Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-26 00:00:00

У травні 2023 р. [PERSON] (далі також - [PERSON] , позивачка) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі також - [PERSON] , відповідач) про поділ майна подружжя- машиномісця № [NUMBER] , розташованого за адресою: [ADDRESS] (далі також - машиномісце № [NUMBER] ). Вимоги позову мотивовані тим, що за нормами сімейного законодавства заявлене до поділу машиномісце № [NUMBER] є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя і підлягає поділу, а саме: визнати за позивачкою та відповідачем по 1/2 частки спірного майна. Ухвалою від 29.05.2023 суд залишив позовну заяву без руху та надав позивачці строк для усунення недоліків. Ухвалою від 06.06.2023 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судове засідання на 27.06.2023. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилась, однак звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності з підтриманням позовних вимог в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] повідомлявся про розгляд справи у встановленому законом порядку шляхом направлення судових документів за зареєстрованою адресою його місця проживання, проте поштове відправлення повернулося без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Отже, з огляду на вжиття судом всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання ним у встановлений судом строк відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами відповідно до положень частини 8 статті 178 ЦПК України. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 16.09.2000 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб (а.с. 10). В період шлюбу сторони набули у власність машиномісце № [NUMBER] , розташоване за адресою: [ADDRESS] , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 33778980000) загальною площею 14,80 кв.м., зареєстроване за відповідачем на підставі договору купівлі-продажу машиномісця від 13.04.2013 № 702, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лахно Ю. В., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 16). Шлюб сторін розірвано рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16.09.2020 (а.с. 11). Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності подружжя, яка знайшла своє вираження у статті 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України), відповідно до положень якої майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 3 статті 61 СК України визначено, що якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно…, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За принципом змагальності цивільного судочинства кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (частина 3 статті 12, частина 1 статті 81 ЦПК України), проте жодних заперечень проти позову та доказів на спростування спільності майна відповідачем не надано, Отже з огляду на те, що заявлене до поділу машиномісце № [NUMBER] , було набуте в період зареєстрованого шлюбу сторін, наявні підстави вважати його об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до частини 1 статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Оскільки сторони не домовилися про поділ майна за взаємною згодою, що передбачено частиною 2 цієї статті, даний спір повинен вирішуватися судом. Способи та порядок поділу майна подружжя визначені статтею 71 цього Кодексу, згідно приписів якої майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, а неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України (частина 4 статті 71 СК України). За загальним правилом, встановленим частиною 1 статті 70 СК України, при поділі майна частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним контрактом. Суду не надано доказів наявності між сторонами домовленості або шлюбного договору, які б визначали нерівність їх часток у спільному сумісному майні подружжя, а отже слід виходити з того, що частки подружжя у праві власності на машиномісце № [NUMBER] є рівними. Позивачка не погоджується на отримання грошової компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності і просить поділити спільне сумісне майно шляхом визначення ідеальних часток кожного з подружжя у праві власності на машиномісце № [NUMBER] , при цьому жодних заперечень проти позову та альтернативного порядку поділу майна відповідач не запропонував. Отже на підставі оцінки викладених у позовній заяві аргументів і наданих позивачкою доказів та вищенаведених законодавчих норм суд визнає обґрунтованими і доведеними вимоги позивачки про поділ спільного сумісного майна подружжя шляхом визнання за кожним з подружжя права власності на частину машиномісця № [NUMBER] , розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до вимог частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на результат розгляду справи, суд покладає на відповідача сплачений позивачкою судовий збір в розмірі 3 396,13 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved