Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, який в подальшому був уточнений, до Територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради, і просить суд визнати за [PERSON] , ІПН [NUMBER] право власності на 60/100 часток у житловому будинку з прибудовами літ. «А-1» житловою площею 64,1 кв.м. загальною площею 114,4 кв.м. з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що право власності на житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] належить [PERSON] на праві спільної часткової власності з таких підстав: 36/100 часток на підставі договору дарування, посвідченого 5-ю ХДНІ 09.10.1981 року р.№3-1177; 24/100 частки на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 5-ю ХДНК 29.01.1996 року, р.№3-325. Інші 40/100 часток даного домоволодіння зареєстровані за [PERSON] на підставі договору дарування від 25.08.1990 року. Рішенням виконкому Жовтневої районної ради м. Харкова від 03.01.2003\~року №\~6-21\~гр.\~ [PERSON] ,\~якій належало\~40/100\~частин домоволодіння,\~виділено з\~домоволодіння по\~ [ADDRESS] ,\~житловий будинок\~літ.\~«Б-1»\~житловою площею\~50,2\~кв.м\~з надвірними\~будівлями в\~окреме домоволодіння\~з наданням\~юридичної адреси:\~ [ADDRESS] .\~В силу\~похилого віку\~та необізнаності\~ [PERSON] не\~отримала нові\~документи,\~що посвідчують\~право власності\~на житловий\~будинок з\~прибудовами літ.\~«А-1»\~з надвірними\~спорудами по\~ [ADDRESS] ,\~як на\~окремий будинок\~з припиненням\~спільної часткової\~власності.\~Даний факт\~підтверджується довідкою\~БТІ.\~ [INFO] [PERSON] \~померла.\~Спадщину за\~заповітом прийняла\~ [PERSON] .\~Згідно із\~Законом України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» до\~2013\~року реєстрацію\~речових прав\~здійснювало БТІ,\~яке є\~КП Харківської\~міської ради.\~Відповідно до\~витягу з\~реєстру за\~адресою [ADDRESS] знаходиться\~житловий будинок\~площею 114,4\~кв.м.\~житловою 69,2\~кв.м,\~що відповідає\~технічному паспорту,\~який надавався\~ [PERSON] \~при виділенні\~буд.\~літ.\~Б-1\~в окрему\~адресу.\~Дата внесення\~запису -2003\~рік.\~Відповідно до\~витягу з\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~за адресою\~ [ADDRESS] ,\~вбачається,\~що буд.\~літ А-1\~площею 114,4\~кв.м,\~житловою площею\~64,1\~кв.м.\~знаходиться в\~спільній частковій\~власності [PERSON] \~-\~60/100\~та [PERSON] -\~40/100.\~Дана інформація\~внесена державним\~реєстратором в\~загальний реєстр\~в 2010\~році.\~Таким чином,\~вже після\~смерті [PERSON] \~на спадкову\~масу у\~вигляді окремого,\~але не\~оформленого документально\~будинку літ.\~А-1\~площею 114,4\~кв.м.\~житловою площею\~64,1\~кв.м.\~за адресою\~ [ADDRESS] \~та належного\~особисто спадкодавцю\~ [PERSON] ,\~проведена державна\~реєстрація права\~власності за\~ [PERSON] \~на 40/100\~часток,\~що є\~незаконною дією,\~та порушує\~права позивача,\~як спадкоємця\~померлої.\~У видачі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину позивачу\~було відмовлено\~у зв`язку\~з відсутністю реєстрації права власності на житловий будинок з прибудовами літ. «А-1» з надвірними спорудами як окремий об`єкт нерухомого майна. Позивач вказує, що вона є єдиним спадкоємцем. У зв`язку з відмовою нотаріуса в видачі свідоцтва про право на спадщину в 2018 році позивач звернулась до суду з вимогою про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на будинок літ. А-1 площею 114,4 кв.м, житловою площею 64.1 кв.м. в цілому за адресою [ADDRESS] , але в позовних вимогах їй було відмовлено на підставі залучення позивачем до справи неналежного відповідача. Вищезазначені обставини відносно реєстрації за сторонами права власності, наявність спадкової справи, відсутність інших спадкоємців, виділ в натурі частки з домоволодіння та наявність порушених прав встановлені рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.04.2019 року по справі №630/5131/18. У зв`язку з викладеним, позивач вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 22.08.2019 року позов прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у даній справі, яка призначена до розгляду в підготовчому засіданні. 27.11.2019\~року ухвалою\~Жовтневого районного\~суду м.\~Харкова заяву\~представника відповідача\~Харківської міської\~ради про\~залучення третьої\~особи \~задоволено.\~Залучено до\~участі у\~вищевказаній цивільній\~справі в\~якості третьої\~особи,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору\~на стороні\~відповідача -\~Департамент реєстрації\~та цифрового\~розвитку Харківської\~міської ради. Ухвалою суду від 13.03.2020 року підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. Разом з тим, 09.09.2021 року на адресу суду за вх. №ЕП-7181 від представника відповідача Територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради надійшов відзив на первісний позов, в якому останній просив суд відмовити у задоволенні позову. 18.11.2021 року ухвалою суду клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів у цивільній справі за позовом [PERSON] до Територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради, [PERSON] , третя особа: Департамент реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради про скасування державної реєстрації права власності та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування задоволено. Зобов`язано КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради (адреса: м. Харків, м-н Павлівський, буд. 4) надати суду: належним чином завірену копію інвентаризаційної справи будинку [ADDRESS] . Ухвалою Жовтневого\~районного суду\~м.\~Харкова від\~01.12.2022\~року позов\~ [PERSON] до\~Територіальної громади\~м.\~Харкова в\~особі Харківської\~ міської\~ради,\~ [PERSON] ,\~третя особа:\~Департамент реєстрації\~та цифрового\~розвитку Харківської\~міської ради\~про скасування\~державної реєстрації\~права власності\~та визнання\~права власності\~на житловий\~будинок в\~порядку спадкування - залишено без розгляду в частині позовних вимог [PERSON] до відповідача [PERSON] щодо скасування запису про державну реєстрацію права власності [PERSON] на 40/100 часток житлового будинку з прибудовами літ «А-1», житловою площею 64,1 кв.м. загальною площею 114,4 кв.м. з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] . Поновлено строк на подачу заяви про зміну предмету позову та прийнято до розгляду позов [PERSON] до Територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 15.02.2023 року зобов`язано Другу Харківську міську державну нотаріальну контору надати суду належним чином\~завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . У судове засідання 10.07.2023 року учасники справи не з`явилися, повідомлені про дату, час та місце судового засідання належним чином. Представник позивача [PERSON] адвокат Шевченко Д.С. надала письмову заяву, в якій просила провести засідання у її відсутність, змінені позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради у судове засідання не з`явився, до початку судового засідання надав письмові пояснення на позов, в яких просив відмовити у задоволенні позову, не заперечуючи при цьому само право позивача на спадкування нерухомого майна після смерті матері. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.04.2019 року у задоволені позову [PERSON] до [PERSON] , 3-тя особа Харківська міська рада про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом \~відмовлено. Рішення набрало чинності 28.05.2019 року. В даному рішенні суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] про визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом слід відмовити, оскільки позов пред`явлений до неналежного відповідача (т.1, а.с. 6-10). Відповідно до ч. ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже обставини, які визначені у заочному рішенні Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.04.2019 року, доказуванню не підлягають, оскільки вже встановлені рішенням суду, яке набрало законної сили. Зокрема, заочним рішенням суду від 23.04.2019 року на підставі досліджених доказів було встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] . Позивач [PERSON] є донькою [PERSON] . Згідно з свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 21.01.1997 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. На підставі договору дарування від 09.10.1981 року [PERSON] на праві власності належить 36/100 частин домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] . [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 29.01.1996 року на праві власності належить 24/100 частин вищевказаного домоволодіння. Дані обставини також підтверджуються Довідкою №1024496 від 04.10.2017 року, виданою КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації». [INFO] [PERSON] померла,\~що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. За життя, а саме 06.02.1996 року [PERSON] \~склала заповіт, відповідно до якого всю належну їй на праві особистої власності частину домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] вона заповідає дочці [PERSON] , але з тим, щоб її чоловік [PERSON] дожив там до віку. На час смерті [PERSON] остання була розлучена, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 21 січня 1997 року. Колишній чоловік спадкодавця, [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть [NUMBER] . 20.04.2010 року [PERSON] звернулася до 5-тої ХДНК із заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] її матері [PERSON] , була заведена спадкова справа. Інших спадкоємців після померлої [PERSON] не залишилося. Зазначені вище обставини підтверджуються також копіями матеріалів спадкової справи №269/2010, заведеної після померлої [INFO] [PERSON] , які були надані суду під час розгляду даної справи (т.2 а.с.165-197). В тому числі в матеріалах спадкової справи (т.2 а.с.169) міститься постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії від 31.08.2018 року за №2287/02-31, на підставі якої державним нотаріусом 5-тої ХДНК Одрінською О.В. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] , в цілому, після померлої [INFO] [PERSON] у зв`язку з тим, що зареєстроване право спадкодавця на частку у вищевказаному житловому будинку не відповідає дійсності, а права власності спадкодавця на житловий будинок в цілому не зареєстроване. Як вбачається з довідки від 12.10.2017 року № 1024496 Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради надано інформацію про власника станом на 31.12.2012 згідно інвентаризаційних справ і вказано, що власником житлового будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS] є: -на 36/100 частки - [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 5-ю ХДНК 09.10.1981, р.№31177; -на 24/100 частки [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 5-ю ХДНК 29.01.1996. Також у довідці вказано, що на підставі рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради м. Харкова №6-21 від 03.01.2003 року, гр. [PERSON] , якій належало 40/100 частин домоволодіння, виділили з домоволодіння по [ADDRESS] житловий будинок літ. «Б-1» житловою площею 50,2 кв.м з надвірними будівлями в окреме домоволодіння з наданням юридичної адреси: [ADDRESS] . Нові правовстановлюючі документи на житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] не були оформлені. Крім того у довідці вказано, що самочинні будови відсутні (т.1 а.с. 29, т.2 а.с.192). На підставі досліджених доказів суд приходить до висновку, що оскільки дівочим прізвищем померлої [PERSON] було « [PERSON] », то саме [PERSON] належало на момент смерті загалом 60/100 часток домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Позивачем надано суду звіт від 30.07.2019 року ФОП [PERSON] про оцінку нерухомого майна за адресою [ADDRESS] житлового будинку літ. «А-1» з прибудовами, загальна вартість якого визначена в розмірі 206100 грн. (т.1 а.с.13-36) Між тим фактичний розмір домоволодіння за адресою [ADDRESS] та його склад на момент розгляду справи не доведено позивачем належними технічними документами, а саме висновком експерта, попередженого про кримінальну відповідальність, а надані суду дані державного реєстру речових прав на нерухоме майно та довідки БТІ містять суперечності щодо розміру і складу зазначеного домоволодіння, що пов`язано з. виділенням [PERSON] , якій належало 40/100 часток домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , окремого домоволодіння з наданням юридичної адреси: [ADDRESS] . (т.1 а.с.11,12, 29, т.2 а.с. 149-153, 192, а також матеріали інвентаризаційних справ) . Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1\~ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~статті 12 ЦПК України та згідно з ч.ч. 1, 5 та 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2\~статті 78 ЦПК України зазначено, що\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, в ч.1 зазначеної статті визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Статтею 16 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути зокрема визнання права. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України,\~право приватної\~власності набувається\~в порядку,\~визначеному законом,\~крім того,\~право приватної\~власності є\~непорушним. Згідно з ч.1\~ст.321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Так, зі змісту ст. 328 ЦК України\~вбачається, що спадкування є однією з підстав набуття права власності. Згідно з положеннями ч. 2\~ст. 1120 ЦК України\~часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою. Разом з тим, статтями\~1216,\~1220-1221 ЦК України\~визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлений у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Так, згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Частиною 1 ст.1235 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Крім того, частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Разом з тим відповідно до ч. 1\~ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право власності і рекомендовано звернутись до суду з приводу визнання права власності. НаказомМіністерства\~юстиції України\~№ 914/5\~від 26.05.2009\~«Про затвердження\~Методичних рекомендацій\~щодо державної\~реєстрації прав\~власності на\~об`єкти\~нерухомого майна\~на підставі\~рішень судів» визначено, рішення судів про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об`єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на об`єкти нерухомого майна. Відповідно до абз. 3 п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно. В даному випадку на підставі досліджених в судовому засіданні доказів суд дійшов висновку про те, що на момент смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на праві власності належало 60/100 часток домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Наявний чинний заповіт, складений за життя [PERSON] на їм`я позивача [PERSON] . Позивач [PERSON] прийняла спадщину після померлої [PERSON] , подавши у передбачений законом строк відповідну заяву про прийняття спадщини до нотаріуса, інші спадкоємці відсутні, а у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу відмовлено. За таких обставин суд приходить до висновку наявність підстав для часткового задоволення позову і визнання за позивачем [PERSON] права власності на 60/100 часток домоволодіння за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] . В іншій частині у задоволенні позову (щодо розміру і складу домоволодіння) суд відмовляє у зв`язку з його недоведеністю належними доказами. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). З огляду на викладене та

Outcome: partial