Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-16 00:00:00

Позивач КС «Істок» звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за договором про споживчий кредит № ДКХ-2561 від 20.09.2021 у розмірі 17778,00 грн та судові витрати по сплаті судового збору. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20.09.2021 до КС «Істок» звернулась [PERSON] із заявою про вступ до Кредитної спілки. На засіданні правління Кредитної спілки на підставі рішення споживчої ради №21 від 20.07.2004 заяву на вступ розглянуто та прийнято рішення про прийом [PERSON] в члени Кредитної спілки «Істок». 20.09.2021 [PERSON] сплатила вступний внесок та обов`язковий пайовий внесок. Отже, [PERSON] набула членства у Кредитній спілці «Істок». 20.09.2021 між позивачем та відповідачем укладено Договір про споживчий кредит № ДКХ-2561, за умовами якого відповідач отримала кредит у сумі 24800, 00 грн. та зобов`язалась повернути одержаний кредит в повному обсязі та у терміни, встановлені кредитним договором. Строк дії договору становить 12 календарних місяців до 20.09.2022 (п.1.1.). Процентна ставка за користування кредитом становить 15,0% річних (п.3.2). Позичальник зобов`язався щомісячно сплачувати платежі, згідно з Графіком повернення кредиту та сплати зобов`язань, що наведено у додатку до кредитного договору, який є його невід`ємною частиною, шляхом внесення готівкою в касі або на зазначений у договорі рахунок (п.4.1, 4.2). Позивач належним чином виконав зобов`язання передбачені умовами Договору, що підтверджується копією видаткового касового ордеру № 100 від 20.09.2021. Відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі здійснював оплату по кредитному договору, систематично порушуючи його умови. У зв`язку з порушенням умов кредитного на виконання заходів досудового врегулювання спору, визначених п.п.6.10 Кредитного договору, 28.03.2023позивачем на адресу відповідача направлено лист-попередження № 23 від 22.03.2023 про наявність заборгованості та з вимогою погасити заборгованість, який залишено без відповіді та борг відповідачем не погашено. Станом на дату подання позовної заяви - 11.06.2023 заборгованість за кредитним договором, з урахуванням сплачених відповідачем сум, становить 17778,00 грн, з яких: заборгованість за основною сумою кредиту - 14764,00 грн, заборгованість за процентами - 3014,00 за період з 20.09.2021 по 11.06.2023. Вказані обставини змусили позивача звернутися до суду з вказаною позовною заявою. 22.06.2023 ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі, призначено судове засідання (а.с.40-41). Представник позивача Бабінець С.М., який діє на підставі довіреності (а.с.37), подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи відповідач, відповідно до вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явилась, в порушення ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомила, відзив не подавала. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно зі статтею 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. 17.07.2023 ухвалою суду постановлено про заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, докази надані в обґрунтування позову, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 20.09.2021 до Кредитної спілки «Істок» звернулась [PERSON] із заявою про прийняття її до членів Кредитної спілки. (а.с.11). На засіданні правління кредитної спілки на підставі рішення спостережної ради КС про делегування правлінню повноважень заяву на вступ розглянуто та прийнято рішення про прийом [PERSON] в члени Кредитної спілки «Істок», що підтверджується копією Витягу з протоколу засідання правління КС «Істок» № 127 від 20.09.2021, копією Витягу з Протоколу № 21 засідання Спостережної ради КС «Істок» від 20.07.2004 (а.с.12,13). 20.09.2021 [PERSON] сплатила перший внесок та обов`язковий пайовий внесок, що підтверджується прибутковим касовим ордером №109 від 20.09.2021 та прибутковим касовим ордером №108 від 20.09.2021 (а.с.14). 20.09.2021 [PERSON] подала заявку до Кредитної спілки «Істок» на отримання кредиту. (а.с.15). Того ж дня 20.09.2021 кредитний комітет Кредитної спілки «Істок» прийняв рішення про надання члену кредитної спілки [PERSON] кредиту у розмірі 24800,00 грн на строк 12 місяців з процентною ставкою 15,0% річних (а.с.16). 20.09.2021 між Кредитною спілкою «Істок» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № ДКХ-2561, згідно умов якого Кредитна спілка «Істок» надає позичальнику у споживчий кредит грошові кошти в сумі 24800 грн., а позичальник зобов`язується повернути наданий кредиті і виконати свої обов`язки за даним договором у повному обсязі (п.1.1). Строк дії договору становить 12 календарних місяців, тобто з моменту підписання цього договору 20.09.2021 і до 20.09.2022 (п.1.2). Сторони визначили, що процентна ставка за користування кредитом є фіксованою, незмінною протягом усього строку дії договору, становить 15% річних з розрахунку 365 календарних днів, та розраховується з залишку заборгованості позичальника за основною сумою кредиту (п.3.2, 3.3). Позичальник щомісячно сплачує кредитору платіж, що складається з частини кредиту та нарахованих згідно умов договору процентів не пізніше дат планової сплати чергового щомісячного платежу у розмірі, вказаних в Графіку повернення кредиту та сплати зобов`язань, наведеному у додатку до Договору, який є його невід`ємною частиною (Графік платежів) (п.4.1). Пунктами 6.10, 6.11, 7.3 Договору сторони погодили, обов`язковість досудового порядку врегулювання спору, за яким у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів більш як на один календарний місяць, кредитор набуває право вимагати від позичальника дострокового повного погашення кредиту та нарахованих процентів. Якщо протягом тридцяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитора позичальник не погасив кредит та/або сплату нарахованих процентів, кредитор набуває право звернутись до суду для стягнення в примусовому порядку (а.с.17-18). Відповідно до Додатку до договору про споживчий кредит № ДКХ-2561 від 20.09.2021 (Графік повернення кредиту та сплати зобов`язань) сума кредиту та нараховані проценти сплачуються позичальником одинадцятими платежами по 2250,00 грн та одним платежем на суму 2166,37 грн по 20.09.2022 включно (а.с.19). Спілкою виконані взяті на себе зобов`язання за договором про споживчий кредит № ДКХ-2561 від 20.09.2021, що підтверджується копією видаткового касового ордеру № 100 від 20.09.2021 про видачу [PERSON] грошових коштів у розмірі 24800,00 грн (а.с.20). Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість за договором про споживчий кредит № ДКХ-2561 від 20.09.2021 члена КС «Істок» Шепеленко Н.В. станом на 11.06.2023, з урахуванням внесених відповідачем грошових коштів, становить 17778,00 грн, з яких: заборгованість за основною сумою кредиту - 14764,00 грн, заборгованість за процентами - 3014,00 (а.с.21,24). З вказаного розрахунку вбачається, що [PERSON] на виконання умов договору внесені грошові кошти 12.10.2021, 11.11.2021, 07.12.2021, 18.01.2022, 09.02.2022 по 2250,00 грн, всього 11250, 00 грн. На адресу відповідача позивачем направлено вимогу № 23 від 22.03.2023 про погашення заборгованості протягом 30 календарних днів, яка повернута позивачу у зв`язку з неотриманням з позначкою на поштовому конверті «за закінченням терміну зберігання» (а.с.22,23). Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що відповідач не мала жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості та не надала суду доказів належного виконання зобов`язання. Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за сумою кредиту, з урахуванням сплачених відповідачем сум, у межах заявлених позивачем вимог, у розмірі 14764,00 грн, обґрунтована та підлягає задоволенню. Щодо стягнення з відповідача нарахованих процентів суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). За змістом частини 2 статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Виходячи з положень частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Крім того, Велика Палата Верховного Суду 10.04.2018 року у справі № 910/10156/17 вказала на існування двох різних значень терміну «користування чужими грошовими коштами». Перше це отримання боржником можливості правомірно платити кредитору борг протягом визначеного часу. Друге значення прострочка грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, однак неправомірно не платить їх. Велика Палата ВС прийшла до висновку, що наслідком неправомірного користування чужими коштами, тобто прострочки виконання грошового зобов`язання (як договірного так і не договірного), є нарахування процентів річних у відповідності до ч. 2 статті 625 ЦК України. Правомірне ж користування чужими грошовими коштами може передбачати виплату процентів, розмір яких визначено законом або договором за правилами ч. 1 статті 1048 ЦК України. Враховуючи викладене, визначальним у застосуванні наведених вище норм є визначення моменту, з якого особа користується чужими грошовими коштами неправомірно, тобто настає прострочення виконання зобов`язання. До цього моменту можливо нарахування процентів як плати, згідно до частини першої статті 1048 ЦК України, після цього моменту нараховуються проценти річні у відповідності до частини другої статті 625 ЦК України. Встановлено, що за умовами договору сторони погодили строк його дії 12 місяців, починаючи з 20.09.2021 до 20.09.2022. Отже, після закінчення строку кредитування банк припинилося право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом. Як вбачається з розрахунку заборгованості, позивачем проводились нарахування процентів на кредитну заборгованість по травень 2023 року включно. Таким чином, позовні вимоги про стягнення процентів підлягають частковому задоволенню за період з 25.10.2021 по 20.09.2022, з урахуванням сплачених відповідачем сум, у розмірі 1412,00 грн = (2626,46 (нараховані проценти) - 1214,46 (сплачені проценти). У задоволенні позовних вимог в частині стягнення процентів за період з 25.10.2022 по 25.05.2023 включно у розмірі 1602,00 грн суд відмовляє з наведених вище підстав. В даних охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У зв`язку з наведеним суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 14764,00 грн та заборгованості по процентам у розмірі 1412,00 грн за період з 25.10.2021 по 20.09.2022, а всього у розмірі 16176,00 грн. При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн, що підтверджується матеріалами справи (а.с.10). Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 КПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (90,99%), та стягує з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 2442,17 грн.

Outcome: partial