Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-26 00:00:00

Позивач [PERSON] інтереси якої представляє адвокат Госедло О.І., звернулася до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач послалася на те, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі, який рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 30 березня 2020 року розірвано. За час спільного проживання у шлюбі [INFO] них народилась дочка [PERSON] , яка проживає разом з нею та перебуває частково на її утриманні. Виховання та забезпечення дочки вона здійснює самостійно, додаткові витрати також несе самостійно. Відповідач після розірвання шлюбних відносин з ними не проживає та з дочкою спілкується дуже рідко. Дочка навчається на першому курсі Надвірнянського коледжу Національного транспортного університету, за контрактною формою навчання. За рік навчання необхідно сплатити 15000,00 грн. Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 09 серпня 2019 року у справі № 348/797/19, задоволено позов позивачки про стягнення аліментів на утримання дітей та стягнуто, зокрема, з відповідача на її користь, на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. на дитину щомісячно, до досягнення нею повноліття. Відповідач визначені рішенням суду аліменти постійно не сплачує, в зв`язку з чим виникає заборгованість, яка є і на сьогодні. Визначені аліменти не забезпечують належного рівня життя та гармонійного розвитку дочки, а саме: необхідного харчування, медичного догляду, лікування, навчання, розвитку здібностей тощо. Крім призначених аліментів, відповідач жодним чином матеріально не допомагає ні їй, ні дочці. Не надає будь-яких додаткових коштів на повсякденні потреби дитини. Утримувати дочку самостійно їй важко. Розмір аліментів у сумі 1500, 00 грн. є невеликим. Відповідач у добровільному порядку не бажає сплачувати аліменти у більшому розмірі. Тому позивач просить збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 09.08.2019 у справі № 348/77/19, та стягувати із відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 грн. на щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, та стягнути на її користь судові витрати. Ухвалою суду від 20 жовтня 2022 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. 11 листопада 2023 року від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що відповідач позов не визнає, вважає його безпідставним та необгрунтованим. Наведені в позовній заяві твердження про те, що її коштів не вистачає на утримання дитини та забезпечення її всім необхідним, належного рівня життя, необхідного для її фізичного розумового, духовного розвитку не підтверджені жодними доказами. Так, твердження позивача про те, що дочка навчається в Надвірнянському коледжі НТУ за контрактною формою та вартість її навчання становить 15000 грн., не відповідає дійсності, оскільки дочка навчається на бюджетній формі навчання, тобто безоплатно. Не відповідають дійсності твердження позивачки про те, що відповідач постійно не сплачує аліменти і має заборгованість по аліментам, оскільки відповідач систематично сплачує на утримання дочки [PERSON] аліменти у визначеному судом розмірі і заборгованості по аліментам немає, що підтверджується відповідними квитанціями. Також відповідач дає кошти понад розмір сплачуваних аліментів особисто дітям, в 2021році повністю оплатив лікування зубів дочки [PERSON] . Також позивачкою не долучено жодного доказу про те, що відповідач працює в Чехії та отримує значні доходи, в дійсності на даний час відповідач не працює, має тимчасові підробітки, його майновий стан - складний. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 17 листопада 2022 року від Надвірнянського коледжу Національного транспортного університету була витребувана інформація про те, за якою формою навчання контрактною чи бюджетною навчається дочка сторін [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 26 грудня 2022 року від Державної прикордонної служби України була витребувана інформація про перетин кордону в період з січня 2022 року по грудень 2022 року включно відповідачем [PERSON] . Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 16 січня 2023 року від Державної прикордонної служби України була витребувана інформація про розмір податку з доходів фізичних осіб та єдиного соціального внеску, сплачених з доходів [PERSON] за період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги, суду пояснила, що вона самостійно утримує дочку. З часу винесення рішення про стягнення аліментів її сімейний стан не змінився, однак померла її мати, яку вона поховала, на даний час вона допомагає батьку. Крім неї, у батька є ще 5 дітей, але вони не можуть допомагати батьку. Вона працює, заробітна плата її не змінилася. Старша дочка досягла повноліття, але вона не працює. Молодша дочка [PERSON] наразі навчається на бюджетній формі навчання, на час подання позову було ще не зрозуміло, чи буде зарахована на бюджетне навчання. Відповідач жодних коштів дітям не надавав, подарунків теж не дарував. Відповідне стоматологічне лікування дочці оплатив відповідач. Їй відомо про те, що відповідач купив квартиру зі слів його сестри та односельчан. Будинок, у якому вони разом проживали, належить сестрі за заповітом. Вона має захворювання кисті руки, з приводу чого проходить періодичне хірургічне лікування. Представник позивача - адвокат Госедло О.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Зазначив, що сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , утриманням якої здебільшого займається позивач, яка не може забезпечувати дитину всім необхідним. В неї змінився матеріальний стан та для неї стало тягарем утримувати доньку. Відповідач проживає та працює в Чехії, крім аліментів, іншої допомоги взагалі не надає дочці. Він знаходиться за кордоном та скриває свій дохід. Усної домовленості між позивачем та відповідачем щодо користування будинком та несплати аліментів не було. Представник відповідача -адвокат Гайтанюк М.М. у судовому засіданні зазначила, що дочка сторін поступила до навчального закладу на державну форму навчання, тобто навчається безоплатно. Відповідач систематично сплачує аліменти, позивачка замовчує той факт, що влітку 2021 позивач оплатив протезування зубів дочці [PERSON] . Відповідач вкладався в чужий будинок, залишив усе позивачці та дітям. Доказів того, що він придбав квартиру немає. Факт виїзду за кордон сам по собі не тягне за собою великих доходів. Відповідач втратив роботу з початку року. Ні у кого із сторін не з`явилося нових членів сім`ї та утриманців. Доказів того, що позивач утримує батька, суду не надано. Мінімальний розмір аліментів, який передбачений законодавством, навіть у більшому розмірі відповідач сплачує систематично. Майновий стан позивача не змінився, з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів, більш того, одна з дочок стала повнолітньою, тож має можливість працювати. Надані позивачем медичні документи не підтверджують систематичності лікування з приводу захворювання. Зазначила, що позивачем не надано жодних доказів щодо погіршення чи поліпшення матеріального становища як її, так і відповідача, що є підставою для зміни розміру аліментів, а тому правові підстави для зміни розміру аліментів відсутні. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши в судовому засіданні надані сторонами докази, оцінивши їх у сукупності, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача проти позову, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 30 березня 2020 року (а.с.11-12). У даному шлюбі у сторін народилася дитина- донька [PERSON] , [INFO] , батьками якої згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Добротівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області 12 лютого 2007 року, вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.7) та яка після розірвання шлюбу проживає разом із матір`ю- позивачем [PERSON] (а.с.11-12). Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 09 серпня 2019 року із [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі по 1500 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, про що було видано виконавчий лист № 348/797/19 (а.с.4-5,6). Дочка сторін [PERSON] , [INFO] , наразі є повнолітньою та виплата аліментів на її утримання припинилася. Стягнуті аліменти відповідачем [PERSON] сплачуються систематично, що підтверджується копіями про здійснення поштових переказів (а.с.30-39). Із акту обстеження матеріально-побутових умов від 28 вересня 2022 року, складеного депутатом Ланчинської ТГ, вбачається, що [PERSON] проживає разом зі своїми дітьми: [PERSON] , [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та має у користуванні земельну ділянку площею 0,03 га. Батько за даною адресою не проживає з 09.02.2022 року, так як знаходиться за кордоном. Сім`я потребує допомоги (а.с.10). Із акту обстеження матеріально-побутових умов, складеного депутатом округу № 6 вбачається, що [PERSON] фактично проживає разом за адресою: [ADDRESS] у будинку своєї сестри [PERSON] (а.с.48). Неповнолітня донька сторін [PERSON] навчається у відокремленому структурному підрозділі «Надвірнянський фаховий коледж Національного транспортного університету» за денною формою навчання за спеціальністю «Фінанси, банківська справа та страхування» на І курсі з державною формою навчання з 01 вересня 2022 року, термін закінчення - 30.06.2025, станом на 10.11.2022 [PERSON] у гуртожитку не проживає (а.с.70,87). Позивач [PERSON] працює в Навчально-оздоровчому центрі при БМУ-4 філії БМФ «Укргазпромбуд» АТ «Укртрансгаз» на посаді прибиральника службових приміщень служби адміністративно-господарського забезпечення з 11 грудня 2018 року по даний час (а.с.76). Відповідно до довідки про доходи № 8/3/41 від 20.01.2023 [PERSON] за період з квітня 2022 по вересень 2022 включно отримала дохід у розмірі 74948,75 грн. (а.с.103). Позивачка [PERSON] була на консультації у сімейного лікаря КНП ЦПМСД Ланчинської селищної ради та їй встановлено діагноз: Гіпертонічна хвороба ІІ ст. 2 мст р3. ІХС СНІІ. Доброякісне новоутворення правої кисті, що підтверджується довідкою № 85 від 10.04.2023 (а.с.138). Відповідно до електронного листка непрацездатності [PERSON] перебувала на лікарняному з 23.09.2021 по 01.10.2021, при цьому причина непрацездатності зазначена як «тимчасова непрацездатність внаслідок захворювання або травми, що не пов`язані з нещасним випадком на виробництві, захворювання або травма загального характеру» (а.с.137). Позивач [PERSON] направлялася на консультацію до хірурга, що підтверджується електронним направленням сімейного лікаря, яке дійсне з 10.04.2023 по 09.04.2023 (а.с.139). Згідно довідки Ланчинської селищної ради № 48 від 31.01.2023 вбачається, що [PERSON] дійсно за власні кошти похоронила свою маму [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.136). Позивач [PERSON] перебувала у відпустці без збереження заробітної плати з 24.01.2023 по 07.02.2023, та з 24 по 28 квітня 2023 року, що підтверджується довідкою з місця роботи ( а.с. 135). Згідно відповіді Надвірнянської районної філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості № 787-26.1/24-22 від 15.11.2022 вбачається, що відповідач [PERSON] на обліку як безробітний не перебуває (а.с.65). Згідно листа Головного управління ДПС в Івано-Франківській області № 121/5/09-19-12-01-05 від 31.01.2023 вбачається, що інформація щодо джерел та сум доходів, отриманих від податкових агентів та сплачених податків за період з 1 по 3 квартал 2022 стосовно [PERSON] відсутня. Крім того, [PERSON] за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до ГУ ДПС в Івано-Франківській області не сплачував (а.с.111). Відповідно до інформації, наданої Центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 91-316/18/23-вих. від 04.01.2023 вбачається, [PERSON] перетнув державний кордон України 10.02.2022 на виїзд в пункті пропуску Краківець (а.с.89). Наданою Ланчинською селищною радою інформацією № 76 від 04.11.2022 та інформацією з Державного реєстру прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно не підтверджено право власності сторін на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] (а.с.41-47). До правовідносин, що виникли між сторонами суд застосовує наступні правові норми. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.142 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Положеннями ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, зміна способу стягнення аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ст. 192 ч. 1 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані між собою. Зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі № 459/2181/17. У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При цьому стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни способу стягнення або розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - 2833 гривні. Відповідно, 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на час розгляду справи становить 1416,50 грн. У даному випадку відповідач сплачує аліменти у розмірі 1500 грн. Відповідно до положень частини третьої статті 12, статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Необхідність збільшення розміру стягуваних аліментів позивач аргументує тим, що визначений до сплати попереднім рішенням суду розмір аліментів є недостатнім для задоволення потреб доньки та вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 грн. щомісячно, до досягнення нею повноліття. Разом з тим вказані обставини лише самі по собі не можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів. Поліпшення матеріального становища відповідача, про яке позивач зазначала в позові, не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні. Так, доказів того, що відповідач придбав квартиру суду надано не було. Доказів того, що у власності відповідача знаходяться транспортні засоби, суду також надано не було. Факт виїзду за кордон сам по собі не тягне за собою великих доходів. Навпаки, як було встановлено в судовому засіданні, відповідач не працює, має тимчасові підробітки, його майновий стан - складний. Майновий стан позивача не змінився з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів, позивач як на час ухвалення рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 09 серпня 2019 року, так і станом на даний час працює в Навчально-оздоровчому центрі при БМУ-4 філії БМФ «Укргазпромбуд» АТ «Укртрансгаз» на посаді прибиральника службових приміщень служби адміністративно-господарського забезпечення. Ні у кого із сторін не з`явилося нових членів сім`ї та утриманців, більш того, одна з дочок сторін досягла повноліття. Доказів того, що позивач утримує батька, суду не надано. В судовому засіданні також встановлено, що відповідач систематично сплачує аліменти за рішенням Надвірнянського районного суду від 09 серпня 2019 року, заборгованості по сплаті аліментів не має. В 2021 році відповідач оплатив стоматологічне лікування дочці [PERSON] . Надані позивачем медичні документи не підтверджують систематичності лікування з приводу захворювання кисті руки. Позивачем не надано до суду будь-яких доказів, які б свідчили про збільшення витрат на утримання неповнолітньої доньки, а також даних про те, що їх середньомісячний розмір становить 5000,00 грн., виходячи із рівності обов`язку батьків щодо утримання дитини. Також суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне. Законом України «Про внесення змін до статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» щодо обов`язку виконавця проводити індексацію розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі» від 01 вересня 2020 року № 831-ІХ встановлено, що індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, виконавцем у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку. Індексація розміру аліментів проводиться щороку, починаючи з другого року після визначення розміру аліментів. Відповідно до ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» у вказаній редакції Закону від 01 вересня 2020 року, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Отже, тривале зростання загального рівня цін, що відображує зниження купівельної спроможності грошової одиниці ( інфляція) також не потребує звернення отримувача аліментів до суду з відповідним позовом про збільшення розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, оскільки законодавством передбачено відповідний механізм індексації ( підвищення) розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі. За таких обставин, суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання, що у задоволенні позову [PERSON] про збільшення розміру аліментів слід відмовити, оскільки позивач не довела належними та допустимими доказами наявність обставин, які відповідно до ст. 192 СК України є підставою для зміни розміру аліментів. Згідно з ч.1ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що при пред`явленні позову [PERSON] не сплатила судовий збір, оскільки на підставі п.3 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від його сплати. Разом з цим, у задоволенні пред`явленого нею позову відмовлено у повному обсязі, тому підстави для розподілу судових витрат відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed