Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-26 00:00:00

У січні 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Київського міського центру зайнятості, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Оболонська районна філія Київського міського центру зайнятості у якому просила поновити її на роботі в Оболонській районній філії Київського міського центру зайнятості на посаді провідного фахівця з питань зайнятості сектору рекрутингу відділу взаємодії з роботодавцями, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 152 648 грн. 96 коп. та заподіяну моральну шкоду у сумі 83 935 грн. 98 коп. У обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що працювала в Оболонському районному центрі зайнятості з 24.03.2004 року (на сьогоднішній день Оболонський районний центр зайнятості перейменований в Оболонську районну філію Київського міського центру зайнятості). Наказом №159-К від 25.05.2018 року [PERSON] була переведена на посаду провідного фахівця з питань зайнятості сектору рекрутингу цього ж відділу цієї ж філії. Наказом №505-К від 12.09.2018 року «Про зміни в структурі районних філій Київського міського центру зайнятості» була попереджена про наступне можливе вивільнення через два місяці по п.1 ст. 40 КЗпП України. При цьому, Наказом №322-К [PERSON] звільнили з роботи 13.11.2018 року у зв`язку із скороченням чисельності або штату працівників, п. 1 ст. 40 КЗпП України. Вважаючи своє звільнення незаконним, [PERSON] звернулася до суду з позовом та рішенням Оболонського районного суду м. Києва (справа № 756/16157/18) від 12.09.2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 18.11.2019 року, була поновлена на посаді провідного фахівця з питань зайнятості сектору рекрутингу відділу взаємодії з роботодавцями Оболонської районної філії Київського міського центру зайнятості з 13.11.2018 року. Також, вказаним рішенням стягнуто з Київського міського центру зайнятості на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 88 949грн. 97коп., а також заподіяну моральну шкоду у розмірі 9 023 грн. 81 коп.? Таким чином, Наказом від 13.09.2019р. №200-к Київського міського центру зайнятості [PERSON] було поновлено на посаді провідного фахівця з питань зайнятості сектору рекрутингу відділу взаємодії з роботодавцями Оболонської районної філії Київського міського центру зайнятості з 13.11.2018 року При цьому, 29.10.2020 року за №1715 Київським міським центром зайнятості було видано наказ «Про зміни в структурах та штатних розписах районних філій КМЦЗ», а Наказом від 28.12.2020 року №261-к [PERSON] звільнили з роботи за скороченням штатів п. 1 ст. 40 КЗпП України з 05.01.2021 року. [PERSON] вважає своє чергове звільнення незаконним оскільки за твердженням останньої роботодавець не належним чином виконав вимоги трудового законодавства щодо пропонування їй усіх вакантних посад на підприємстві з постійним характером виконуваної роботи, що є порушенням трудових прав. А своє третє поспіль цілеспрямоване звільнення за період перебування на посаді директора Київського міського центру зайнятості Білича В.О. пов`язує із його особистою неприязню до позивача з огляду на її скарги щодо недоліків роботи керівництва і фальсифікації роботи служби зайнятості (фіктивне працевлаштування, підробка документів, введення в базу служби зайнятості ЄІАС фіктивних вакансій та послуг роботодавцям). Позивач стверджувала, що не бажала брати участі у шахрайських схемах і тому саме після її скарг раптово, через 13 років бездоганної роботи начебто стала погано працювати і у неї зникла продуктивність праці та кваліфікація, таким чином усі свої звільнення пов`язує з особистими мотивами. З огляду на зазначене, [PERSON] просила про задоволення позовних вимог. В судовому засіданні [PERSON] підтримала позовні вимоги з підстав зазначених у позові, при цьому подала заяву про збільшення розміру позовних вимог в частині суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у якій просила стягнути з відповідача в рахунок компенсації середнього заробітку за час вимушеного прогулу 221 587 грн. 20 коп. за період з 06.01.2021 року по 31.12.2021 року. Представник відповідача проти позову заперечила вказуючи про те, що звільнення [PERSON] за Наказом №261-к від 28.12.2020 року у зв`язку зі скороченням штатів п. 1 ст. 40 КЗпП України відбулось у повній відповідності з вимогами чинного трудового законодавства з пропозицією наявних вакантних посад, які остання не виявила бажання займати. Стверджуючи про надуманість та безпідставність позову представник Київського міського центру зайнятості не заперечувала факту виявлених порушень і розбіжностей при внесенні відомостей про дійсні вакансії на час звільнення [PERSON] та підтвердила притягнення за виявлені помилки працівників Солом`янської районної філії КМЦЗ до дисциплінарної відповідальності. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив. Дослідивши письмові докази по справі, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, судом встановлено наступне. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] з 24.03.2004 року по 05.01.2021 року працювала в Оболонському районному центрі зайнятості (на сьогодні Оболонська районна філія Київського міського центру зайнятості) на різних посадах. Наказом №322-К [PERSON] звільнили з роботи 13.11.2018 року у зв`язку із скороченням чисельності або штату працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Вважаючи своє звільнення незаконним, [PERSON] звернулася до суду з позовом. При цьому, рішенням Оболонського районного суду м. Києва (справа № 756/16157/18) від 12.09.2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 18.11.2019 року, позов задоволено частково, [PERSON] була поновлена на посаді провідного фахівця з питань зайнятості сектору рекрутингу відділу взаємодії з роботодавцями Оболонської районної філії Київського міського центру зайнятості з 13.11.2018 року. Вказаним рішенням стягнуто з Київського міського центру зайнятості на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 88 949грн. 97 коп., а також заподіяну моральну шкоду у розмірі 9 023 грн. 81 коп. За правилами ч.4 ст. 82 ЦК України обставини встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом. При ухваленні рішення Оболонського районного суду м. Києва (справа № 756/16157/18) від 12.09.2019 року судом, крім іншого встановлено, що у [PERSON] дійсно виникла конфліктна ситуація з директором та працівниками Оболонської районної філії Київського міського центру зайнятості ще з 2016 року, що враховувалось при прийнятті рішення комісії про скорочення. Також, судом встановлено порушення Оболонською районною філією Київського міського центру зайнятості норм трудового законодавства з огляду на те, що [PERSON] пропонувались не всі наявні вакансії при звільненні і звернуто увагу на неточності інформації у оформлених роботодавцем звітностях про попит на робочу силу (вакансії (ф. №3-ПН) ? Таким чином, на виконання рішення суду Наказом від 13.09.2019р. №200-к Київського міського центру зайнятості [PERSON] було поновлено на посаді провідного фахівця з питань зайнятості сектору рекрутингу відділу взаємодії з роботодавцями Оболонської районної філії Київського міського центру зайнятості з 13.11.2018 року. При цьому, 29.10.2020 року за №1715 Київським міським центром зайнятості було видано наказ «Про зміни в структурах та штатних розписах районних філій КМЦЗ», а Наказом від 28.12.2020 року №261-к [PERSON] знову звільнено з роботи за скороченням штатів п. 1 ст. 40 КЗпП України з 05.01.2021 року. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Положеннями ч. 2 ст. 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у п.п. 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, суди скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Відповідно ч. 1 ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При цьому, роботодавець зобов`язаний, запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника. Згідно з ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40 частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець, зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення. Судом встановлено, що 03.11.2020 року у пропозиції роботи [PERSON] були зазначені наступні вакансії: 1. провідний фахівець з питань зайнятості відділу взаємодії з роботодавцями Оболонської районної філії КМЦЗ (на період відпустки [PERSON] , дитина якої потребує домашнього догляду), 2. провідний фахівець з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Оболонської районної філії КМЦЗ (на період відпустки [PERSON] , дитина якої потребує домашнього догляду), 3. провідний фахівець з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Голосіївської районної філії КМЦЗ, 4. провідний фахівець з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Деснянської районної філії КМЦЗ (на період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку [PERSON] ), У випадку пропонування роботи на «декретне місце» мова йде про роботу за строковим трудовим договором. Жінка, яка перебуває у відпустці для догляду за дитиною, може у будь-який день перервати відпустку і достроково стати до роботи. Окрім цього, строковий працівник не зможе отримати гарантії, установлені у випадку вивільнення працівників у зв`язку зі скороченням штату, зокрема, вихідну допомогу. У зв`язку із закінченням строку трудового договору виплата вихідної допомоги не передбачена. (п.2 ст.36 та ст. 44 КЗпП України). Тож одночасно з пропозицією продовжити роботу за строковим трудовим договором роботодавець має роз`яснити працівнику усі можливі негативні наслідки. Проте відповідач жодним чином не повідомив про це [PERSON] і не записав у пропозиції. Крім того, у запропонованих декретних вакансіях, не вказана дата з якої починається декретна відпустка або догляд за дитиною до шести років за медичним висновком (догляд за дитиною до шести років необхідно підтверджувати кожні шість місяців). При цьому, [PERSON] відповідно до звіту наданого КМЦЗ до ДПС у відпустці по догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду з 23.05.2020 року, період у шість місяців закінчується 23.11.2020 року, а позивача звільнили 05.01.2021 року, тобто із невідомих причин при ознайомленні з вакансією не вказано дату закінчення шестимісячного терміну. [PERSON] відповідно до звіту наданого КМЦЗ до ДПС у відпустці по догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду з 01.08.2020 року, період у шість місяців закінчується 01.02.2021 року. [PERSON] відповідно до звіту наданого КМЦЗ до ДПС у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 12.03.2018 року, період у три роки закінчується 12.03.2021р. Таким чином, пропозиція роботи надана [PERSON] не була оформлена належним чином оскільки не містила ПІБ підписувача пропозиції, відсутня інформація про зміни умов праці при переході на декретні посади та відсутні дати початку надання відповідних відпусток. Порядком подання форми звітності №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії) затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України 31.05.2013 №316 (у редакції наказу Міністерства соціальної політики України 05.12.2016 № 1476) предбачено, що форма 3- ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником. Отже відповідачем за наявності запропонованих вакансій мав бути поданий звіт за формою ЗПН, але відповідний звіт, починаючи з дати пропонування (тобто з дати коли робоче місце стало вакантним), а саме з 03.11.2020 року через три робочі дні, з дати коли може бути укладений трудовий договір, звіт ЗПН не надавався, а отже і запропоновані вакансії були зайняті. Форму 3-ПН подається також у випадку, коли робоче місце тимчасово звільняється через вихід працівника в «декретну» відпустку і відпустку для догляду за дитиною до 3 і 6 років. Тоді в пункті 5 «характер виконуваної роботи» розділу І у полі «інше» повинна бути прописана умова, що працівника приймають за строковим трудовим договором. У випадку якщо у роботодавця є вакансії, але він самостійно займається їх пошуком то в цьому разі теж потрібно надавати звіт за формою 3-ПН. На це вказує Мінсоцполітики в листі від 21.08.2013р. №9370/0/14-13/026. У всіх пропозиціях роботи [PERSON] (03.11.2020 року, 17.11.2020 року, 26.11.2020 року, 24.12.2020 року, 05.01.2021 року) зазначені вакансії на декретні посади, проте на жодну з них звіт за формою 3-ПН не надавася, а отже всі ці декретні посади були зайняті. За твердженням [PERSON] їй пропонувалися декретні посади свідомо для того, щоб перевести більш вигідного для керівництва працівника на постійну вакансію, а її в разі погодження перевести на декретну, щоб за можливості звільнити у будь-який час. Згідно з витягом із програми CIAC.NET (Єдиної інформаційно-аналітичної системи Державної служби зайнятості) станом на 24.12.2020 року звіти за формою 3-ПН відповідачем надавались 26.11.2020 року, 19.11.2020 року, 17.11.2020 року, та 09.11.2020 року. Відповідно до звіту 3-ПН від 09.11.2020р. наданого Відповідачем у нього станом на 09.11.2020р. у наявності були наступні вакансії: 1. Вакансія №02692011090001 - провідний фахівець з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг в Деснянській районній філії КМЦЗ з постійним характером виконуваної роботи, яка не була запропонована позивачу. 2. Вакансія №02692011090004 - провідний фахівець з питань зайнятості відділу взаємодії з роботодавцями в Оболонській районній філії КМЦЗ з постійним характером виконуваної роботи - не була запропонована позивачу. 3. Вакансія №02692011090003 - провідний фахівець з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг в Оболонській районній філії КМЦЗ з постійним характером виконуваної роботи - не була запропонована позивачу. 4. Вакансія №02692011090002 - провідний фахівець з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг в Голосіївській районній філії КМЦЗ з постійним характером виконуваної роботи. Всі вищезазначені вакансії були зняті роботодавцем 09.11.2020 року, а отже на ці постійні вакансії були прийняті або переведені інші працівники, при цьому позивачу вони не пропонувались. 17.11.2020 року у пропозиції роботи (від 29.10.2020 року) відповідачем були зазначені ті ж самі декретні вакансії що і 03.11.2020 року і теж без будь-яких повідомлень та роз`яснень щодо зміни умов праці (перехід на строковий трудовий договір) і без інформації щодо строків надання відпусток по догляду за дитиною. Проте відповідно до звіту 3-ПН від 17.11.2020 року наданого відповідачем у нього станом на 17.11.2020 року у наявності були наступні вакансії: 1. Вакансія №02692011170006 - провідний фахівець з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг в Солом`янській районній філії КМЦЗ з постійним характером виконуваної роботи, яка не була запропонована [PERSON] . Знята роботодавцем 17.11.2020 року, а отже прийнято іншого працівника. Відповідно до звіту 3-ПН від 19.11.2020 року наданого відповідачем у нього станом на 19.11.2020 року у наявності були наступні вакансії: 1. Вакансія №02692011190029 - провідний фахівець з питань зайнятості відділу взаємодії з роботодавцями в Оболонській районній філії КМЦЗ з постійним характером виконуваної роботи, яка не була запропонована позивачу. 2. Вакансія №02692011190030 - провідний фахівець з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг в Оболонській районній філії КМЦЗ з постійним характером виконуваної роботи, не була запропонована Позивачу. 3. Вакансія №02692011190031 - провідний фахівець з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг в Голосіївській районній філії КМЦЗ з постійним характером виконуваної роботи. 4. Вакансія №02692011190032 - провідний фахівець з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг в Деснянській районній філії КМЦЗ з постійним характером виконуваної роботи, не була запропонована Позивачу. 5. Вакансія №02692011190033 - провідний юрисконсульт КМЦЗ. Вказані вакансії зняті роботодавцем 19.11.2020 року, а отже прийняті або переведені на постійні посади інші працівники. 26.11.2020 року у пропозиції роботи зазначені наступні вакансії: 1. провідний фахівець з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Голосіївської районної філії КМЦЗ, 2. провідний фахівець з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Голосіївської районної філії КМЦЗ, 3. провідний фахівець з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Дніпровської районної філії КМЦЗ ( на період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку [PERSON] ), 4. провідний фахівець з питань зайнятості відділу взаємодії з роботодавцями Оболонської районної філії КМЦЗ (на період відпустки [PERSON] , дитина якої потребує домашнього догляду), 5. провідний фахівець з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Оболонської районної філії КМЦЗ ( на період відпустки [PERSON] , дитина якої потребує домашнього догляду), 6. провідний юрисконсульт Печерської районної філії КМЦЗ (на період допологової та післяпологової відпустки [PERSON] ). 7. провідний фахівець з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Святошинської районної філії КМЦЗ (на період допологової та післяпологової відпустки [PERSON] ). 8. провідний фахівець з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Святошинської районної філії КМЦЗ ( на період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку [PERSON] ). При цьому відповідно до звіту 3-ПН від 26.11.2020 року наданого відповідачем у нього станом на 26.11.2020 року у наявності були наступні вакансії. 1. Вакансія №02692011260001 - провідний фахівець з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг в Голосіївській районній філії КМЦЗ з постійним характером виконуваної роботи. 2. Вакансія №02692011260002 - провідний фахівець з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг в Голосіївській районній філії КМЦЗ з постійним характером виконуваної роботи. 3. Вакансія №02692011260006 - провідний фахівець з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг в Печерській районній філії КМЦЗ з постійним характером виконуваної роботи не була запропонована Позивачу. 4. Вакансія № 02692011260005 - провідний фахівець з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг в Оболонській районній філії КМЦЗ з постійним характером виконуваної роботи не була запропонована Позивачу. 5. Вакансія №02692011260004 - провідний фахівець з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг в Оболонській районній філії КМЦЗ з постійним характером виконуваної роботи не була запропонована Позивачу. 6. Вакансія №02692011260003 - провідний фахівець з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг в Дніпровській районній філії КМЦЗ з постійним характером виконуваної роботи не була запропонована Позивачу. 7. Вакансія №02692011260007 - провідний фахівець з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг в Святошинській районній філії КМЦЗ з постійним характером виконуваної роботи не була запропонована Позивачу. 8. Вакансія №02692011260008 - провідний фахівець з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг в Святошинській районній філії КМЦЗ з постійним характером виконуваної роботи, не була запропонована Позивачу. Зняті роботодавцем 26.11.2020 року, а отже прийняті інші особи. 24.12.2020 року [PERSON] були запропоновані наступні вакансії: 1. провідний фахівець з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Голосіївської районної філії КМЦЗ, 2. провідний фахівець з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Голосіївської районної філії КМЦЗ, 3. провідний фахівець з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Дніпровської районної філії КМЦЗ ( на період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку [PERSON] ), 4. провідний фахівець з питань зайнятості відділу взаємодії з роботодавцями Оболонської районної філії КМЦЗ ( на період відпустки [PERSON] , дитина якої потребує домашнього догляду), 5. провідний фахівець з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Оболонської районної філії КМЦЗ ( над період відпустки [PERSON] , дитина якої потребує домашнього догляду), 6. провідний фахівець з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Святошинської районної філії КМЦЗ ( на період відпустки в зв`язку з вагітністю і пологами [PERSON] ). Звіт 3-ПН 24.12.2020 року відповідачем не надавався і не надавався до дати звільнення позивача, а отже в день пропонування вакансій вони були зайняті. Таким чином, згідно звітності інформації про попит на робочу силу (вакансії) ф. №3-ПН станом на 09.11.2020 року у відповідача було - 3 вакантні посади, станом на 17.11.2020 року - 1 вакантна посада, станом на 19.11.2020 року - 4 вакантні посади, станом на 26.11.2020 року - 6 вакантних посад, які не були запропоновані позивачу. Заперечуючи проти позову Київський міський центр зайнятості зазначив, що вакансія провідного фахівця з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг в Солом`янській районній філії КМЦЗ не була запропонована позивачу, оскільки заступником начальника відділу взаємодії з роботодавцями Солом`янської районної філії КМЦЗ Плахотною Н.В. була внесена помилково і паперовий звіт форми №3-ПН на дану вакансію не подавався. При цьому, згідно наказу КМЦЗ №445 від 06.07.2021 «Про притягнення до відповідальності працівників Солом`янської районної філії КМЦЗ» винуватих осіб притягнуто до відповідальності. Також, з приводу розбіжностей у наданих позивачу пропозиціях та внесених даних до Єдиної інформаційно-аналітичної системи (ЄІАС) за 26.11.2020 року Київський міський центр зайнятості зазначив, що провідним фахівцем з питань зайнятості відділу взаємодії з роботодавцями Солом`янської районної філії КМЦЗ Погасій Л.В, відповідальною за внесення вказаної вище звітності, допущено помилку при заповненні двох вакансій, а саме: - внесена вакансія провідного фахівця з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Печерської районної філії КМЦЗ, хоча відповідно до звіту повинна була бути внесена вакансія провідного юрисконсульта Печерської районної філії КМЦЗ; - внесена вакансія провідного фахівця з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг в Оболонській районній філії КМЦЗ, хоча відповідно до звіту повинна була бути внесена вакансія провідного фахівця з питань зайнятості відділу взаємодії з роботодавцями в Оболонській районній філії КМЦЗ; Крім того, даним фахівцем до кожної «тимчасової» (декретної) вакансії (згідно з поданими звітами) до ЄІАС помилково внесено запис «постійна». Враховуючи виявленні порушення в роботі, Наказом КМЦЗ №445 від 06.07.2021 року провідного фахівця з питань зайнятості відділу взаємодії з роботодавцями Солом`янської районної філії КМЦЗ [PERSON] , відповідальну за внесення звітності форми № 3-ПН, за неналежне виконання посадових обов`язків притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. З огляду на зазначене, відповідачем фактично визнано порушення роботодавця при заповненні відомостей про існуючі вакансії та їх доведення [PERSON] у помилковому вигляді із розбіжностями на час звільнення. Приймаючи рішення у даній справі суд звертає увагу на те, що у відповідності до Наказу КМЦЗ №445 Київського міського центру зайнятості, розбіжності між паперовими носіями звітів з форми №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» поданих Київським міським центром зайнятості та інформацією в Єдиній інформаційно-аналітичній системі державної служби зайнятості виявлені і усунуті не під час звільнення [PERSON] , а лише при підготовці до судового засідання по розгляду позовної заяви про поновлення останньої на роботі, при цьому відповідні заходи реагування до відповідальних працівників вжито лише 06.07.2021 року. За таких обставин, вказані докази переконливо свідчать про те, що Київським міським центром зайнятості створено умови вибіркової пропозиції вакансій та маніпулювання відомостями про ці вакансії, що на думку суду є порушенням вимог трудового законодавства щодо пропонування [PERSON] усіх достовірних вакантних посад з постійним характером виконуваної роботи, які реально існували на підприємстві з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору. У разі незаконного звільнення з роботи працівник, згідно з ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Одночасно з цим повинно бути вирішене питання про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Середній заробіток за час вимушеного прогулу обчислюється відповідно до Постанови КМУ від 08 лютого 1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» із змінами від 09.12.2020 року №1213 за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Відповідно до розрахункових листків [PERSON] за листопад, 2020 року, грудень,2020 року та січень, 2021 року дохід позивача за період з 01.11.2020 року по 31.12.2020 року склав 25 236,30 грн. (листопад 2020 року - 14 700,00грн., грудень 2020 року - 10 536,30грн.), кількість фактично відпрацьованих днів з цей період складає 41 день (листопад 2020 року - 21 день, грудень 2020 року - 20 днів). Середньоденна заробітна плата позивача за цей період склала: 25 236,30 : 41 день =615,52грн. Позивач у розрахунках до позову часом вимушеного прогулу зазначає період з 06.01.2021 до 31.12.2021 року, що складає 360 днів. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу складає 615,52 * 360 = 221 587 грн. 20 коп. На підставі викладеного з Київського міського центру зайнятості на користь [PERSON] підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 221 587 грн. 20 коп. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування роботодавцем працівнику моральної шкоди проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральну шкоду [PERSON] обґрунтовує порушенням законного права на працю, приниженням честі, гідності, ігноруванням її прав, втратою у зв`язку з цим престижу та ділової репутації серед знайомих, друзів і родичів, складністю у її віці знайти нову роботу. Крім того, необхідністю витрати особистого часу для поновити порушених прав, що вимагає додаткових, непередбачених раніше, зусиль. З огляду на зазначене, [PERSON] загальну суму завданої моральної шкоди оцінює в 83 935 грн. 98 коп. Разом з тим, позивач не в повній мірі обґрунтувала зазначену оцінку моральної шкоди саме в розмірі 83 935 грн. 98 коп. так як в судовому засіданні не надала відповідних доказів щодо характеру та обсягу страждань, яких зазнала, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) саме на суму позову в цій частині. Суд, враховуючи факт порушення трудового законодавства при звільненні, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає, що діями відповідача [PERSON] заподіяно моральну шкоду на суму 19 000 грн., яка підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб які їх понесли, пропорційно до задоволеної частини вимог. Таким чином, з Київського міського центру зайнятості необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі у розмірі 2 684 грн. за вимогою про поновлення на роботі, а на користь [PERSON] 2 216 грн. сплаченого судового збору за вимогою про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. За ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання судових рішен ь у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць та поновлення на роботі незаконно звільненого працівника. На підставі викладеного,

Outcome: partial