Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-04 00:00:00

До Центрально-Міського райсуду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області подано позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. Просить суд винести рішення, яким змінити спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 червня 2016 року у справі № 216/2150/16-ц (провадження №2/216/1583/16). Стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частину з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але неменше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Кривенко І.М. в судове засідання не з`явилися, представник звернулася до суду з письмовою заявою у якій просить розглянути справу за її відсутністю, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, проводити розгляд справи без застосування технічних засобів. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, належним чином був повідомлений про день та час слухання справи, причини своєї неявки суду не повідомив. Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив, а сторона позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до норм ст.ст. 280-281 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені такі дані: 02.06.2007 між [PERSON] та [PERSON] , зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Апостолівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №48, що підтвержується копією свідоцтва про шлюб. Від шлюбу у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження видано Центрально-Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис за № 934, та [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження видано Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №345, що підтвержується копіями свідоцтв про народження дітей. Перебуваючи у шлюбі, відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дітей не надавав, ніде не працював та зловживав алкогольними напоями, зраджував у шлюбі, не з`являвся додому на ніч, вчиняв сварки та домашнє насилля в сім`ї. У зв`язку з чим, вся відповідальність за дітей, їх виховання, розвиток та утримання повністю покладено на позивачку одноособово. 21.04.2016 року, позивачкою було подано позовну заяву до суду про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей. Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.06.2016 року, позовну заяву було задоволено та було стягнуто аліменти з відповідача [PERSON] на користь позивачки на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн з 21.04.2016 до повноліття дітей. Рішення суду оскаржено не було та набрало законної сили 16.08.2016 року, що підтвержується копією рішення суду. Оскільки відповідач [PERSON] на той час ніде не працював, тому виконавчий лист позивачем до відділу державної виконавчої служби для виконання рішення суду, пред`явлено не було. 20.09.2021 року позивачкою було подано до суду позовну заяву про розірвання шлюбу. Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.02.2022 шлюб між сторонами було розірвано. Рішення суду оскаржено не було та набрало законної сили 09.03.2022 року, що підтвержується копією рішення суду. Позивачем було подано заяву про відкриття виконавчого провадження та пред`явлено виконавчий лист про стягнення аліментів до примусового виконання. 10.02.2022 року, державним виконавцем Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького міського управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) було відкрито виконавче провадження [NUMBER], та прийнято відповідну постану, що підтвержується копією постанови. Відповідачу [PERSON] була нарахована заборгованість по аліментам, але позивачка частково цю заборгованість йому простила за період коли сторони ще перебували у шлюбі. Згідно розрахунку заборгованості виданого державним виконавцем Центрально- Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького міського управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 01.03.2023 року, відповідач [PERSON] жодного разу аліменти на утримання дітей не сплатив, також їх не сплачує й зараз та станом на 01.03.2023 року має заборгованість в розмірі 18000 грн. , що підтвержується довідкою ВДВС. Згідно закону «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум у 2023 для дітей віком від 6 до 18 років становить - 2833 грн, тобто 50% прожиткового мінімуму це 1416,50 грн. Розмір аліментів, який стягнутий рішенням суду з відповідача [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей становить 1500 грн, тобто по 750 грн на кожну житину, що є менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Державним виконавцем відмовлено у індексації аліментів у відповідності до частини другої статті 182 СК України, оскільки у резолютивній частині рішення суду, судом не було зазначено, що розмір аліментів не може бути нижчим ніж визначений законом. Отже, на теперішній час вказаний розмір аліментів 1500,00 грн на двох дітей не відповідає діючому законодавству, та не може задовольнити потреби дітей в повному обсязі, так як на даний час діти потребують значно більшого догляду та матеріальних коштів для їх утримання, а відповідач працює та офіційно отримує дохід, що є підставою для зміни способу стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу). Діти зареєстровані з відповідачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , однак фактично мешкають з позивачкою за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом з місця проживання від 10.03.2023 підписаного сусідами та підписи яких засвідчено відповідальною особою ТОВ «Дивобуд». З довідки класного керівника та в.о директора Криворізького Центрально- Міського ліцею Криворізької міської ради від 13.02.2023 за №18, слідує, що [PERSON] навчається у 9-В класі, мати дитини приділяє багато уваги вихованню дитини, систематично спілкуюся з класним керівником і педагогами, цікавиться шкільним життям доньки та її успішністю. Дитина регулярно відвідує онлайн-заняття в ліцеї, систематично виконує домашні завдання. Батько - [PERSON] контакту з ліцеєм не підтримує. Із класним керівником і вчителями не спілкується, що підтвержується довідкою. Відповідно довідки класного керівника та в.о. директора Криворізького ліцею академічного спрямування «Міжнародні перспективи» КМР від 09.02.2023 за №54, [PERSON] навчається у 2-А класі, за час навчання у закладі батько [PERSON] участі у вихованні сина не приймає, не відвідує батьківські збори, не спілкується з класним керівником щодо успішності сина. Навчанням та вихованням сина займається мати [PERSON] , що підтвержується довідкою. З наведених вище обставин та доказів слідує, що позивачка одноособово займається вихованням дітей, батько участі у їх вихованні не приймає, аліменти на утримання дітей не сплачує. Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № З, відповідно до статті 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно статі 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений за рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно частини другої статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VIII від 17 травня 2017 року, який набрав чинності 08 липня 2017 року, збільшений мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і відповідно внесені зміни до частини 2 статті 182 СК України. Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України такий мінімальний розмір становив 30%). Отже, законодавством встановлено лише чіткі межі мінімального розміру аліментів, який визначається, виходячи із встановленого законом про державний бюджет України на відповідний рік величини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і менше гарантованого законом розмір аліментів суд не може встановлювати. У статті 192 СК України закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів. Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки він визначений законом (частина друга статті 182 СК України). З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статей 181,192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі N 6-143цс-13, яка є обов`язковою для виконання в силу статті 360-7ЦПК України, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Враховуючи, що відповідач [PERSON] є молодою, працездатною людиною, офіційно працює, отримує дохід, з урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд вважає, що подана позовна заява ґрунтуються на положеннях СК України, відповідає інтересам дітей, їх рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, не погіршить матеріального становища відповідач, а визначення указаного способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дітей на утримання від батька відповідно до положень Закону. Що стосується вимог позивачки про стягнення з відповідача на її користь судових витрат по справі, то суд зазначає наступне. За приписами частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пункту третього частини першої статті 5 ЗУ «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору. Таким чином, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави і складаються із судового збору, розмір якого відповідно до статті 4 ЗУ «Про судовий збір» складає 1073,60 грн. Відповідно до пункту першого частини третьої статті 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно статті 30 Закону України «Про адвокатуру», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Статтею 137 ЦПК України встановлено що, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених позивачкою [PERSON] витрат на професійну правову допомогу адвоката, позивачкою надано договір про надання правничої допомоги, свідоцтво про справо на заняття адвокатською діяльністю, акт виконаних юридичних послуг, квитанцію про оплату послуг адвоката, що в цілому вартість послуг склала 6000 гривень. Таким чином, враховуючи ту обставину, що позивачка довела належними доказами понесення нею витрат на правову допомогу в розмірі 6000 грн., а відповідач жодних заперечень що до цих позовних вимог не надав, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивачки в частині стягнення понесених нею судових витрат на правову допомогу. Відповідно до пункту першого частини першої статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного та

Outcome: approved