Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] у якому просить стягнути з відповідача по справі на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вказана дитина знаходиться на утриманні позивача. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, через дії відповідача вона була вимушена з дитиною залишити місце постійного проживання, вона має вирішувати питання найму житла, забезпечення себе та дитини. У судовому засіданні позивач відсутня, в позовній заяві просить розгляд справи провести без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився. Надав відзив на позовну заяву, згідно якого не заперечує проти стягнення аліментів на сина, просить задовольнити позов частково, а саме стягувати аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, а не у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, як заявлено позивачкою. Зарплата відповідача достатня для того, щоб можна було за утримувати належним чином трирічного сина. На підставі ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.03.2020 року ( а.с. 11). Відповідно до статті 51 Конституції України\~та\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. За положеннями\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до частини 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За нормами частини 3\~статті 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини 1 та 2\~статті 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як передбачено частиною 1\~статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу\~із дня подання такої заяви. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що дані про осіб, які б перебували на утриманні відповідача відсутні. Будь-яких доказів, які б спростовували ці обставини, відповідач не надав, а матеріали справи не містять. Однак,\~позивачка не\~довела належними\~і допустимими\~доказами заявлений\~до стягнення\~розмір аліментів\~у розмірі\~1/3\~ частки\~від доходів\~відповідача, не надано доказів на підтвердження свого та дитини скрутного матеріального становища, а тому, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх малолітнього сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, суд прийшов висновку про стягнення судового збору у розмірі 1073,60 грн з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial