Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-03 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з даним позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON] . За життя [PERSON] заповіту не залишив. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв його син [PERSON] Дружина померлого [PERSON] має право на 1/2 частину у спільному майні подружжя. До спадкового майна входить, зокрема, житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на який не було оформлено відповідних правовстановлюючих документів, що стало причиною відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Просять суд визнати: - за [PERSON] в порядку спадкування після померлого [INFO] батька - [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; - за [PERSON] право власності на 1/2 частину у спільному майні подружжя на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Позовна заява надійшла до суду 18 травня 2023 року. Головуючий суддя своєю ухвалою від 18 травня 2023 року, після усунення позивачами недоліків прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у даній справі та призначив підготовче судове засідання. Позивачі в підготовче судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Куликівська селищна рада надала до суду відзив на позовну заяву, в якій повідомляє про визнання позову в повному обсязі та просить розглядати справу за відсутності представника селищної ради. Від приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Пономаренка Є. П. надійшла заява про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Згідно зі ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що відповідач визнав позов, суд вважає можливим ухвалити рішення у підготовчому засіданні. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Безпосередньо дослідивши письмові докази у справі та матеріали спадкової справи № 160/2022, які надані приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Пономаренком Є. П. щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (а.с.10). Після його смерті відкрилася спадщина. Згідно з довідкою Орлівського старостинського округу № 99 від 28 квітня 2023 року, [PERSON] на день смерті [INFO] , був зареєстрований по [ADDRESS] разом зі своєю дружиною [PERSON] , сином [PERSON] , невісткою [PERSON] та онуками: [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с.8). [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, починаючи з 13 листопада 1961 року (а.с.9). За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01.01.2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми Сімейного кодексу України застосовуються в частині лише тих прав та обов`язків, що виникли після набрання ними чинності. Отже, правовий режим майна подружжя регулюється нормативними актами, які були чинними на момент створення або придбання такого майна. З наявних у справі доказів судом встановлено, що будинок [ADDRESS] було побудовано в 1970 році, тобто під час перебування [PERSON] та [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Майнові відносини, які виникли між ними після реєстрації шлюбу на момент побудови даного житлового будинку регулювались Кодексом про шлюб та сім`ю Української РСР, статтею 22 якого передбачалося, що майно нажите подружжям за час шлюбу визнавалось спільною сумісною власністю. Таким чином, житловий будинок [ADDRESS] належав [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст.ст. 370, 372 ЦК України, ст. 70 СК України у випадку виділу частки або поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно з ч.1, ч.2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Положеннями ст. 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦПК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. З матеріалів спадкової справи № 160/2022 вбачається, що 26 грудня 2022 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Пономаренка Є. П. із заявою про прийняття спадщини за законом, яка відкрилася після смерті батька [PERSON] . 26 грудня 2022 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Пономаренка Є. П. із заявою про відмову від прийняття спадщини, яка відкрилася після померлого чоловіка [PERSON] . [PERSON] отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на сім земельних ділянок, які належали померлому [PERSON] . Відомості щодо інших спадкоємців у спадковій справі відсутні. Таким чином, [PERSON] є єдиними спадкоємцем [PERSON] який прийняв спадщину. Наявності інших спадкоємців, які претендують на спадщину судом не встановлено. Згідно з постановою приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Пономаренка Є. П. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21 квітня 2023 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю у спадкодавця документів, підтверджуючих право власності на вищевказане майно за померлим (а.с.32). Згідно з довідкою КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 338 від 29.01.2023 року станом на 31 грудня 2012 року (згідно з даними інвентаризаційної справи) на будинок [ADDRESS] право власності не зареєстровано (а.с. 28). При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, підлягають з`ясуванню та оцінюються судом записи у погосподарських книгах, ухвалені органами місцевого самоврядування рішення про оформлення права власності громадян на будинки, технічний паспорт на будівлі, документи про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. У копії технічного паспорту на даний будинок вказано, що він має наступну характеристику літерами: житловий будинок А-1, рік побудови 1970 (а.с. 21-27). У довідці, виданій Орлівським старостинським округом № 133 від 15.06.2023 зазначено, що відповідно до погосподарської книги № 1 за 1991-1995 роки Грабівської сільської ради домогосподарство по [ADDRESS] мало статус робочого двору (а.с.45). У витягах з погосподарських книг Грабівської сільської ради на 1991-2025 роки, вказано, що головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] (а.с.14.20). Відомості щодо самочинного будівництва відсутні. Надані суду докази суперечностей не містять та оцінюються судом як достовірні. Положеннями ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту не заборонений законом, зокрема такий, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Згідно п. 23 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Аналізуючи зібрані по справі докази, враховуючи, що будинок за адресою: [ADDRESS] , був побудований [PERSON] та [PERSON] під час зареєстрованого між ними шлюбу, тобто був об`єктом їхньої спільної сумісної власності, кожен з них мав право на 1/2 частину вказаного будинку, спадщину після смерті [PERSON] прийняв [PERSON] , однак позивачі не можуть оформити свої права у позасудовому порядку у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок, право власності на який належним чином не зареєстровано, що є підставою для визнання за позивачами права власності на вказане майно. На підставі викладеного, згідно з ст.ст. 15, 16, 1261, 1269, 1270 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved