Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-28 00:00:00

До Подільського районного суду м. Києва звернувся [PERSON] з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання права власності на недоотриману пенсію у порядку спадкування та стягнення грошових коштів у виді недоотриманої пенсії. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що є онуком [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті бабусі відкрилась спадщина у виді недоотриманої пенсії в сумі 118758 грн. 75 коп. При зверненні до відповідача, позивачу було безпідставно зменшено розмір пенсії до 115128 грн. 06 коп. та обґрунтовано зменшення тим, що сплата пенсії проводиться з застосуванням трирічного строку від моменту звернення до ПФУ. Розмір недоплати складає 3630 грн. 69 коп. Не погоджуючись з прийнятим відповідачем рішенням, позивач звернувся до суду про визнання права власності на недоотриману пенсію та стягнення недоплаченої суми в судовому порядку. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 лютого 2021 року, головуючим суддею у справі визначено Рибалку Ю.В. 08 лютого 2021 року ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання права власності на недоотриману пенсію у порядку спадкування та стягнення недоотриманої пенсії. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача у відповідності до ст. 178 ЦПК України надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив про невизнання позовних вимог з огляду на наступне. Територіальні органи ПФУ в своїй роботі керуються постановами КМУ від 05 листопада 2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» зі змінами від 08 червня 2016 року № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам». Відповідно до абзацу першого пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509. Питання виплати допомоги на поховання та недоотриманої пенсії врегульовано листом Міністерства соціальної політики України від 23 червня 2016 року № 9110/0/14-16/081 та листом Пенсійного фонду України від 23 червня 2016 року № 20872/02-02 щодо набрання чинності постанов Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 352 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509» та № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам». Якщо померлий пенсіонер на час смерті не перебував на обліку в управлінні Пенсійного фонду України на підконтрольній території, виплату допомоги на поховання та недоотриманої пенсії померлого здійснює управління Пенсійного фонду України на території, контрольованій українською владою, до якого звернулися особи, які мають право на отримання таких виплат відповідно до законодавства. Виплата допомоги на поховання та недоотриманої пенсії внутрішньо переміщеним особам здійснюється за наявності належним чином оформленої довідки. При цьому місце проживання/перебування на обліку як внутрішньо переміщеної особи заявника може бути за межами адміністративно-територіальної одиниці обслуговування даного органу Фонду. Зважаючи, що дані виплати носять разовий характер, для їх здійснення орган Пенсійного фонду не направляє матеріали для перевірки статусу внутрішньо переміщеної особи заявника до того органу соціального захисту населення, де заявник перебуває на відповідному обліку. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ,сума пенсії, що належить пенсіонерові і залишалася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць включно членам його сім`ї, який проживає разом з пенсіонером на день його смерті. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другої цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Статтею 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер за життя мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. [PERSON] померла [INFO] . На підставі заяви від 11 листопада 2019 року виплату недоотриманої пенсії нараховано [PERSON] за період з листопада 2016 року по лютий 2019 року та виплачено з урахуванням норм ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] в м. Луганську, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданому Києво-Святошинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у Київській області. Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим приватним нотаріусом Києво - Святошинського районного нотаріального округу Київської області, вбачається, що спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , 1926 року народження, яка померла [INFO] , згідно зі ст. 1266 ЦК України, є її онук [PERSON] . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії у розмірі 118758 грн. 75 коп., яка належала померлій [PERSON] на підставі листа відділу з питань виплати пенсії № 14 Управління з питань виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 21.10.2019 за № 700/14. Згідно службової записки заступника начальника Відділу опрацювання пенсійної документації № 2 - розмір недоотриманої пенсії [PERSON] за період з 10.11.2016 по 28.02.2019 становить 115128 грн. 06 коп. Виплату проведено за разовим дорученням за № 477/6 від 21.02.2020. Суми недоотриманої пенсії відсутні. Спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом, а саме права власності на спадкове майно у виді призначеної, нарахованої, але невиплаченої пенсії спадкодавця. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України), крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України). Згідно із ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Відповідно до ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Зміст вищевказаних норм також узгоджується з положеннями ч. 1 ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», згідно якої суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. З п. 2.26 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, вбачається, що для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі незвернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину. Згідно із ч. 1 ст. 1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно із статтею 66 Закону України «Про нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України. Відповідно до статті 68 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Згідно із п. 4.14 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який було затверджено наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 із змінами та доповненнями, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Аналогічне твердження закріплене і в ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів». Зі змісту постанови Верховного Суду від 13 листопада 2019 року по справі № 570/6046/14-ц вбачається, що під час розгляду справ про визнання права власності на майно в порядку спадкування суду слід перевіряти чи були спадкоємцем здійснені всі необхідні заходи щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, чи вимагав він у відповідності до приписів пунктів 1, 3 глави 13 розділу I Порядку від нотаріусу винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва), чи оскаржував таку постанову у судовому порядку або відразу звернувся до суду за правилами позовного провадження. На думку суду, зміст ст. 1296 ЦК України, ст. 66, 68 Закону України «Про нотаріат», п. 4.14 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України свідчить про те, що основним позасудовим способом оформлення права власності на майно в порядку спадкування є отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса. Крім того, як правильно вказано у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Це пояснюється тим, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є виключним способом захисту прав спадкоємця, який може застосовуватися лише у випадку об`єктивної відсутності умов для отримання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку та неможливості усунення обставин, які створюють відсутність таких умов. Відсутність умов для отримання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку може бути усунута шляхом встановлення певного юридичного факту в суді або шляхом отримання певних документів, які дають змогу нотаріусу та спадкоємцю визначити точний обсяг спадкового майна. Застосування іншого підходу призведе до того, що суд фактично перебере на себе функції нотаріуса у таких спадкових справах. Як досліджено в судовому засіданні, позивач реалізував своє право власності на спадщину шляхом отримання свідоцтва про право власності на спадщину за законом. Свідоцтво про право на спадщину - це документ, який посвідчує перехід права власності на спадкове майно від спадкодавця до спадкоємців. Видачею свідоцтва про право на спадщину завершується оформлення спадкових прав. А тому, позовні вимоги в частині визнання за позивачем права власності на недоотриману [PERSON] , яка померла [INFO] , пенсію у порядку спадкування за законом не підлягають задоволенню, оскільки позивач набув таке право власності відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом. Натомість судом встановлено, що позивачу відповідачем виплачено не в повному обсязі недоотриману померлою [PERSON] пенсію у розмірі 3630 грн. 69 коп. (118758 грн. 75 коп. сума згідно свідоцтва про право на спадщину за законом - 115128 грн. 06 коп. фактично виплачена пенсія), яка, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Позовні вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 3000 грн. не підлягають задоволенню, оскільки позивачем суду в обґрунтування понесення витрат на вказану суму надано довідку адвоката Ракицької І.М. про сплату позивачем адвокату витрат на правничу допомогу, натомість не надано доказів в чому полягає обсяг виконаних робіт. А тому, суд позбавлений можливості дати оцінку співмірності розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу та її обсягу. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у сумі 908 грн. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, тому, за рахунок бюджетних асигнувань, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн.

Outcome: partial