Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із даним позовом та просить визнати буд. [ADDRESS] об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, поділити його і земельну ділянку площею 0,0853 га кадастровий номер 5910400000:06:053:0033 по 1/2 ч. кожному, визнавши за сторонами право власності. Вимоги обгрунтовує тим, що з 1996 р. перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] та проживали у її батьків в с.Попівка Конотопського р-ну. 09.01.2002 р. за спільні кошти придбали буд. [ADDRESS] на земельній ділянці площею 832 кв.м. Влітку розібрали веранду, дах, побудували нову мансарду, підвели газ та воду. 02.11.2002 р. офіційно зареєстрували шлюб. З 2002 р. по 2007 р. на земельній ділянці розібрали погріб та старий сарай, побудували літню кухню, 02 сараї, вбиральню, душ, гараж, нову огорожу, облаштували двір. Право власності на спірне майно зареєстровано за відповідачем. Однак, з часом їх подружні відносини погіршились і на даний час мають намір розлучитися. [PERSON] не визнає її права власності на 1/2 ч. придбаного ними під час проживання однією сім`єю та перебудованого в період зареєстрованого шлюбу за спільні кошти вищевказаного житлового будинку з господарчо-побутовими будівлями, тому поділити за взаємною згодою його і земельну ділянку не вдалося, що і змусило звернутись з позовом до суду. [PERSON] , її представник [PERSON] підтримують позовні вимоги та просять задовольнити, фактично пославшись на вищевикладене. Відповідач [PERSON] , його представник [PERSON] заперечують задоволенню позову та пояснили, що відповідач придбав спірне майно перебуваючи у шлюбі з першою дружиною для спільного сина. Головні роботи по поліпшенню житла було проведено влітку 2002 р., до розірвання шлюбу і одруження з позивачем, за власні кошти і матеріали придбані раніш. Під час шлюбу також відбувалися поліпшення, знову ж таки за його кошти, оскільки [PERSON] ніде не працювала. Відповідно до вимог ст.ст. 12-13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести\~ обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Встановлено судом, що з 06.10.1978 р. по 27.09.2002 р. [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с. 29, 83), під час якого 09.01.2002 р. придбав буд. [ADDRESS] (а.с.7-22). 02.11.20002 р. сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану (а.с.27, 30-33), який рішенням суду від 28.07.21 р. розірвано, а позивач змінила прізвище (а.с. 209). Позивач у позовній заяві зазначає, що спірне майно було придбано сторонами під час перебування у фактичних шлюбних відносинах. Однак, суд не бере дане твердження до уваги, оскільки таке спростовується вищевказаними свідоцтвами про одруження та розірвання шлюбу (а.с. 27, 29,83). Крім показів свідків, які знову ж таки спростовуються вказаними документами, жодних інших доказів на підтвердження даної обставини суду не надано. Більше того, [PERSON] і не просить встановити даний факт, як і інші. Згідно ч.1 ст. 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно висновку експерта виконані поліпшення у будинковолодінні за адресою: [ADDRESS] є істотними (а.с. 41-74). Норми СК у ст.ст. 57, 60 встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна, згідно з якими : 1) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної часткової власності; 2) майно, набуте кожним із подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них. З метою збереження балансу інтересів подружжя, дотримуючись принципів добросовісності, розумності і справедливості СК містить винятки із загального правила. Зокрема, відповідно до п.3 ч.1 ст. 57 СК особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею/ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй/йому особисто. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної власності на майно подружжя) визначені у ст. 60 СК. За змістом цієї норми належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Виходячи з наведеного для правильного застосування ст. 60 СК та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не тільки факт набуття\~ цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя ( Постанова ВСУ від 01.07.2015 р. №6-612цс15). Отже, у даному випадку позивачу необхідно було б довести той факт, що джерелом набуття спірного майна є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Свідок [PERSON] пояснила, що під час перебування у шлюбі з [PERSON] за 20000 доларів США придбали буд. [ADDRESS] для сина. Вона, чоловік і дитина працювали. Добудовували житло за кошти сімейного бюджету. Крім того, використовувалися раніше заготовлені матеріали, які відповідач виписував у лісгоспі, а саме дошку, брус, тощо. По теплу у 2002 р. розпочали ремонт, провели воду і газ, будували 02 поверх. Свідоцтво про розірвання шлюбу отримала у вересні 2002 р., коли сім`я фактично розпалася. Свідок [PERSON] показав, що є братом колишньої дружини відповідача [PERSON] . Будинок останні придбали для племінника [PERSON] . В червні-серпні 2002 р. допомагав їм обшивати вагонкою 02 поверх, було зроблено чорнову підлогу, каналізацію, дах, паркан, фронтони, проведено воду. У [PERSON] була в наявності дошка з якої робилася вагонка. 01 поверх був відремонтований, вставлено нові вікна. Свідок [PERSON] пояснив, що є сусідом родини [PERSON] напроти. У 2002 р. відповідач придбав\~ буд. [ADDRESS] . На протязі того ж року розібрали дах і будівлі, добудували 02 поверх. У житлі розпочали проживати ближче до зими. З трудової книжки відповідача та довідки ДПСУ ГУ ДПС у Сумській обл. вбачається, що за час перебування у шлюбі з позивачем він працював на різних посадах і займався підприємницькою діяльністю, внаслідок чого отримував дохід (а.с. 84-89). Також, під час перебування у шлюбі, на момент придбання будинку і проведення поліпшень, працювала і отримувала дохід [PERSON] (а.с. 237-238). Як пояснила у судовому засіданні [PERSON] докази того, що вона під час шлюбу працювала і отримувала дохід, батьки надавали гроші на будівництво і ремонт житла, у неї відсутні. Таким чином, суд приходить до переконання, що позивач у судовому засіданні, як того вимагає ст. 81 ЦПК України, не довела факт отримання нею під час перебування у шлюбі та витрат її особистих або спільних коштів подружжя на вказані поліпшення. [PERSON] не надано суду жодного доказу того, що вона працювала і отримувала дохід, який в подальшому був витрачений на поліпшення вищевказаного будинку. Отже, суд приходить до висновку, що будинок не може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. В той же час, на переконання суду відповідач, його представник довели той факт, що вищевказані поліпшення будинку були здійсненні за рахунок особистих коштів [PERSON] та [PERSON] отриманих внаслідок праці та здійснення підприємницької діяльності. Що стосується позовних вимог в частині поділу земельної ділянки площею 0,0853 га кадастровий номер 5910400000:06:053:0033\~ по [ADDRESS] та визнання права власності на її 1/2 ч, то вони також не підлягають задоволенню. Оскільки вказана земельна ділянка, набута [PERSON] за час шлюбу внаслідок приватизації (а.с. 23) і перебувала раніше у його користуванні до шлюбу з позивачем (а.с. 7), тому, на підставі п.5 ч.1 ст.57 СК України, вона є його особистою приватною власністю. Суд не бере до уваги покази свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , оскільки жоден з них не пояснив за кошти саме кого з подружжя (спільні чи особисті), джерело їх походження, в якому саме розмірі відбулося істотне збільшення спірного майна. Також, жоден зі свідків не дав показів стосовно кількості, якості, розміру спільної або окремої праці кожного з подружжя у істотному збільшенні спірного майна.

Outcome: dismissed