Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-28 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, в якому просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] . Свої вимоги, обґрунтовує тим, що 06 березня 2006 року між ним (покупцем) та ТОВ «Трієст» (продавцем), яке діяло на підставі договору від 05 березня 2004 року про інвестування будівництва житлово-офісно-торгівельного комплексу, розташованого у [ADDRESS] , укладеного з ТОВ «Київська фінансово-будівельна компанія» (замовник), було укладено договір № ОАК-150-0-092 купівлі-продажу майнових прав на квартиру. Відповідно до зазначеного договору він придбав майнові права на 1-кімнатну квартиру загальною площею 58,4 кв. м, будівельний № 150 на 2 поверсі в секції «А» об`єкту інвестування, вартість яких становила 413 994,88 грн. 21 січня 2009 року між ним та ТОВ «Трієст» підписано акт приймання-передачі майнових прав. Позивач зазначає, що 29 жовтня 2010 року у зв`язку з тим, що фактична площа квартири, що є предметом договору № ОАК-150-0-092 купівлі-продажу майнових прав на квартиру, виявилась більшою, ніж зазначено в договорі, між ТОВ «Трієст» та позивачем було укладено угоду про проведення остаточних розрахунків за договором № ОАК-150-0-092 купівлі-продажу майнових прав на квартиру, згідно з якою він зобов`язувався сплатити ТОВ «Трієст» кошти в сумі 8 910,72 грн, які були сплачені цього ж дня. Крім того, 29 жовтня 2010 року позивачем було укладено договір № 150-А про надання житлово-комунальних послуг з ТОВ «Житлосервіс». 01 листопада 2010 року ТОВ «Київська фінансово-будівельна компанія» передала йому квартиру [ADDRESS] на 22 поверсі згідно з актом приймання-передачі квартири у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . 19 липня 2018 року він звернувся до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] . Однак 25 липня 2018 року державний реєстратор видала рішення про відмову у державні реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки ним на було надано документу, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси; затверджений особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб, перелік фізичних та юридичних осіб, кошти яких залучалися для будівництва об`єкта нерухомого майна. З метою отримання копії переліку фізичних та юридичних осіб, кошти яких залучалися для будівництва будинку [ADDRESS] він звернувся до ТОВ «Житлосервіс» із відповідним запитом, у відповідь на який ТОВ «Житлосервіс» зазначило, що не має запитуваної інформації від забудовника. Також звернувся з тим же запитом до ТОВ «Київська фінансово-будівельна компанія», яке було перейменовано на ТОВ «Ерст Інвестмент», однак лист повернувся у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Крім того, у відповідь на адвокатський запит № 186/09-18 від 19 вересня 2018 року Головне управління ДФС у м. Києві повідомила, що згідно даних ІТС «Податковий блок» ТОВ «Ерст Інвестмент» не сплачує податки по м. Києву з 2013 року. Разом з тим, згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 11 грудня 2012 року було внесено інформацію щодо відсутності юридичної особи за вказаною адресою, а 30 грудня 2011 року ТОВ «Трієст» припинено за судовим рішенням Господарського суду м. Києва № 43/155 від 21 грудня 2011 року у зв`язку з визнанням юридичної особи банкрутом. Таким чином, ТОВ «Трієст» і фактично, і юридично припинило своє існування, правонаступників немає, у зв`язку з чим, не може мати цивільних прав та обов`язків. Враховуючи вищевикладене, отримати затверджений особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб, перелік фізичних та юридичних осіб, кошти яких залучалися для будівництва об`єкта нерухомого майна, у позивача можливості немає, а його відсутність перешкоджає йому у реєстрації права власності на належну йому квартиру, тому звернувся до суду з указаним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 жовтня 2020 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Жовноватюк В. С. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2019 року відкрито загальне позовне провадження за вищевказаним позовом та призначено підготовче судове засідання. 11 листопада 2019 року до суду надійшов відзив Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, в якому представник зазначив, що після 30 квітня 2016 року Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві не має повноважень щодо вчинення будь-яких реєстраційних дій. Забезпечення здійснення зазначених функцій і повноважень з 01 травня 2016 року покладено на Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Враховуючи викладене, а також, що дії посадових осіб Головного територіального управління юстиції у м. Києві та його підпорядкованих осіб позивачем не оскаржуються, при розгляді справи покладається на розсуд суду. 12 лютого 2020 року до суду надійшло клопотання позивача про заміну неналежного відповідача Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві на належного відповідача - Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), яке ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 12 лютого 2020 року, занесеною до протоколу судового засідання, було задоволено. 29 липня 2020 року до суду надійшов відзив відповідача, в якому представник зазначив,що у разі задоволення позову позивач має право звернутися із заявою та відповідними документами до Департаменту для розгляду питання про державну реєстрацію права власності державним реєстратором, тому просив вирішити спір з наявними матеріалами справи та відповідно до вимог чинного законодавства. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 17 вересня 2020 року, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Розпорядженням Виконуючого обов`язки керівника апарату Петухової А. О. від 03 лютого 2021 року № 29 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 760/27119/19, провадження № 2/760/1301/21 у зв`язку з перебуванням головуючого судді Жовноватюк В. С. у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами. На підставі вищевикладеного та відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду для розгляду вказаної цивільної справи визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М. 05 лютого 2021 року ухвалою суду вищевказану справу прийнято до розгляду головуючим суддею Ішуніною Л. М. та призначено судовий розгляд по суті. Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, однак в матеріалах справи наявна заява позивача про розгляд справи у його відсутність. Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, у поданому до суду відзиві представник просив розглядати справу у його відсутність. Третя особа явку свого представника в судове засідання не забезпечила, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом установлено, що 06 березня 2006 року між ТОВ «Трієст» (продавець) в особі директора Саханова А. В., який діє на підставі Статуту та Договору від 05 березня 2004 року про інвестування будівництва житлово-офісно-торгівельного комплексу, розташованого в [ADDRESS] , укладеного з ТОВ «Київська фінансово-будівельна компанія» (замовник) та позивачем (продавець) був укладений договір № ОАК-150-0-092 купівлі-продажу майнових прав на квартиру. Відповідно до пункту 1.1. вказаного договору продавець продає, а покупець купує майнові права на квартиру (об`єкт) в об`єкті інвестування. Згідно з пунктом 1.4. договору за умови виконання своїх обов`язків за цим договором покупець одержує від продавця документи, необхідні для оформлення правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності покупця на об`єкт. Продавець зобов`язаний надати покупцю зазначені документи після отримання їх від замовника. Пунктом 1.5. договору визначено, що майнові права на об`єкт за цим договором передаються продавцем покупцю шляхом підписання акта приймання-передачі майнових прав. Акт приймання-передачі майнових прав підписується сторонами не пізніше 5 календарних днів з дати здійснення покупцем оплати 100% вартості майнових прав, що визначена у пункту 4.1. цього договору (413 994,88 грн). Право власності на майнові права на об`єкт переходить від продавця до покупця після підписання Акта приймання-передачі майнових прав. Відповідно до пункту 1.6. інформація про об`єкт: 1-кімнатна квартира загальною площею 58,54 кв. м, будівельний № 150, на 22 поверсі в секції «А» об`єкту інвестування. У разі зміни фактичної площі об`єкту на момент його прийняття покупцем від замовника ціна продажу майнових прав за цим договором підлягає відповідному коригуванню. 21 січня 2009 року на виконання умов вищевказаного договору позивач сплатив грошову суму в розмірі 413 994,88 грн, у зв`язку з чим, був підписаний акт приймання-передачі майнових прав від 21 січня 2009 року, за яким продавець передав, а покупець прийняв майнові права на 1-кімнатну квартиру загальною площею 58,54 кв. м, будівельний № 150, на 22 поверсі в секції «А» в житлово-офісно-торгівельному комплексі, розташованому в [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що фактична площа квартири, що є предметом договору № ОАК-150-0-092 купівлі-продажу майнових прав на квартиру, виявилась більшою, ніж зазначено в договорі, між ТОВ «Трієст» та позивачем було укладено угоду про проведення остаточних розрахунків за договором № ОАК-150-0-092 купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 29 жовтня 2010 року, згідно з якою позивач зобов`язувався сплатити ТОВ «Трієст» кошти в сумі 8 910,72 грн, які були сплачені ним цього ж дня, що підтверджується квитанцією № QS7574407 від 29 жовтня 2010 року. Крім того, 29 жовтня 2010 року позивачем було укладено договір № 150-А про надання житлово-комунальних послуг з ТОВ «Житлосервіс», за яким виконавець забезпечує надання споживачеві житлово-комунальних послуг, кількість та якість яких регулюється відповідними нормативно-правовими документами, а також надання інших послуг на умовах передбачених цим договором. 01 листопада 2010 року між ТОВ «Київська фінансово-будівельна компанія» та позивачем буд підписаний Акт приймання-передачі квартири у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] (Торговельно-діловий та житлово-офісний комплекс на перетині [ADDRESS] ), відповідно до якого замовник передав, а покупець прийняв 1-кімнатну квартиру [ADDRESS] . Враховуючи викладене, 19 липня 2018 року позивач подав заяву до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за реєстраційним номером 29238645 для проведення державної реєстрації прав власності на вищевказану квартиру. 25 липня 2018 року державним реєстратором було прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 42223838, оскільки заявником не подано документи, засвідчені забудовником, що дають змогу ідентифікувати місце знаходження спірної квартири, а саме: документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси; затверджений особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб, перелік фізичних та юридичних осіб, кошти яких залучалися для будівництва об`єкта нерухомого майна. На підставі викладеного, позивач через свого представника звернувся до Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, Управління житлово-комунального господарства та будівництва Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, ТОВ «Житлосервсіс» та замовника із відповідними запитами для отримання вищевказаних документів. 03 вересня 2018 року листом Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації на адресу позивача було направлено копію розпорядження Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації від 21 травня 2008 року № 832 «Про присвоєння поштової адреси новозбудованим житловим будинкам торговельно-ділового та житлово-офісного комплексу на перетині [ADDRESS] », відповідно до якого, вищевказаному комплексу було присвоєно поштові адреси: житловому будинку (перша секція) - [ADDRESS] , житловому будинку (друга секція) - [ADDRESS] ; житловому будинку (третя секція) - [ADDRESS] . Також, позивачем було отримано Акт готовності об`єкта до експлуатації від 02 грудня 2009 року, відповідно до якого закінчений будівництвом об`єкт будівництво торговельно-ділового та житлово-офісного комплексу на перетині [ADDRESS] вважається готовим до експлуатації, та свідоцтво № [NUMBER] про відповідність закінченого будівництвом об`єкта будівництво торговельно-ділового та житлово-офісного комплексу на перетині [ADDRESS] проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, та підтвердження його готовність до експлуатації, видане 25 грудня 2009 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві. Крім того, 19 вересня 2018 року позивач звернувся до ТОВ «Житлосервіс» із листом, в якому просив надати завірену копію переліку фізичних та юридичних осіб, кошти яких залучалися для будівництва об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] . 20 вересня 2018 року ТОВ «Житлосервіс» надало відповідь, в якій повідомило, що не має інформації від забудовника житлового будинку [ADDRESS] стосовно переліку фізичних та юридичних осіб, кошти яких залучалися для будівництва вищевказаного житлового будинку. Разом з тим, отримати вищевказаний перелік від забудовника чи продавця позивач позбавлений можливості, оскільки відповідно до відомостей з витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ Трієст» (продавець) 30 грудня 2011 року припинено у зв`язку з визнанням його банкрутом відповідно до рішення Господарського суду міста Києва від 21 грудня 2011 року, а забудовник відсутній за юридичною адресою, про що внесено запит до реєстру. Крім того, лист, який позивач надіслав забудовнику для отримання завіреної копії вищевказаного переліку повернувся за закінченням терміну зберігання. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом ( стаття 328 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом установлено, що позивач виконав свої зобов`язання за договором № ОАК-150-0-092 купівлі-продажу майнових прав на квартиру, а саме: оплатив у повному обсязі вартість майнових прав, доплатив суму, яка була визначена у зв`язку зі збільшенням площі квартири, однак ТОВ «Трієст» (продавець) та ТОВ «Київська фінансово-будівельна компанія» (замовник) (нове найменування - ТОВ «Ерст Інвестмент») своїх зобов`язань, визначених пунктом 1.4. вищевказаного договору, щодо передачі [PERSON] документів, необхідних для оформлення права власності на квартиру, не виконали. Згідно з частиною другою статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до пункту 11 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461, датою прийняття в експлуатацію об`єкта є дата реєстрації декларації або видачі сертифіката. В ході судового розгляду встановлено, що об`єкту будівництва було присвоєно поштову адресу та введено в експлуатацію, між [PERSON] та ТОВ «Київська фінансово-будівельна компанія» підписано акт прийому-передачі спірної увартиру, а позивачу наданий технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] . З огляду на викладене, не виконання продавцем та забудовником належним чином своїх зобов`язань за укладеним з позивачем договором, створює перешкоди для оформлення за позивачем у встановленому законом порядку права власності на спірну квартиру, яку він проінвестував, сплативши її вартість в повному обсязі, то вимоги позивача є законними і обґрунтованими, а обраний ним спосіб захисту його порушених прав є ефективним. Водночас, сам по собі факт не звернення позивача до суду з позовом про зобов`язання надати документи, необхідні для оформлення права власності, не може бути підставою для відмови у задоволенні його позову. Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/3428/15-ц. Згідно з вимогами статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку про задоволення позову. З огляду на викладене,

Outcome: approved