витягу з тарифів обслуговування кредитних карт « Універсальна», Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н від 02.08.2016 року, за умовами якого банк надає відповідачу кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зі змісту зазначеного кредитного договору вбачається, що [PERSON] підтвердила своїм особистим підписом, що ознайомилась і згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг. Відповідно до наданої позивачем довідки, максимальний розмір кредитного ліміту, що був встановлений відповідачу, складав 37000,00 грн. Згідно наданої позивачем довідки, остання кредитна картка «Універсальна голд» видана відповідачу на строк до 07/22. Відповідно до наданої позивачем виписки за договором, відповідач користувалась наданим кредитним лімітом, остання операція з метою витрат кредитних коштів нею здійснена 30.09.2020. Остання сума коштів внесених відповідачем на погашення заборгованості 26.02.2022. Як вбачається із розрахунку заборгованості, наданого АТ КБ «ПриватБанк», відповідачем за кредитним договором №б/н від 02.08.2016 року не в повному обсязі сплачувалися сума кредиту, у зв`язку з чим, станом на 14 лютого 2023 року за нею утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 29196,16 гривень та заборгованості за відсотками у розмірі 6495,36 гривня, а загалом в розмірі 35691,52 гривень. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1054 ЦК України також передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу, які регулюють відносини позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Статтею 1050 ЦК Українивстановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно достатей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25.01.2023 у справі № 209/3103/21, банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Отже, наявний у матеріалах справи розрахунок кредитної заборгованості відповідача та виписки з його рахунків є належними доказами наявності заборгованості позичальника. У вказаній постанові Верховним Судом також зазначено, що стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості, заявлений стороною позивача. Враховуючи, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», висновки суду апеляційної інстанції про недоведеність вимог у частині розміру заборгованості є необґрунтованими. Суд вважає доведеним, що позивачем відповідно до заяви відповідача від 02.08.2016 року останній надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Вказана обставина підтверджується в тому числі даними розрахунку заборгованості станом на 14.02.2023 та даними виписки за договором за період з 27.03.2016 року по 17.02.2023 року, складеного 17.02.2023 (виписки за картковими рахунками), згідно яких відповідач користувалась кредитом (здійснювала перекази грошових коштів через додаток Приват24 з іншої своєї карти на дану картку, погашала обов`язковий платіж по даній картці з іншої своєї картки, поповнювала картку готівкою через термінал, знімала готівкові кошти в банкоматі, оплачувала вартість продуктів в магазинах та ліків в аптеці, оплачувала послуги через додаток Приват24, придбавала товари для дому, поповнювала мобільний телефон). Вказані докази, надані позивачем, а саме розрахунок заборгованості та виписка за договором (виписка за картковими рахунками), є належними доказами наявності заборгованості позичальника, що підтверджується вищезазначеними висновками щодо застосування норм права Верховного Суду (постанова від 25.01.2023 у справі № 209/3103/21). Також, згідно виписки за договором, останнє погашення обов`язкового платіжу по даній картці з іншої своєї картки відповідачем було здійснено 28.02.2022, а останнє поповнення карткового рахунку відповідача з метою погашення заборгованості було здійснено 02.02.2022 (поповнення на суму 1400,00 грн., внаслідок чого заборгованість зменшилась). Протягом всього періоду користування кредитними коштами, а саме з моменту укладення кредитного договору та до останнього погашення обов`язкового платіжу по картці, тобто до 28.02.2022, відповідач не зверталась до банку щодо незгоди з розміром нарахованої заборгованісті, дії банку не оскаржувала. Вказані дії відповідача щодо погашення заборгованості, які мали місце протягом усього періоду користування кредитом, свідчать про визнання нею свого боргу та обов`язку щодо сплати заборгованості за кредитним договором, укладеним з позивачем. У зв`язку з чим доводи відповідача щодо неукладання кредитного договору та не підписання нею заяви про приєднання судом не приймаються. При цьому, заперечуючи проти задоволення позову, відповідач всупереч засад змагальності та диспозитивності цивільного судочинства не надала суду власний розрахунок заборгованості за кредитом (тілом кредиту), не зазначила, в чому саме виконаний позивачем розрахунок вказаної заборгованості є помилковим та необґрунтованим. Таким чином, відповідачем не спростовано розмір заборгованості за кредитом (тілом кредиту та нарахованими відсотками), заявлений стороною позивача. Враховуючи, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», доводи відповідача про недоведеність вимог у частині розміру заборгованості за кредитом у сумі 29196,16 гривень є необґрунтованими (аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені в постанові Верховного Суду від 25.01.2023 у справі № 209/3103/21). На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Ураховуючи наведене, суд відхиляє доводи відповідача щодо наявності підстав для відмови в позові. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 02.08.2016 року станом на 14 лютого 2023 року у розмірі 35691,52 гривень підлягають задоволенню у повному обсязі. 14.06.2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». Враховуючи ту обставину, що зміна типу товариства в розумінні ч. 2 ст.5 Закону України «Про акціонерне товариство» не є його перетворенням, а зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, зазначені зміни зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, суд вважає можливим стягнути вищевказану заборгованість за користь АТ КБ «ПриватБанк». Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимогст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: approved