Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» (далі ТОВ «Краснолиманське») про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, в обґрунтування якого вказав, що він з 14.05.2018 по 05.05.2020 перебував у трудових стосунках з відповідачем та був звільнений за власним бажанням за ст.38 КЗпП України. Згідно із рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 18.01.2021 у справі № 226/2745/20 з ТОВ «Краснолиманське» на його користь була стягнута заборгованість за належними йому при звільненні сумами в розмірі 83961 грн 35 коп. та середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 26.11.2020 по 18.01.2021 в сумі 40434 грн 80 коп. Виплату цих сум було проведено в примусовому порядку виконавцем 04.04.2023. Оскільки в порушення трудового законодавства відповідач не розрахувався з ним у день звільнення, з урахуванням суми заборгованості та тривалості невиплати заробітної плати позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 100000 грн, а також понесені ним витрати зі сплати судового збору. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] до суду не з`явилися, про час і місце слухання справи сповіщені належним чином, письмово повідомили суд про розгляд справи в їх відсутність. Представник відповідача\~ТОВ\~«Краснолиманське» до\~суду\~не\~з`явився,\~про\~час\~і місце\~розгляду\~справи\~сповіщений належним\~чином,\~письмово\~повідомив\~суд про\~розгляд\~справи\~в його\~відсутність,\~подав\~відзив на\~позовну заяву,\~згідно з\~яким вказав,\~що позивач\~дійсно перебував\~у трудових\~відносинах з\~ТОВ «Краснолиманське»\~та \~був звільнений\~згідно із\~наказом від\~05.05.2020\~№ 126/к.\~Оскільки в\~день звільнення\~ [PERSON] \~не працював\~та з\~вимогою про\~проведення розрахунку\~при звільненні\~до підприємства\~не звертався,\~ просить\~суд відмовити\~у задоволенні\~позовних вимог. Згідно із ухвалою суду від 30.05.2023 у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , з 14.05.2018 по 05.05.2020 знаходився у трудових стосунках з відповідачем, працюючи з повним підземним днем в шахті, та відповідно до наказу № 126-к від 05.05.2020 був звільнений з 05.05.2020 на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням, що підтверджується записами з трудової книжки позивача. Відповідно до рішення Димитровського міського суду Донецької області від 18.01.2021 у справі № 226/2745/20 (провадження № 2/226/75/2021), яке набрало законної сили 18.02.2021, з ТОВ «Краснолиманське» на користь [PERSON] стягнута заборгованість за належними йому при звільненні сумами у розмірі 83961 грн 35 коп. без утримання податку та інших обов`язкових платежів та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26.11.2020 по 18.01.2021 в сумі 40434 грн 80 коп. без утримання податків та інших обов`язкових платежів. Вказаним рішенням\~встановлено,\~що [PERSON] \~у день звільнення не працював. Також цим рішенням встановлено, що відповідачу вперше стало відомо про вимогу позивача, коли той отримав копію позовної заяви, а саме 26.11.2020. Тому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні було стягнуто з 26.11.2020 (з дня отримання відповідачем копії позовної заяви) до 18.01.2021 (день ухвалення рішення). Згідно із ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено Законом. Виплата стягнутих за рішенням суду від 18.01.2021 сум здійснена у примусовому порядку 04.04.2023. Ця обставина відповідачем не спростована. Відповідно до довідки ТОВ «Краснолиманське» від 07.06.2023 середньоденна заробітна плата [PERSON] , яка розрахована згідно із постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 за два останні місяці роботи перед звільненням, складає 1155 грн 28 коп. Згідно із ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення провести з працівником розрахунок у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України\~у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Відшкодування, передбачене ст.117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця. У п.20 постанови Пленуму\~Верховного\~Суду\~України від\~24.12.1999\~№\~13\~«Про\~практику\~застосування судами\~законодавства\~про\~оплату праці» роз`яснено, що, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Оскільки остаточний розрахунок з позивачем на час звільнення не було проведено, а було здійснено лише після пред`явлення вимоги в судовому порядку 04.04.2023, підприємство має відповідати перед позивачем згідно із ст.117 КЗпП України. Згідно із ч.1 ст.13 суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Висовуючи вимогу про стягнення з відповідача на свою користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, позивач не зазначає періоду затримки, за який він просить стягнути 100000 грн. Судом встановлено, що позивач у день звільнення 05.05.2020 не працював. У такому випадку відповідальність роботодавця на підставі\~ст.117 КЗпП України\~наступає після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок та невиплати після пред`явлення цієї вимоги роботодавцем всіх сум, які йому належать. Згідно із рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 18.01.2021 у справі № 226/2745/20 (провадження № 2/226/75/2021), яке має для суду преюдиційне значення, відповідачу вперше стало відомо про вимогу позивача щодо розрахунку, коли підприємство отримало копію позовної заяви, тобто 26.11.2020. Саме з цієї дати починається час затримки розрахунку при звільненні. Наведене спростовує позицію відповідача з приводу того, що позивач взагалі не звертався до підприємства з вимогою про розрахунок. Період розрахунку відшкодування, передбачений ст.117 КЗпП України, обмежений, він повинен бути не більше шести місяців. Відповідно до рішення Димитровського міського суду Донецької області від 18.01.2021 у справі № 226/2745/20 (провадження № 2/226/75/2021) з відповідача на користь позивача вже стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26.11.2020 по 18.01.2021 в сумі 40434 грн 80 коп., тобто за неповні два місяці. З урахуванням встановленого ст.117 КЗпП України обмеження позивач має право на отримання відшкодування ще за чотири місяці, а саме за період з 19.01.2021 до 26.05.2021, що буде дорівнювати 102819 грн 92 коп., із розрахунку: 89 робочих дні х 1155 грн 28 коп. З огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого\~ст.117 КЗпП України, враховуючи розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором, ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц, від 18.03.2020 у справі № 711/4010/13-ц, від 13.05.2020 у справі № 810/451/17, від 26.02.2020 у справі № 821/1083/17. Беручи до\~уваги розмір\~простроченої заборгованості\~роботодавця щодо\~виплати працівнику\~при звільненні\~всіх належних\~сум,\~а саме\~83961\~грн 35 коп.,\~\~ період\~затримки виплати\~такої заборгованості\~(понад\~два роки),\~\~граничний шестимісячний\~період для\~стягнення середнього\~заробітку за\~час затримки,\~вже стягнуте за рішенням суду від 18.01.2021 передбачене ст.117 КЗпП України відшкодування в розмірі 40434 грн 80 коп., суд вважає\~справедливим,\~пропорційним та\~таким,\~що відповідатиме\~обставинам справи,\~визначення розміру\~відповідальності відповідача\~в сумі\~50000 грн 00 коп.,\~яка і\~підлягає відшкодуванню\~з роботодавця. Відповідно до\~ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір»\~за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений у розмірі 2684 грн з 1 січня 2023 року. Відповідно до\~ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір»\~при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. У грошовому виразі це становить 858 грн 88 коп. (2684 грн х 0,4 х 0,8). Позивачем при зверненні до суду через систему «Електронний суд» сплачено мінімальну ставку судового збору в сумі 858 грн 88 коп., яку слід компенсувати позивачу за рахунок відповідача. На підставі ст.ст.47, 116, 117 КЗпП України,

Outcome: partial