Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-27 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог. 13.01.2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом в якому просить суд: - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 41 851 грн.; - стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] витрати на оплату проведеного звіту № №1313-11-22 про оцінку колісного транспортного засобу в розмірі 4000 грн. ; - стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] на відшкодування моральної шкоди 40 000 грн.; - стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] сплачений судовий збір. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує зокрема тим, що 02.09.2022 року о 17 годині 15 хвилин [PERSON] керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz», модель ML 280 cbi, державний номерний знак [NUMBER] при виїзді на нерегульоване перехрестя не надав перевагу в русі автомобілю марки «FIAT DUCATO», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення. Власником автомобіля марки «FIAT DUCATO», державний номерний знак [NUMBER] є позивач [PERSON] . Від удару в результаті ДТП транспортний засіб позивача отримав значні механічні пошкодження. Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.09.2022 року по справі № 495/6922/22 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та піддано його до адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень на користь держави. Стягнуто судовий збір у розмірі 496,20 гривень. Згідно звіту №1313-11-22 про оцінку колісного транспортного засобу - автомобіля «FIAT DUCATO», реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого є [PERSON] від 08.09.2022 року, вартість матеріального збитку визначеної з використанням витратного підходу заподіяної власнику автомобіля «FIAT DUCATO», реєстраційний номер [NUMBER] , станом на 10.09.2022 року становить 87 353,61 гривня ( вісімдесят сім тисяч триста п`ятдесят три гривні шістдесят одна копійка). На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №206768786 від 11.11.2021 року у ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ». ?Ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну -130 000 гривень, ?Франшиза - 2500 гривень. ПрАТ «СК «Альфа Страхування» 06.10.2022 року виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 45 502, 61 гривень та відповідно до відповіді за вихідним номером 1627.609.22.01-003480.12 від 29.12.2022 року підтверджує той факт, що взяті на себе зобов`язання по полісу № ЕР- 206768786 від 11.11.2021 року виконало в повному обсязі. Отже, загальна сума завданої та некомпенсованої майнової шкоди визначеної з використанням витратного підходу 87 353, 61 гривня, заподіяної власником автомобіля «FIAT DUCATO», реєстраційний номер [NUMBER] , становить 41 851 гривень, із відрахуванням суми сплаченої за умовами договору обов`язкового страхування відповідальності власника транспортного засобу 45 502,61 гривень. Відносини між [PERSON] та ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» яким було застраховано автомобіль «Mercedes-Benz», державний номерний знак [NUMBER] регулюються умовами визначеними в договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон №1961-IV), яким зокрема передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, з урахуванням зносу розрахованого у порядку встановленого законодавством. Крім того, договором (полісом) обов`язкового страхування № ЕР-206768786 передбачено франшизу у сумі 2500 гривень. Листом від 29.12.2022 року ПрАТ «СК «Альфа Страхування» повідомляє наступне: «Згідно п. 30.1. ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон №1961-IV): «Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлюваний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди». Також, у відповідності п. 30.2. ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон №1961-IV) : «Якщо транспортний засіб вважається знищеним його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця транспортної пригоди» Сума страхового відшкодування була розрахована згідно звіту ТОВ «СЗУ Україна» №19096 від 24.09.2022 року та висновку вартості приданих залишків ТОВ «СЗУ Україна» №19096/1 від 24.09.2022 року відповідно до яких: ?Ринкова вартість ТЗ до настання ДТП-79 064,80 грн; ?Вартість відновлювального ремонту-715 334,08 грн (з ПДВ); ?Ринкова вартість ТЗ після ДТР (вартість залишків)-31 062,22 грн; ?Франшиза згідно полісу страхування-2500,00 грн; ?Розмір страхового відшкодування = 79 064,80-31 062,22-2500, 00=45 502,58 грн. Станом на 06.10.2022 року ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» сплатило страхове відшкодування у розмірі 45 502, 58 грн, а тому виконало взяті на себе зобов`язання по полісу №ЕР-206768768 від 11.11.2021 року у повному обсязі. Таким чином різниця між виплаченою [PERSON] страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлюваного ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП викликана у тому числі законодавчими обмеженням щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме франшизою та урахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу. З таких обставин саме [PERSON] , як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити [PERSON] таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Оскільки вартість майнового збитку, завданого [PERSON] пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то і з [PERSON] , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди ( вартістю матеріального збитку, визначеного з використанням витратного підходу, заподіяної власнику автомобіля «FIAT DUCATO», реєстраційний номер [NUMBER] ) та отриманим страховим відшкодуванням. Окрім понесеної позивачем матеріальної шкоди, завданої йому у зв`язку із пошкодження його автомобіля, ним також було понесені матеріальні збитки, а саме: - на оплату проведеного звіту №1313-11-22 про оцінку колісного транспортного засобу автомобіля «FIAT DUCATO», реєстраційний номер [NUMBER] , у розмірі 4000 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру; Також відповідно до довідки Маяківської сільської ради села Удобне Одеського району Одеської області за №04 від 05.01.2023 року встановлено, що сім`я позивача [PERSON] складається з трьох осіб. Основним прибутком сім`ї був автомобіль «FIAT DUCATO», власником якого є позивач, за допомогою якого матеріально існувала сім`я. Тривала відсутність автомобіля вплинула на матеріальне становище сім`ї. У зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася з вини відповідача, [PERSON] був позбавлений можливості вільно користуватися своїм транспортним засобом, в нього змінився його усталений спосіб і ритм життя, крім того, позивач був змушений витрачати час та нести грошові витрати для відновлення порушеного права. Так, позивачем було вчинено відповідні дії для замовлення та проведення звіту про оцінку колісного транспортного засобу - автомобіля «FIAT DUCATO», реєстраційний номер [NUMBER] , позивач двічі звертався до страхової компанії відповідача з метою отримання виплати страхового відшкодування. У зв`язку із пошкодженням на позивачу автомобіля та наступними турботами останнього з приводу отримання компенсації за завдану майнову шкоду, [PERSON] зазнав душевного хвилювання та перебував у стресовому стані, що погано відобразилося на його емоційному самопочутті та стані здоров`я Завдану моральну шкоду позивач оцінює у 40 000 грн. З урахуванням вищезазначеного позивачка, була вимушена звернутися до суду задля захисту своїх прав та інтересів. Процесуальні дії. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.01.2023 року провадження по справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач не з`явився. Представник позивача [PERSON] - адвокат Биковський Віктор Дмитрович, подав до суду клопотання про розгляд справи без участі сторони, на задоволені позовних вимог сторона наполягає, проти заочного рішення не заперечує. Представник третьої особи - ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» в судове засідання не з`явився. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, шляхом надіслання судових повісток про виклик до суду та оголошення про виклик, яке було розміщено на офіційному веб-порталі Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області. Судові повістки, які надсилалася відповідачу за адресою його реєстрації: [ADDRESS] , на судові засідання, були повернуті до суду з відміткою про вручення. Таким чином суд здійснив все залежне від нього задля повідомлення відповідача. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України, у порядку ст. ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наявності умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує щодо заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. З`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Фактичні обставини справи та нормативно правове обґрунтування. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Суд враховує принцип jura novit curia («суд знає закони»), який передбачає обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Даний принцип викладений у постановах Верховного суду у справах № 537/4259/15-ц та № 917/1739/17. «На суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення справи. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини». Щодо заявлених вимог [PERSON] про стягнення майнової шкоди завданої внаслідок ДТП. 02.09.2022 року о 17 годині 15 хвилин [PERSON] керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz», модель ML 280 cbi, державний номерний знак [NUMBER] при виїзді на нерегульоване перехрестя не надав перевагу в русі автомобілю марки «FIAT DUCATO», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення. Власником автомобіля марки «FIAT DUCATO», державний номерний знак [NUMBER] є позивач [PERSON] . Від удару в результаті ДТП транспортний засіб позивача отримав значні механічні пошкодження. Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.09.2022 року по справі № 495/6922/22 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та піддано його до адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень на користь держави. Стягнуто судовий збір у розмірі 496,20 гривень. Судом встановлено, що згідно звіту №1313-11-22 про оцінку колісного транспортного засобу - автомобіля «FIAT DUCATO», реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого є [PERSON] від 08.09.2022 року, вартість матеріального збитку визначеної з використанням витратного підходу заподіяної власнику автомобіля «FIAT DUCATO», реєстраційний номер [NUMBER] , станом на 10.09.2022 року становить 87 353,61 гривня ( вісімдесят сім тисяч триста п`ятдесят три гривні шістдесят одна копійка). На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №206768786 від 11.11.2021 року у ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ». Ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну -130 000 гривень, Франшиза - 2500 гривень. Судом встановлено, що ПрАТ «СК «Альфа Страхування» 06.10.2022 року виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 45 502, 61 гривень та відповідно до відповіді за вихідним номером 1627.609.22.01-003480.12 від 29.12.2022 року підтверджує той факт, що взяті на себе зобов`язання по полісу № ЕР- 206768786 від 11.11.2021 року виконало в повному обсязі. Отже, загальна сума завданої та некомпенсованої майнової шкоди визначеної з використанням витратного підходу 87 353, 61 гривня, заподіяної власником автомобіля «FIAT DUCATO», реєстраційний номер [NUMBER] , становить 41 851 гривень, із відрахуванням суми сплаченої за умовами договору обов`язкового страхування відповідальності власника транспортного засобу 45 502,61 гривень. Відносини між [PERSON] та ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» яким було застраховано автомобіль «Mercedes-Benz», державний номерний знак [NUMBER] регулюються умовами визначеними в договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон №1961-IV), яким зокрема передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, з урахуванням зносу розрахованого у порядку встановленого законодавством. Крім того, договором (полісом) обов`язкового страхування № ЕР-206768786 передбачено франшизу у сумі 2500 гривень. Листом від 29.12.2022 року ПрАТ «СК «Альфа Страхування» повідомляє наступне: «Згідно п. 30.1. ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон №1961-IV): «Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлюваний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди». Також, у відповідності п. 30.2. ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон №1961-IV) : «Якщо транспортний засіб вважається знищеним його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця транспортної пригоди» Сума страхового відшкодування була розрахована згідно звіту ТОВ «СЗУ Україна» №19096 від 24.09.2022 року та висновку вартості приданих залишків ТОВ «СЗУ Україна» №19096/1 від 24.09.2022 року відповідно до яких: 1)Ринкова вартість ТЗ до настання ДТП-79 064,80 грн; 2)Вартість відновлювального ремонту-715 334,08 грн (з ПДВ); 3)Ринкова вартість ТЗ після ДТР (вартість залишків)-31 062,22 грн; 4)Франшиза згідно полісу страхування-2500,00 грн; 5)Розмір страхового відшкодування = 79 064,80-31 062,22-2500, 00=45 502,58 грн. Станом на 06.10.2022 року ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» сплатило страхове відшкодування у розмірі 45 502, 58 грн, а тому виконало взяті на себе зобов`язання по полісу №ЕР-206768768 від 11.11.2021 року у повному обсязі. Таким чином різниця між виплаченою [PERSON] страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлюваного ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП викликана у тому числі законодавчими обмеженням щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме франшизою та урахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу. З таких обставин саме [PERSON] , як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити [PERSON] таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов?язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об?єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода завдана внаслідок взаємодіє кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме :шкода, завдана одній собі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою згідно частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтям 28, 29 Закону №1961-IV передбачено, що шкода заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних з справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Верховний суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі №359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правовому відповідальність лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. Відповідно до частини першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки,збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. У постанові Верховного суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахування зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичними розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Оскільки вартість майнового збитку, завданого [PERSON] пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то і з [PERSON] , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди ( вартістю матеріального збитку, визначеного з використанням витратного підходу, заподіяної власнику автомобіля «FIAT DUCATO», реєстраційний номер [NUMBER] ) та отриманим страховим відшкодуванням. Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження №61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі №587/1080/16-ц (провадження №61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі №370/2787/18 (провадження №61\\11244св18), від 17 жовтня 2019 року у справі№370/2787/18 (провадження №61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі №753/4696/16-ц (провадження № 61-14827св19), від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження №61-12032св19), від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19), від 15 жовтня 2020 року у справі №755/7666/19 (провадження 61-10010св20). Судом встановлено, що окрім понесеної позивачем матеріальної шкоди, завданої йому у зв`язку із пошкодження його автомобіля, ним також було понесені матеріальні збитки на оплату проведеного звіту №1313-11-22 про оцінку колісного транспортного засобу автомобіля «FIAT DUCATO», реєстраційний номер [NUMBER] , у розмірі 4000 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру. Також відповідно до довідки Маяківської сільської ради села Удобне Одеського району Одеської області за №04 від 05.01.2023 року встановлено, що сім`я позивача [PERSON] складається з трьох осіб. Як зазначає позивач, його основним прибутком сім`ї був автомобіль «FIAT DUCATO», власником якого є позивач, за допомогою якого матеріально існувала сім`я. Тривала відсутність автомобіля вплинула на матеріальне становище сім`ї. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення майнової шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 41851,00 грн. та стягнення витрат пов`язаних з оплатою звіту № 1313-11-22 про оцінку колісного транспортного засобу в розмірі 4000 грн. підлягають задоволенню. Що стосується заявленої позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди з [PERSON] , судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 1 ст.1167ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини. За змістом ст.23ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. А згідно з ч. 3 цієї статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до положень п.9 постанови ПленумуВерховного СудуУкраїнивід 31березня 1995року №4«Про судовупрактику всправах провідшкодування моральної(немайнової)шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. в п. 5 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду ті з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. За загальними правилами відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії певних осіб чи органів завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ч.3 ст.12, та81 ЦПК України. Позивач в обґрунтування моральної шкоди в позовній заяві зазначив, що у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася з вини відповідача, [PERSON] був позбавлений можливості вільно користуватися своїм транспортним засобом, в нього змінився уставлений спосіб і ритм життя, крім того, він був змушений витрачати час та нести грошові витрати для відновлення порушеного права. Так, ним було вчинено відповідні дії для замовлення та проведення звіту про оцінку колісного транспортного засобу - автомобіля «FIAT DUCATO», реєстраційний номер [NUMBER] , позивач вказує, що він двічі звертався до страхової компанії відповідача з метою отримання виплати страхового відшкодування. Звертався за юридичною допомогою. У зв`язку із пошкодженням автомобіля та наступними турботами з приводу отримання компенсації за завдану майнову шкоду, [PERSON] зазнав душевного хвилювання та перебував у стресовому стані, що погано відобразилося на його емоційному самопочутті та стані здоров`я. Позивач вказує, що він не міг працювати, не міг вільно спілкуватися з близькими, постійно думав як буде виживати його сім`я без автомобілю який практично був розбитий, та завдяки якому був єдиний прибуток його сім`ї, і як без нього в подальшому матеріально буде існувати його сім`я. Крім того, позивач вказує, що він був змушений шукати іншу роботу. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справи «Войтенко проти України», «Науменко проти України»). Європейський суд з прав людини в пункті 37 рішення у справі «Недайборщ проти Російської Федерації» (Скарга № 42255/04) від 1 липня 2010 року зокрема зазначив, що суд нагадує свою постійну позицію про те, що заявнику не може бути пред`явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс. При наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом. Суд приймає до уваги доводи позивача про завдання йому моральної шкоди, що виразилася в душевних стражданнях, яких він зазнав внаслідок пошкодження майна, як безумовні і, враховуючи ступінь їх глибини. Вина відповідача в заподіяні моральної шкоди позивачу повністю підтверджується матеріалами справи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, при визначенні суми моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, враховує характер та ступінь її завдання, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає, що дана позовна вимога підлягає задоволенню частковому, а саме з відповідача [PERSON] , як заподіювача шкоди підлягає стягненню 20000,00 грн. моральної шкоди на користь позивача. Щодо розподілу судових витрат. Згідно ч.1 ст.133ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.3 ст.133ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: зокрема витрати пов`язані із залученням спеціалістів, експертів та проведенням експертизи, а також пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачем були понесені судові витрати в розмірі 1932,10 грн., які складаються із судового збору. А тому, враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1932,10 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial