Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-05 00:00:00

В червні 2022 р. до Шевченківського районного суду м. Києва за підсудністю надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чорнєй Віта Володимирівна, про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання спадкоємцем, зміну черговості спадкування, в якому просив встановити факт проживання [PERSON] з померлою [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини - [INFO] , визнати [PERSON] спадкоємцем четвертої черги після померлої [INFO] [PERSON] , змінити черговість одержання [PERSON] права на спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та визнати його спадкоємцем другої черги. Позовні вимоги вмотивовані тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на майно. Відповідач є спадкоємцем другої черги після смерті [PERSON] . Позивач зазначає, що [PERSON] була особою з інвалідністю першої групи, потребувала постійного стороннього догляду. З 2001 р. позивач з [PERSON] стали проживати однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство, мали спільний побут. Позивач надавав [PERSON] матеріальну та моральну підтримку, супроводжував останню до лікарень. В зв`язку з цим, вважає є підстави для встановлення факту проживання однією сім`єю з [PERSON] , визнання його спадкоємцем четвертої черги та зміни черговості спадкування на другу чергу. У відзиві на позов представник відповідача заперечує щодо його задоволення, зазначає, що позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, що виключає можливість встановлення факту проживання з [PERSON] однією сім`єю. Вважає, що позивачем не доведено обставин ведення спільного господарство, наявності спільного бюджету, взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. [PERSON] за життя проживала в незадовільних умовах, не була доглянута. 10.09.2021 р. позивач написав заяву про те, що він не претендує на квартиру за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 20-23 т.2) У відповіді на відзив представник позивача звертає увагу позивач з [PERSON] перебували у фактичних шлюбних стосунках, що визнається Конвенцією, рішеннями ЄСПЛ нарівні з офіційно оформленими стосунками. Звертає увагу, що відповідач взагалі не цікавилась станом здоров`я [PERSON] , матеріальної допомоги не надавала. (а.с. 52-56 т.2) Ухвалою судді від 14.06.2022 р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання з повідомленням учасників справи. Ухвалою суду від 06.09.2022 р. витребувано у приватного нотаріуса Чорнєй В.В. копію спадкової справи №7/2021, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , що померла в 2021 році; в Київському відділі державної реєстрації шлюбів ЦМУМЮ м.Києва інформацію про усі зареєстровані шлюби з 1981 року по даний час позивача [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , зареєстрований в [ADDRESS] із зазначенням анкетних даних дружини за кожний період. Протокольною ухвалою суду від 26.10.2022 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. Ухвалою суду від 28.02.2023 р. витребувано в Олександрійському відділі державної реєстрації актів цивільного стану в Олександрійському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) інформацію про усі зареєстровані шлюби з 1981 року по даний час позивача [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , зареєстрований в [ADDRESS] із зазначенням анкетних даних дружини за кожний період. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали за викладених у позовній заяві обставин, просили його задовольнити. Представник відповідача заперечила щодо задоволення позову. Третя особа в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не відомі. За приписами ч. 1 ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, показання свідків, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 13 ч. 1, 3 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Так, звертаючись до суду з даним позовом позивач вказував, що з 2001 року по 07.09.2021 р. вони проживали з [PERSON] однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний побут та обов`язки по відношенню один до одного. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] померла. З заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулись 20.10.2021 р. відповідач [PERSON] (а.с. 65 т.2) На час смерті [PERSON] проживала у квартирі [ADDRESS] . (а.с. 79 т.2) В матеріалах спадкової справи містяться заяви [PERSON] про прийняття спадщини та намір звернутись до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю з [PERSON] , зміну черговості спадкування. (а.с. 102,106 т.2) Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Статтею 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду: від 30 вересня 2019 року в справі № 554/14633/15-ц (провадження № 61-9952св18) та від 21 березня 2019 року в справі № 461/4689/15-ц (провадження № 61-43735св18). Як роз`яснено у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю. Наведені вище правові висновки суду повністю узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №244/4801/13-ц, від 28 листопада 2018 року в справі №127/11013/17, від 16 січня 2019 року у справі №343/1821/16-ц, від 27 лютого 2019 року у справі№522/25049/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі №354/693/17-ц, від 17 квітня 2019 року у справі №490/6060/15-ц, від 15 серпня 2019 року у справі №588/350/15, від 23 вересня 2019 року у справі №279/2014/15-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі №748/897/18, від 11 грудня 2019 року в справі №712/14547/16-ц, від 12 грудня 2019 року у справі №490/4949/17, від 18 грудня 2019 року в справі №761/3325/17-ц, від 24 січня 2020 року в справі №490/10757/16-ц, від 09 листопада 2020 року №757/8786/15-ц. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року по справі №524/10054/16. На підтвердження факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, спільної участі в утриманні житла, позивач надав медичну документацію щодо стану здоров`я [PERSON] (а.с. 37- 123 т.1), фіскальні чеки, квитанції, датовані 2017-2021 рр., про оплату житлово-комунальних, телекомунікаційних послуг за особовим рахунком, відкритим на ім`я [PERSON] (а.с. 124- 212 т.1), фотознімки (а.с. 40-41 т.2), акт ПП «УЦУН» від 27.10.2021 р. за підписом сусідів, за яким за адресою: [ADDRESS] не зареєстрований, але проживає з 2001 р. [PERSON] (а.с. 32 т.1) Між тим, надана позивачем медична документація щодо стану здоров`я [PERSON] не підтверджує факт їх проживання однією сім`єю, а з наданих квитанцій з оплати ЖКП неможливо встановити факт оплати їх саме [PERSON] , оскільки платником в них вказана [PERSON] . Позивач, допитаний як свідок, зазначив, що познайомився з [PERSON] , з якою почав спільно проживати з 2001 року в квартирі по [ADDRESS] . З [PERSON] жили як чоловік та дружина, мали спільний бюджет, проводили спільно відпустки, допомагав з лікуванням, возив до лікарень, на роботу, в магазини. Разом придбавали техніку, речі в квартиру, де проживали. Зазначив,що перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , але цей шлюб існував формально. [PERSON] було відомо про дружину позивача. Свідок [PERSON] пояснила суду, що з позивачем знайома біля 10 років, [PERSON] знала 7 років, сприймала їх як чоловіка та дружину. Вони мали спільний побут, разом відпочивали, проводили свята. У [PERSON] були проблеми зі здоров`ям, позивач возив її до лікарні, допомагав їй. Вказану інформація знає зі слів [PERSON] та його дочки. Знає, що в позивача була дружина, з якою він не спілкувався. Свідок [PERSON] пояснила суду, що позивач з [PERSON] проживали з 2000 року. Зі слів [PERSON] знає, що позивач платив за квартиру, проводив спільний відпочинок, допомагав по побуту. В лікарню до [PERSON] приїжджав зазвичай позивача та його дочка [PERSON] , привозили їй їжу, медикаменти. Зараз у квартирі [PERSON] проживає сам позивач. Свідок [PERSON] пояснила суду, що позивач давно не проживає зі своє офіційною дружиною, вони не розлучені. Біля 20 років позивач проживав з [PERSON] , вони жили як чоловік та дружина, разом купували продукти, гуляли. Позивач платив за комунальні послуги за квартиру, де жив разом з [PERSON] , допомагав їх, оскільки вона тяжко хворіла. Свідок [PERSON] (дочка позивача) пояснила суду, що позивач почав проживати з [PERSON] з 2000 року, разом відпочивали, проводили спільно час. Позивач проживає в квартирі [PERSON] , після її смерті відповідач повідомила про необхідність звільнити квартиру. Останні 5 років перед смертю [PERSON] не працювала, позивач допомагав їй з лікуванням, оплачував комунальні послуги. Зазначила, що батько давно не спілкувався з матір`ю, їх не відомо чи були вони офіційно розлучені. Свідки позивача хоч і підтвердили факт проживання [PERSON] з [PERSON] , як чоловіка та дружини, ведення спільного побуту, але вони носять загальний характер і не містять посилання на конкретні факти та обставини, які б давали суду можливість дійти висновку про наявність підстав, які входять до предмету доказування у подібних правовідносинах. При цьому, показання свідків [PERSON] , [PERSON] ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, що враховано судом при вирішенні спору. Судом також враховано, що самі по собі показання свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу (постанова Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 129/2115/15-ц). Щодо показань свідків відповідача [PERSON] , [PERSON] , наданих в нотаріальній конторі та посвідчених приватним нотаріусом (а.с.33-38 т.2), варто зазначити наступне. Такого порядку надання показань свідків цивільно-процесуальним законодавством не передбачено. Зокрема, у стст.90-93 ЦПК встановлено спеціальний порядок допиту свідків, що передбачає їх виклик у судове засідання з наданням права задати їм питання усім учасникам справи. Відповідно до чч.2, 3 ст.67 ЦПК свідок зобов`язаний з`явитися до суду за викликом у визначений час і дати правдиві показання про відомі йому обставини. За відсутності заперечень учасників справи свідок може брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Суд може дозволити свідку брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції незалежно від заперечень учасників справи, якщо свідок не може з`явитися до суду через хворобу, похилий вік, інвалідність або з інших поважних причин. У разі неможливості прибуття до суду та участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції за викликом суду свідок зобов`язаний завчасно повідомити про це суд. Надання показань свідків шляхом посвідчення нотаріусом не сприяє всебічному забезпеченню права учасників справи ставити питання свідкам стосовно обставин справи. Вказаного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 20.05.2020 р. у справі №200/17947/16-ц Аналізуючи докази, які були надані позивачем а також свідчення допитаних свідків, судом не було встановлено між позивачем та [PERSON] відносин, які притаманні подружжю. Варто також зазначити, що згідно відповіді Відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Олександрійському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) [PERSON] , [INFO] , перебуває в шлюбі з [PERSON] , [INFO] . Відомості про розірвання вказаного шлюбу відсутні. (а.с. 26 т.3) В судовому засіданні позивач, будучи допитаний як свідок, підтвердив перебування у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] зазначив, що вказаний шлюб існує формально, поза як з 2001 року він фактично проживав з [PERSON] . Відповідно до статті 25 СК України жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу. Аналіз указаної норми дозволяє зробити висновок про те, що для застосування положень вищевказаної статті необхідною умовою є, зокрема, встановлення факту не перебування осіб у будь-якому іншому шлюбі. Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі № 522/1252/14-ц (провадження № 61-11255св18), від 25 квітня 2019 року у справі № 759/4596/18 (провадження № 61-3852св19). У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що при застосуванні статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Отже, вимога щодо встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу позивача з [PERSON] суперечить вимогам статті 25 СК України, оскільки попередній шлюб позивача з [PERSON] не був розірваний. Отже, перебування в зареєстрованому шлюбі виключає встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Вказана позиція міститься і в постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 244/4801/13-ц (провадження № 61-23286св18). Аналогійної позиції дотримується і Верховний Суд в постанові від 17 червня 2020 року у справі № 755/18012/16-ц. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене вище, а також те, що позивачем не було доведено належними та допустимими доказами в розумінні ЦПК України обставин, на які він посилається, підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю з [PERSON] не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, суд не вбачає. Позовні вимоги про визнання спадкоємцем, зміну черговості спадкування є похідними від вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю, яка задоволенню не підлягає, а тому в цій частині потрібно також відмовити. Крім цього, варто зазначити, що за змістом частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин. Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Вказаного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 22.03.2023 р. у справі №753/10668/19 Позивачем не доведено належними та достовірними доказами наявність юридичних фактів, за наявності яких у нього могло виникнути право на спадкування за другою чергою, зокрема здійснення протягом тривалого часу опіки над спадкодавцем, її матеріального забезпечення та надання іншої допомоги. Судом також враховано, що [PERSON] не визнавалась недієздатною або обмежено дієздатною. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що даний позов не підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладено та

Outcome: dismissed