Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 49 018,47 грн. заборгованості за кредитним договором та судових витрат, пов`язаних із розглядом справи. Ухвалою суду від 15 травня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Представник позивача надав до суду заяву, якою просить судове засідання проводити без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному об`ємі. Подав відзив на позов, пославшись на те, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір. укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Зазначив у відзиві, що підписані ним заява № б/н від 22 червня 2009 року, та Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 16.07.2009 року не містять вичерпних відомостей про суму кредиту, встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені. штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна. 55 днів пілыового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачем, оскільки не містить його підпису. Крім того, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цими Умовами та правилами надання банківських послуг відповідач ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк». Відповідач вважає, що заборгованість по кредиту відсутня, оскільки згідно з розрахунком заборгованості за договором № б/н від 22.06.2009 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем, в період з 22 червня 2009 року по 15 квітня 2023 року сума коштів, використана відповідачем в загальному розмірі складає 102 415.68 грн., а внесена на погашення заборгованості в загальному розмірі складає 139 092.15 грн. Щодо стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 9694,00 грн, [PERSON] теж вважає безпідставними, виходячи з доданого до позовної заяви розрахунку, у зв`язку з тим, що нарахування на тіло кредиту відсотків проводилося позивачем з неодноразовою зміною відсоткової ставки. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, відповідач згідно договору б/н від 22.06.2009 року отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який збільшився у розмірі до 44 000,00 грн. Сторони перебувають у договірних правовідносинах, що підтверджується фактом укладення договору у вигляді Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 19-24). 16.07.2009 року відповідачем була підписана Довідка про умови кредитування (зворотна сторона а.с.17). Згідно позовних вимог, розрахунку (а.с.1-13) заборгованість станом на 15.04.2023 р.- 49 018,47 грн. яка складається з: 39324,47 грн. - заборгованості за кредитом; 9694,00 грн.- заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. - нарахованої пені; 0,00 грн. - нарахованої комісії. Як визначено ст. ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідачка порушує зобов`язання за даним Договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість, відсотки за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк». Однак, АТ КБ «Приватбанк» не надав суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мала на увазі відповідач, підписуючи Анкету-Заяву позичальника, та відповідно, чи брала вона на себе зобов`язання на умовах, які зазначені саме в цьому документі, зокрема щодо розміру відсотків та штрафів у разі порушення зобов`язання з повернення кредиту. А тому, відповідно, вказані Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору від 22.06.2009 року. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві відмітки про те, яка саме кредитна картка була видана відповідачу, домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, за відсутності Витягу з Тарифів та наданого банком Витягу з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З відповіді на відзив вбачається, що банк погоджується з фактом односторонньої зміни процентної ставки, вказавши, що під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 30.00% на рік, яка була змінена(що підтверджується розрахунком заборгованості), а зазначені зміни повністю узгоджуються з Умовами та правилами надання банківських послуг та відповідача було ознайомлено із зазначеними змінами. Суд вважає, що банком були порушені умови договору шляхом одностороннього та безпідставного збільшення процентної ставки, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, в яких міститься положення про таке підвищення, не підписувались відповідачем і не можуть вважатись частиною кредитного договору(постанова Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Доводи, викладені в письмових запереченнях представника позивача, що банком розподіляються кошти у відповідності до умов кредитного договору, суд не приймає до уваги, в зв`язку з тим, що відповідач не підписував Умови, а довідкою про умови кредитування(зворотна сторона а.с.17) не передбачена черговість погашення заборгованості. Враховуючи, що в період з 22 червня 2009 року но 15 квітня 2023 року сума коштів, використана відповідачем в загальному розмірі складає 102 415.68 грн., а внесена на погашения заборгованості в загальному розмірі складає 139 092.15 грн., суд приходить до висновку, що заборгованість по кредиту відсутня. Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, враховуючи вищевикладені доводи, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Згідно ст. ст.134,142 ЦПК України суд відмовляє в стягненні сплаченого судового збору з відповідача в розмірі 2684,00 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed