Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-03 00:00:00

У квітні 2023 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] в с. Вербова Томашпільського району Вінницької області. Після смерті матері позивач успадкувала земельну ділянку площею 2,3859 га на території Вербівської сільської ради відповідно до належного покійній державного акту на право власності на землю серії ЯЛ № 345064. Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 21 жовтня 2019 року за позовом [PERSON] до неї було визнано недійсним державний акт на право на земельну ділянку серії ЯЛ № 345064 від 29.03.2011 року, виданий [PERSON] , а також визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину від 17 липня 2015 року, видане позивачці на земельну ділянку площею 2,3859 га. Вказане рішення було обгрунтоване тим, що при оформленні спадкових документів після смерті [PERSON] було виявлено помилку при видачі правовстановлюючих документів, а саме іншому спадкоємцю [PERSON] , на підставі розпорядження Томашпільської РДА № 64 від 5 лютого 2008 року було також видано державний акт, але не на частину площі земельної частки (паю), згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 1 квітня 2003 року, а на площу 2,3859 га. На даний час її право власності на земельну ділянку, яка належала покійній [PERSON] скасоване у повному обсязі відповідно до рішення суду. Але при цьому вона має право на частину земельної ділянки, а тому з даним позовом вона вимушена звернутися до суду, який просить ухвалити рішення про визнання за нею права власності на вищевказане спадкове майно. Ухвалою суду від 21 квітня 2023 року відкрито провадження у даній справі. 13 червня 2023 року ухвалою суду залучено у розгляді справи третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, однак представник позивача - адвокат Семко В.М. надіслав на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи провести у його та позивача відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник Вапнярської селищної ради в судове засідання не з`явився, однак надіслали на адресу суду заяву, в якій просить справу розглянути без участі їх представника, позов визнає. Від третьої особи, [PERSON] надійшла заява, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнає і не заперечує щодо їх розгляду. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] в м. Тульчин Вінницької області померла [PERSON] (а.с.36). Як видно з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] позивач є донькою [PERSON] (а.с. 39). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якого входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,3859 га, розташована в с. Вербова Томашпільського району Вінницької області, посвідчена державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 345064, виданого Томашпільською районною державною адміністрацією 29 березня 2011року . З свідоцтва про право на спадщину від 17 липня 2015 року видане [PERSON] , видно, що після смерті [PERSON] , спадщина, на яку видане це свідоцтво складається з земельної ділянки, площею 2,3859 гектарів в межах згідно з планом розташованої на території Вербівської сільської ради Томашпільського раойну Вінницької області та передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЯЛ № 345064 (а.с.12). Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 21 жовтня 2019 року, визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 345064 від 29.03.2011 року, виданий [PERSON] на земельну ділянку площею 2,3859 га, розташованої на території Вербівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області та визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину від 17.07.2015 року, видане [PERSON] на земельну ділянку площею 2,3859 га, кадастрвий номер 0523981400:03:000:0216, розташованої на території Вербівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області (а.с.5-8). Як видно з копії розпорядження районної державної адміністрації від 10 грудня 2018 року внесено зміни в додаток до розпорядження голови районної державної адміністрації від 02 грудня 2003 року № 553 «Про видачу державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам Вербівської сільської ради, які переоформили спадщинуз викладенням його у новій редакції, згідно додатку, зазначивши навпроти громадян [PERSON] та [PERSON] площі земельних ділянок по 1,1929 га (а.с.13). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1-3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. За змістом книги шостої Цивільного кодексу України, прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об`єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Згідно абзацу 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясовування і дослідження інших обставин справи. За наведених обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved