Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

Позивач 12.05.2023 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 10 000 грн та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 10 000 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 16.09.2015 сторони уклали шлюб, а [INFO] у них народилася донька - [PERSON] . Донька проживає разом з позивачкою та перебуває на її утримані. На початку 2023 року спільне мешкання подружжя було припинено, а рішенням 27.03.2023 шлюб між сторонами розірвано. Відповідач ухиляється від обов`язку утримувати дитину. Останнє відоме місце роботи відповідача було в КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №16» ОМР на посаді фахівця з інформаційних технологій та отримав до сплати з вересня 2022 року по лютий 2023 року - 244 894,61 грн. Тому, вважає за можливе сплату аліментів на утримання доньки у розмірі 10 000 грн. Позивачка вважає, що відповідач має її утримувати до досягнення донькою 3-річного віку, розмір аліментів на дружину також визначає у сумі 10 000 грн. Вказує, що відповідач інших осіб на утриманні не має, він працездатний, має можливість отримувати достатній дохід, має транспортний засіб, його стан здоров`я дозволяє працювати. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15.05.2023 провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 20.06.2023. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні 20.06.2023 надав відзив, згідно якого просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву зазначено, що відповідач вже тривалий час є безробітнім та не має постійного джерела доходів, доводи позивача, що відповідач є матеріально забезпечена людина не відповідають дійсності, оскільки він не веде господарської діяльності, не є ФОП та не є засновником юридичної особи. Стягнення з відповідача аліментів у розмірі 10 000 грн не відповідає принципам розумності та справедливості. Аліменти на утримання дружини надаються у разі якщо відповідач може надавати матеріальну допомогу, а він е може, адже вже тривалий час є безробітнім. У судовому засіданні 20.06.2023 проведеному за участі [PERSON] та її представника [PERSON] , та представника відповідача [PERSON] було долучено до справи відзив, представник позивача підтримала позовні вимоги, вказала, що не бажання відповідача працювати не звільняє його від обов`язку сплачувати аліменти, представник відповідача заперечував проти позову, адже відповідач не має можливості працювати на тому ж місці, позивач не надав доказів розходів на дитину. У судовому засіданні було відкладено розгляд справи на 13.07.2023. У судовому засіданні 13.07.2023 було долучено докази подані представниками сторін, представник позивача [PERSON] просила стягнути аліменти у розмірі 5000 грн на дитину та 3000 грн на дружину, не наполягала на заявленому розмірі позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] підтримав суми вказані представником позивача. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про часткове задоволення позову, зважаючи на наступне. Судом встановлено, що 16 вересня 2015 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Під час шлюбу, а саме [INFO] , у батьків [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.6). З акту від 01.02.2023 сусідів вбачається, що [PERSON] та її дочка [PERSON] фактично проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). 27 березня 2023 рішенням Приморського районного суду м. Одеси у справі №522/2537/23 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.14-15). Дійсно з 15.05.2022 по 01.03.2023 [PERSON] працював на посаді фахівця з інформаційних технологій у Центрі первинної медично-санітарної допомоги №16, та за цей період отримав заробітну плату у розмірі 244 894,61 грн, що вбачається з довідки №337 про заробітну плату (а.с.19). З трудової книжки [PERSON] вбачається, що після звільнення 01.03.2023 він не був офіційно працевлаштований (а.с.36-39). На разі [PERSON] не має зареєстрованих транспортних засобів, однак 02.02.2023 продав автомобіль Мерседес-Бенз С400, а 02.03.2023 продав автомобіль Хюндай Санта Фе, про що свідчить лис Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області територіальний сервісний центр МВС №5141 від 01.07.2023 (а.с.51). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що [PERSON] надає Селянському господарству «Вікторія» в оренду земельну ділянку загальною площею 2га (а.с.54-55). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Відповідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення. Згідно ч.ч.1,5 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Частинами першою та другою статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Сторони дійшли згоди щодо стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 5 000 грн, з врахуванням обставин справи, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 5 000 грн на утримання доньки [PERSON] . Відповідно до ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, передумовою стягнення аліментів такої категорії є додержання двох умов: проживання дитини у одного з подружжя та можливість другого з подружжя надавати матеріальну допомогу. Відповідно до статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, відповідач є працездатною молодою особою, якій не протипоказана праця, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання позивачки [PERSON] яка здійснює догляд за 2-річною донькою сторін. Доказів про те, що відповідач має незадовільний стан здоров`я, який би перешкоджав йому працевлаштуватись, суду надано не було. Також в матеріалах справи відсутні будь-які докази про наявність складних життєвих обставини, які б не давали можливості [PERSON] працювати, отримувати дохід і сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Тож, виходячи з письмових доказів, наявних в матеріалах справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме про можливість стягнути аліменти на утримання дружини у розмірі 3 000 грн, враховуючи розмір аліментів, які необхідно сплачувати відповідачу для утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Тож, виходячи з письмових доказів, наявних в матеріалах справи, враховуючи безумовний обов`язок батька дітей утримувати їх до досягнення повноліття, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial