Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-26 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав та зміну розміру стягуваних аліментів, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вони народили двох дітей сина [PERSON] , 2016 р.н, доньку [PERSON] , 2012 р.н., котрі проживають та перебувають на повному утриманні позивачки. Натомість відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню та вихованню дітей, не надає матеріальної допомоги, не цікавиться станом їх здоров`я, фізичним розвитком, не проявляє батьківських почуттів, піклування та турботи. Позивач в останнє судове засідання з`явилася, позовні вимоги підтримує повність та просить суд їх задовольнити, щодо постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про дату, місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином, на пропозицію суду жодного мотивованого відзиву на адресу суду не направив, тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі доказів, що є в матеріалах справи та постановлення заочного рішення. Третя особа не забезпечила явку повноважного представника; на виконання ухвали суду направила суду висновок стосовно доцільності позбавлення відповідача батьківських прав. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. 29.09.2011року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено шлюб. Шлюб було зареєстровано 29.09.2011 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів 29.09.2011 року зроблений відповідний актовий запис № 1673. Від спільного шлюбу [INFO] у подружжя [PERSON] народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 25.04.2012 року. Встановлено, що шлюб між сторонами розірвано 09.02.2015 року, що підтверджується копією рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.12.2014 року у справі № 607/16280/14-ц. Уже після розірвання шлюбу, від подальших наших стосунків сторін, [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 20.05.2016 року. Спільним подружнім життям сторони проживали до січня 2021 року, після чого фактичні шлюбні відносини між ними припинилися. Діти проживають разом із позивачкою, що підтверджується довідкою про склад сім`ї, виданою ДП «Фаворит 2» від 23.09.2022 року №160. Відповідач [PERSON] проживає окремо, про його місцезнаходження позивачці нічого не відомо. Діти знаходиться на повному утриманні позивачки. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.06.2021 року року в справі № 607/5597/21 задоволено вимогу позивачки до відповідача про стягнення аліментів. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 2 000,00 грн. на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, із врахуванням індексації, щомісячно, починаючи з 01.04.2021 року, і до досягнення дітьми повноліття. 09.06.2021 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області виданий виконавчий лист № 607/5597/21 в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Вказаний виконавчий лист пред`явлено [PERSON] до виконання в органи ДВС. Як вбачається з розрахунку заборгованості № 66694105/3 від 21.10.2022 року, виданого Кропивницьким районним відділом ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), заборгованість [PERSON] згідно виконавчого листа № 607/5597/21 станом на 01.10.2022 року становить 72 000,00 грн. Згідно довідки про неотримання аліментів №66694105/3 від 16.08.2022 року, виданої Кропивницьким районним відділом ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) вбачається, що [PERSON] не отримувала аліменти від [PERSON] у період з 01.07.2021 року по 31.12.2021 року згідно з виконавчим листом № 607/5597/21, який виданий року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області. Згідно довідки про неотримання аліментів №66694105/3 від 05.10.2022 року, виданої Кропивницьким районним відділом ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) вбачається, що [PERSON] не отримувала аліменти від [PERSON] у період з 01.07.2021 року по 01.09.2022 року згідно з виконавчим листом № 607/5597/21, який виданий року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області. Як вбачається із довідки Тернопільської ЗОШ І-ІІІ ступенів №16 ім. В. Левицького, батько учениці 5-А класу [PERSON] , [INFO] , жодних контактів із школою не підтримував, навчанням дитини не цікавився, з вчителями не спілкувався, батьківських зборів не відвідував. Дитину до школи завжди приводила мати, навчанням та вихованням дитини займається також мати. Згідно характеристики, виданої Тернопільським закладом дошкільної освіти № 37 слідує, що [PERSON] , [INFO] , відвідував дитячий садочок з 05.09.2019 року по 23.02.2022 року. Згідно довідки №45 від 22.09.2022 року, виданої Тернопільським закладом дошкільної освіти № 37 слідує, що [PERSON] , [INFO] , у період з лютого 2021 року по лютий 2022 року приводила і забирала бабуся та мама. При цьому, головою батьківського комітету була мати [PERSON] . Як вбачається з довідки про надання інформації № 673 від 26.08.2022 року, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Тернопільська дитяча комунальна лікарня», діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , знаходяться на обліку в лікаря педіатра поліклініки КНП «ТМДКЛ». За медичною допомогою в поліклініку з дітьми зверталася мама, усі рекомендації виконує вчасно. Батько дітей з 2019 року на прийом до лікаря дітей не приводив, в закладі не зявлявся та іншим споособм не цікавився станом здоровя дітей. Змістом листа від 06.10.2022 року, виданого управлінням сімї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради слідує, що [PERSON] не звертався до Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради із заявами про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні із донькою [PERSON] , [INFO] та сином [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки №2393 від 23.09.2022 року, виданої Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради слідує, що [PERSON] не одержує допомог. Як вбачається із довідки про доходи №2 від 28.09.2022 року, виданої ФОП [PERSON] , [PERSON] займає посаду оператор комп`ютерного набору, загальна сума доходу за період з 21.02.2021 року по 31.08.2022 року становить 42 210,00 грн. 27.09.2022року [PERSON] звернулася до ГУНП в Тернопільській області із заявою про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 164 КК України (ухилення від сплати аліментів на утримання дітей), мотивуючи тим, що [PERSON] не виконує рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.06.2021 року в справі № 607/5597/21 про стягнення аліментів. Згідно відповіді ЖГ-61 від 07.10.2022 року, виданої Тернопільським РУ поліції ГУ Національної поліції в Тернопільській області вбачається, що ймовірне місце перебування [PERSON] є [ADDRESS] . В разі встановлення місця перебування [PERSON] , який не виплачує аліменти на утримання неповнолітніх дітей будуть вжиті заходи відповідно до чинних вимог законодавства. 27.09.2022року [PERSON] звернулася до ГУНП в Тернопільській області із заявою про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 184 КупАП (невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей), мотивуючи тим, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своїх неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення відповідачем [PERSON] від виховання дітей батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. На теперішній час матеріальний стан позивачки змінився, оскільки зросли: витрати на утримання дітей у зв язку із зростанням цін на продукти та одяг, підготовкою дітей до навчального року, підвищенням прожиткового рівня на дитину відповідного віку, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан з 24.02.2022 року. При цьому, позивачка отримує заробітну плату в розмірі 6700,00 грн., що згідно Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» є мінімальною заробітною платою. Позивачка не отримує соціальних допомог. Крім того, відповідач жодної копійки не сплатив аліментів на утримання своїх неповнолітніх дітей. Згідно статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини першої статті 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. За положеннями частин першої, другої статті 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частини восьмої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до частини другої та третьої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1)не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2)ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3)жорстоко поводяться з дитиною; 4)є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5)вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6)засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно з частинами першою, другою статті 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч.І ст.76, ч.І ст.77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідач [PERSON] свідомо самоусунувся від виконання покладених на нього батьківських обов`язків по вихованню своїх дітей, що виражається в його бездіяльності та свідомому нехтуванні батьківськими обов`язками, що підтверджує ухиляння від виконання батьківських обов`язків по догляду та утриманню дітей - не звертався до Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради із заявами про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні із донькою [PERSON] , [INFO] та сином [PERSON] , [INFO] . Висновком органу опіки та піклування, затвердженим рішенням ВК ТМР № 170 від 15 лютого 2023 року, визнано за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно малолітніх дітей [PERSON] , 2016 р.н. та [PERSON] , 2012 р.н. В судовому засіданні також заслухано думку старшої дитини сторін спору, котра зазначила, що з батьком не спілкується, останній вже давно нею не цікавиться, а тому не заперечила щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав. У матеріалах справи наявні беззаперечні та достатні докази, які свідчать, що [PERSON] у порушення вимог статті 150 СК України свідомо не виконує обов`язки щодо виховання та розвитку дітей, не забезпечує здобуття ними повної загальної середньої освіти, що спричиняє дітям негативні наслідки щодо фізичного і духовного розвитку, навчання, підготовку до самостійного життя. Позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Враховуючи наведене, позбавлення батьківських прав є не крайнім, а лише тимчасовим заходом впливу на поведінку недобросовісних батьків, оскільки ст. 169 СК України передбачає не лише порядок поновлення батьківських прав, а й включає можливості побачення з дітьми того з батьків, хто позбавлений батьківських прав. Отже, в даній справі позбавлення відповідача батьківських прав буде здійснено згідно із законом (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України), спрямоване на захист прав та інтересів дітей, має законну мету і втручання в права відповідача є пропорційним меті позбавлення її батьківських прав. Щодо позовних вимог про збільшення розміру аліментів, то необхідно виходити з того, що відповідач інших осіб на утриманні не має, він працездатний, отримує неофіційний дохід, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому суд вважає, що останній зможе сплачувати аліменти у твердій грошовій формі в розмірі 2 500 грн. на кожну дитину. Крім того, вказаний розмір аліментів буде достатній для нормального виховання, гармонійного розвитку і забезпечення дітей. Оскільки ставиться питання не про стягнення, а про зміну розміру стягуваних аліментів, не застосовується правило про зміну розміру стягуваних аліментів з дати звернення до суду. На підставі\~наведеного,\~

Outcome: approved