Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області, в якому просила позбавити відповідача батьківських прав відносно його дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей у розмірі по 2833 гривні на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, з 02 грудня 2008 року вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Харківського районного суду Харківської області від 09 січня 2023 року. Від даного шлюбу вони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя у сторін не склалося, з 2015 року відповідач залишив сім`ю і виїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації, участі у вихованні дітей не бере, не цікавиться їх здоров`ям, успіхами у навчанні, матеріально не підтримує. Діти проживають разом з нею і знаходяться на її утриманні. В порядку досудового врегулювання спору від [PERSON] була отримана заява від 28 жовтня 2022 року, засвідчена нотаріусом по місту Балашиха Московської області Кутишевою О.В. про відмову від батьківських прав відносно дітей і визнання того, що він з 2013 року не виконував свої батьківські обов`язки та не виплачував аліменти. Позивачка вважає, що вищевказане свідчить про ухилення відповідача від батьківських обов`язків і є підставою для позбавлення його батьківських прав відносно дітей. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10 квітня 2023 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання, за клопотанням позивача витребувано докази. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 29 червня 2023 року підготовче провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. В матеріалах справи є його нотаріально посвідчена заява, в якій він просить проводити розгляд справи без його участі. Представник Служби у справах дітей Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. За нормами звичаєвого права щодо припинення застосування міжнародних договорів державами у період військового конфлікту між ними, співробітництво з установами юстиції Російської Федерації на цей період не здійснюється. Зважаючи на повідомлення МЗС про розірвання дипломатично-консульських відносин з Російською Федерацією, Конвенція про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року на сьогодні у відносинах з Російською Федерацією не застосовується. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.12.2008 року, який був розірваний рішенням Харківського районного суду Харківської області від 09.01.2023 року по справі №635/1589/22. [PERSON] є громадянином Російської Федерації, що підтверджується копією паспорту, виданого відділом УФМС Росії по Ставропольському краю в м. Георгієвськ та Георгіївському району 02 вересня 2008 року, код підрозділу 260-007. Під час шлюбу у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 25.09.2009 року Безлюдівською селищною радою Харківського району Харківської області, та свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 16.12.2015 року виконавчим комітетом Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області). Як вбачається з Акту обстеження умов проживання від 30.01.2023 року, який складений головним спеціалістом Служби у справах дітей Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області Степановим М.І., за адресою: [ADDRESS] проживають і мають постійне місце реєстрації [PERSON] , [INFO] , власниця будинку, її син [PERSON] , [INFO] , її донька [PERSON] , [INFO] , її мати [PERSON] , [INFO] , її бабуся [PERSON] , [INFO] . Стосунки між ними дружні, умови проживання дітей добрі. Матеріали справи містять заяву [PERSON] , завірену 28.10.2022 року Кутищевою Ольгою Володимирівною нотаріусом Балашихінського нотаріального округу Московської області Російської Федерації, в якій [PERSON] добровільно і безумовно відмовляється від батьківських прав у відношенні своїх неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , і згоден на позбавлення його батьківських прав і усиновлення/удочеріння його дітей в подальшому у відповідності із діючим законодавством. А також підтвердив, що з 2013 року не виконує свої батьківські обов`язки відносно дітей і не сплачував аліменти на їх утримання. Розглядати справу у судових органах просить у його відсутність. Відповідно до Висновку Служби у справах дітей Безлюдівської селищної ради, вони вважають за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав по відношенню до його малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] . Як вбачається із вказаного висновку [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, вихованням дітей не займається, фізичним, духовним та моральним розвитком не цікавиться, матеріально дітям не допомагає, що відповідно до ч.2 ст.164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення його батьківських прав. Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України (статті 164-167). У відповідності до ст. 165 Сімейного Кодексу України " Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина…" та п. 18 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 150 Сімейного Кодексу України передбачено, що, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Верховний Суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" №3 від 30 березня 2007 року розтлумачив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позивач [PERSON] в обґрунтування своїх позовних вимог про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно їх дітей посилається на те, що підставою для позбавлення батьківських прав є відмова відповідача від виконання батьківських обов`язків по їх вихованню і утриманню. В пункті 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з ч.5,6 ст. 19 СК України, Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з Висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Положенням ч. 1 ст. з Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України передбачено, що при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Доводи позивача, про те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, життям дітей не цікавиться, турботи про їх виховання та розвиток не проявляє, не спілкується з ними, відповідачем підтверджені, він добровільно відмовляється від батьківських прав відносно своїх малолітніх дітей. Існування обставин, які перешкоджають участі відповідача у матеріальному утриманні та вихованні дітей, у спілкуванні з ними, судом не встановлено. З урахуванням цих обставин та встановлених фактів, суд погоджується з висновком Служби у справах дітей Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області про доцільність позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав по відношенню до його малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] . Суд вважає, що матеріали справи містять достовірні відомості, які свідчать про навмисне та злісне невиконання відповідачем своїх обов`язків по вихованню своїх дітей, оскільки протягом тривалого часу відповідач не проявляє відносно дітей належної турботи та уваги, не приймає участі у їх вихованні та утриманні, не піклується про стан їх здоров`я та розвитку, не спілкується з ним, хоча зобов`язаний це робити. Приймаючи до уваги обставини справи, враховуючи свідоме нехтування [PERSON] батьківськими правами по відношенню до його малолітніх дітей: сина [PERSON] та доньки [PERSON] і небажання в подальшому виконувати свої батьківські обов`язки відносно дітей, суд прийшов до висновку, що відповідач систематично, свідомо, протягом тривалого часу не виконує батьківські обов`язки, передбачені ст.ст. 150, 153, 180 Сімейного Кодексу України, а тому позбавлення батьківських прав відповідача є доцільним. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ч. 3 ст. ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Позивач визначила спосіб стягнення аліментів з відповідача шляхом стягнення їх у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Частинами 1, 2 ст.182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідачем не надано суду доказів щодо наявності на його утриманні інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків та інших осіб, а також будь-яких доказів щодо стану його здоров`я. Докази, які свідчать про наявність підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дітей в матеріалах справи відсутні, заперечень щодо розміру аліментів відповідачем також не надано. Враховуючи всі вищевикладені обставини, суд вважає необхідним задовольнити вимоги позивача і стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у визначеному позивачкою розмірі прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання до суду позову з вимогами про позбавлення відповідача батьківських правв розмірі 1073,60 гривень і на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн. за вимогою про стягнення аліментів. Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць, відповідно до ст. 430 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved