Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-02 00:00:00

07 лютого 2023 року позивач [PERSON] , в особі представника адвоката Сотської С.О., звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» про стягнення безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою без правових підстав, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 29.12.2012 року між нею та ТОВ «Партнер Агро», був укладений договір оренди належної позивачу земельної ділянки площею 1,9903 га, розташованої на території Ленінської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, кадастровий № 4825484000:02:000:0194. Згідно вказаного договору оренди, вона передала ТОВ «Партнер Агро» у строкове платне користування на 20 років вказану земельну ділянку. Цей договір оренди зареєстровано у відділі Держкомзему у Первомайському районі за № 482548404003987, про що у Державному реєстрі земель зроблено запис від 29.12.2012 року. [PERSON] виконала свій обов`язок належним чином щодо передачі земельної ділянки у користування ТОВ «Партнер Агро». П. 9 договору оренди землі визначено що орендна плата виплачується позивачу в розмірі 5% від нормативно-грошової оцінки землі і повинна бути сплачена до 31.12. щорічно. Однак позивачка не отримала орендну плату за договором за 2020, 2021 та 2022 роки. З пояснень ТОВ «Партнер Агро» стало відомо, що орендатор не має можливості сплачувати орендну плату з незалежних від нього причин, так як земельна ділянка відповідача фактично використовується Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких». На підтвердження своїх доводів ТОВ «Партнер Агро» надало матеріали перевірок Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, з яких вбачається, що земельна ділянка з кадастровим № 4825484000:02:000:0194 перебуває у користуванні ТОВ «Агрофірма Корнацьких». Відповідно до ч. 6 ст. 762 ЦК України, наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Отже, на переконання позивача фактичний користувач ТОВ «Агрофірма Корнацьких» без достатніх правових підстав за рахунок власника земельної ділянки зберігає у себе кошти, які мав у вигляді орендної плати отримати останній та зобов`язаний ці кошти повернути власнику на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України. Предметом позову у цій справі є стягнення з фактичного користувача безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою. Така позиція викладена у постановах ВП ВС від 23.05.2018 року у справі № 629/4628/16-ц, 20.11.2018 року у справі № 922/3412/17. Відповідно до повідомлення ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області вартість 1 га ріллі по Миколаївській області складає 27038 грн. щорічна орендна плата складає: 27038 грн х 1,9903 га х 5% = 2690,68 грн. Отже, позивач вважає, що сума не отриманої нею орендної плати за 2020-2022 роки становить 2690,68 грн. х 3 роки = 8072 грн. В судовому засіданні представники позивача та третьої особи підтримали заявлені позовні вимоги у повному обсязі, просили їх задовольнити. Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позову мотивуючи тим, що позивачем не надано суду достатніх та допустимих доказів факту незаконного користування ТОВ «Агрофірма Корнацьких» земельною ділянкою позивача. Відповідач не здійснював самовільне зайняття земельних ділянок, зазначених позивачем в позовній заяві, земельним масивом, розташованим на території Чаусянської) Ленінської сільської ради Миколаївської області на законних підставах користується інша юридична особа - ПП «Перемога народу». Предметом спору є земельна ділянка з кадастровим номером 4825484000:02:000:079 площею 1,9903 га, яка знаходиться за межами населеного пункту села Кам`яна Балка Первомайського району Миколаївської області (нині - територія Первомайської міської ради). Відповідач вважає, що додані до позову акти перевірки ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області за 2020-2021 роки не стосуються предмету спору і є неналежними доказами у справі, оскільки: предметом спору є земельна ділянка площею 1,9903 га, тоді, як в актах перевірки йдеться про зовсім іншу земельну ділянку площею 228,5773 га; \~ \~ \~ \~позивач стверджує, що його ділянка знаходиться за межами села Кам`яна Балка Первомайського району Миколаївської області, тоді, як в актах перевірки фігурує зовсім інша земельна ділянка на території Ленінської сільської ради Первомайського району Миколаївської області; в тексті бланку жодного акту перевірки взагалі не зазначено кадастровий номер земельної ділянки, що перевіряється. Крім того копії актів ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області за 2020-2021 роки низької якості, не посвідчені належним чином, не викликають довіри щодо достовірності свого змісту та відповідності оригіналу, якщо такі оригінали взагалі існують. Ця підозра в недостовірності зародилася в зв`язку із тим, що в актах ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області за 2020-2021 роки наполегливо вживається назва юридичної особи «Ленінська сільська рада», тоді, як ця сільська рада була перейменована ще у 2019 році і отримала назву: Чаусянська сільська рада Первомайського району Миколаївської області. Інша підстава сумніватись в достовірності цих «актів» вбачається з Висновку експерта №853/03/2022 від 31,03.2022р. Під час вирішення іншої цивільної справи у подібних правовідносинах за участі ТОВ «Агрофірма Корнацьких» в якості відповідача, були виявлені розбіжності в підписах посадових осіб під актами перевірки Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області, у зв`язку із чим ТОВ «Агрофірма Корнацьких» звернулась до експертної установи і просило провести експертне дослідження, яким було встановлено несправжність підпису державного інспектора в аналогічному акті перевірки за 2018 рік. Відповідач звертає увагу на те, що не виконання своїх зобов`язань ТОВ «Партнер-Агро» перед Позивачем щодо сплати орендної плати ніяким чином не підпадає під дію частини 6 статті 762 ЦК України, оскільки ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 10.10.2016 року у кримінальній справі №757/49363/16-к судом накладено арешт на земельні ділянки, зокрема, і на земельну ділянку з кадастровим номером 4825484000:02:000:0194, яку орендує ТОВ «Партнер-Агро» заборонивши її відчуження та розпорядження будь-яким чином Позивачем та третьою особою ТОВ «Партнер-агро» не надано жодних доказів щодо неможливості використання вказаної в позовній заяві земельної ділянки з вини ТОВ «Агрофірма Корнацьких чи внаслідок самовільного зайняття ТОВ «Агрофірма Корнацьких» вказаної в позовній заяві земельної ділянки. В матеріалах справи відсутні докази того, що ТОВ «Партнер-агро» коли-небудь приступало до використання такої земельної ділянки за цільовим призначенням, зокрема, - вживало заходів щодо проведення посівних робіт, обробітку грунту, внесення добрив, закупівлю відповідних добрив, посівного матеріалу тощо. Відсутні в матеріалах справи і будь-які докази перешкоджання у проведенні цих робіт з боку ТОВ «Агрофірма Корнацьких» чи будь-яких інших осіб. Відповідно до розділу IX Закону України «Про оренду землі» громадяни - власники сертифікатів на право на земельну частку (пай) до виділення їм у натурі (на місцевості) земельних ділянок мають право укладати договори оренди земель сільськогосподарського призначення, місце розташування яких визначається з урахуванням вимог раціональної організації території і компактності землекористування, відповідно до цих сертифікатів з дотриманням вимог цього Закону. Порядок державної реєстрації договорів оренди землі, предметом яких є земельні частки (паї), визначений Порядком реєстрації договорів оренди земельної частки (паю), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2000 року №119. Реєстрація договорів оренди земельної частки (паю) проводиться сільською, селищною, міською радою за місцем розташування земельної частки (паю). Згідно Договору оренди земельних часток (паїв) від 6 липня 2015 року, укладеного з власником земельних часток (паїв) [PERSON] , ПП «Перемога Народу» обробляє земельну ділянку для товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1504,8 га, яка розташована біля села Чаусове Друге на території Ленінської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. 7 липня 2015 року Ленінською сільською радою винесено рішення №6 «Про реєстрацію договорів оренди земельних часток (паїв)», яким постановлено зареєструвати вищевказаний договір оренди земельних часток (паїв) та внести відповідні записи до книги записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) по Ленінській сільській раді Первомайського району Миколаївської області. 8 липня 2015 року Ленінським сільським головою (село Чаусове Друге) внесено запис про реєстрацію означеного договору оренди землі, право на яку посвідченої сертифікатами на земельну частку (пай) та іншими вищезазначеними правоустановчими документами. Реєстрацію договору оренди земельної частки (паю) проведено відповідно до Порядку реєстрації договорів оренди земельної частки (паю), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2000 року №119 «Про затвердження порядку реєстрації договорів земельної частки (паю)». Таким чином, згідно розділу X Закону України «Про оренду землі» та відповідно до договору оренди від 6 липня 2015 року ПП «Перемога Народу» орендує земельну ділянку для товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1504,8 га біля с. Чаусове Друге на території Ленінської сільської ради Первомайського району Миколаївської області на законних підставах. У зв`язку із наявністю укладеного між [PERSON] та ПП «Перемога Народу» та належним чином зареєстрованого договору оренди земельних часток (паїв), факт самовільного зайняття землі ПП «Перемога Народу» чи ТОВ «Агрофірма Корнацьких» відсутній. Так само не може вважатися самовільним зайняттям землі виконання будь-яких робіт контрагентами ПП «Перемога Народу» на орендованій ПП «Перемога Народу» землі в розумінні статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», оскільки відносно вказаної землі наявний вчинений правочин. Відповідач вважає себе неналежним відповідачем у справі. Відповідач наголошує на тому, що акти перевірки та акти обстеження не є джерелом доказів, якими встановлюються ті чи інші обставини, а є лише відображенням дій державного інспектора щодо встановлення тих чи інших обставин, і можуть виступати підставою для початку процедури притягнення особи до відповідальності за самовільне зайняття земельної ділянки, яка передбачає збирання доказів самовільного зайняття земельної ділянки, встановлення на основі таких доказів юридичних фактів, встановлення особи, винної у вчиненні такого правопорушення, винесення постанови про адміністративне стягнення або передачу зібраних матеріалів до правоохоронних органів. Отже доказами самовільного зайняття фізичною чи юридичною особою земельної ділянки можуть бути або вирок суду, у кримінальному провадженні, який набрав законної сили або постанова про притягнення до адміністративної відповідальності. Крім того відповідач не погодився з наявністю підстав для застосування ст. 1212 ЦК України та не погодився з розрахунком позивача. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Позивач [PERSON] не вперше звертається до суду з приводу стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою. Так, у лютому 2020 року вона зверталася з аналогічним позовом, в якому просила стягнути з відповідача кошти орендної плати за фактичне користування тією самою земельною ділянкою за 2017 2019 роки. На підтвердження своїх вимог позивач так само надавала матеріали перевірок Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області акти перевірки дотримання вимог земельного законодавства за 2017 2019 роки, якими було встановлено факти самовільного, незаконного використання відповідачем земельної ділянки позивача. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17.02.2021 року позивачу було відмовлено у задоволенні позову з тих підстав, що матеріали перевірок Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області самі по собі не є достатнім доказом позовних вимог, так як їм не надано правової оцінки правоохоронних та судових органів і викладені в них обставини є неконкретизованими. Позивач не погодилась з рішенням суду першої інстанції, та подала апеляцію. Постановою Миколаївського апеляційного суду від 26 квітня 2021 року рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17.02.2021 року було скасовано і ухвалено нове судове рішення про задоволення позову. Скасовуючи рішення суду першої інстанції апеляційний суд зазначив наступне. «Судом установлено, що 29 грудня 2012 року між [PERSON] та ТОВ «Партнер - Агро» укладено договір оренди належної позивачу земельної ділянки площею 1,9903 га, що розташована на території Ленінської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, кадастровий номер № 482584000:02:000:0194, строком на 20 років. Пунктами 9, 11 договору передбачено, що орендна плата вноситься у грошовій формі у розмірі 5 % від нормативно грошової оцінки землі, що становить 1 967 грн. 53 коп. і сплачується не пізніше 31 грудня кожного року користування. Протягом 2017-2019 років орендна плата у розмірі 5902,59 грн. орендарем позивачу не сплачувалася. З матеріалів справи вбачається, що у 2013 році та протягом 2017-2019 років ТОВ «Партнер-Агро» було позбавлене можливості обробляти земельні ділянки площею 1520,1737 га, у тому числі земельну ділянку позивача, так як фактично вона оброблялась іншою особою - ТОВ «Агрофірма Корнацьких», що об`єктивно підтверджується поясненнями представника третьої особи, як в суді першої, так і апеляційної інстанції. Зазначені обставини в судовому засіданні були підтверджені також сукупністю доданих до відзиву ТОВ «Партнер Агро»: ксерокопією рішення Господарського суду Миколаївської області від 23 серпня 2013 року у справі № 915/1111/13; ксерокопією ухвали господарський суд Миколаївської області у справі №915/1125/13 від 04 липня 2013 року про забезпечення позову (а.с.34-39), ксерокопією Витягу з ЄРДР від 26 червня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 197-1 КК України (а.с.56), ксерокопією Витягу з ЄРДР від 04 квітня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України (а.с.55), ксерокопією Витягу з ЄРДР від 06 липня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України (а.с.48), ксерокопіями актів перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`ємом земельної ділянки ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 20 червня 2017 року, 30 травня 2018 року, 27 вересня 2018 року (а.с.44-47, 57-58). Аналізуючи викладені обставини, апеляційний суд вважає доведеним факт того, що у 2017-2019 роках орендна плата позивачу не виплачувалася, оскільки орендар не мав змоги користуватися землею, отримувати з цього дохід, а відповідно і сплачувати орендну плату за використання землі, так як земельна ділянка, що належить позивачу, фактично оброблялась іншою особою - ТОВ «Агрофірма Корнацьких». Матеріали справи містять достатні докази, які у сукупності, на думку колегії суддів, спростовують заперечення відповідача та свідчать про фактичне його користування земельною ділянкою позивача за спірний період, що було підставою для неодноразового звернення третьої особи у даній справі протягом трьох років до правоохоронних органів із заявою про вчинення відповідачем за ознаками передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України кримінального правопорушення та було предметами перевірки дотримання вимог земельного законодавства ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області, якими встановлено зайняття відповідачем земельної ділянки, яка орендована третьою особою у справі. У зв`язку з тим, зазначені у відзиві на апеляційну скаргу заперечення відповідача щодо недоведеності зайняття товариством земельної ділянки позивача, неналежності, недопустимості та недостовірності наданих доказів не заслуговують на увагу. При цьому колегія суддів вважає, що немає підстав для застосування до спірних правовідносин приписів чинного законодавства України про відшкодування шкоди (збитків) власникам земельних ділянок, оскільки спірні відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Разом з тим для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 ЦК України). За таких обставин, висновки суду першої інстанції про те, що факт незаконного використання землі у даній справі повинен підтверджуватися вмотивованим рішенням органу досудового розслідування або суду, прийнятими після проведення всіх необхідних слідчих дій, та викладені в матеріалах перевірки обставини є неконкретизованими, є помилковими, оскільки не прийняття рішень у кримінальній справі за результатами розслідування не свідчать про об`єктивну неможливість суду надати оцінку усім у сукупності наданим доказам у даній цивільній справі.» Вирішуючи спір у даній справі, суд вважає, що висновки щодо належності та допустимості ксерокопій актів перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області а також щодо факту самовільного використання належної позивачу земельної ділянки відповідачем вже зроблені судом апеляційної інстанції у постанові від 26 квітня 2021 року у цивільній справі № 484/684/20, і ці висновки мають преюдиційне значення для суду при вирішенні даного спору, який до речі продовжує існувати між тими самими сторонами і про той самий предмет. Відповідач не надав доказів повернення земельної ділянки у розпорядження позивача, або третьої особи, та фактично у відзиві підтвердив факт користування масивом землі, до якого входить і ділянка позивача. Отже, суд вважає, що вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю на підставі ст. 82 ЦПК України та ст.ст. 1212-1214 ЦК України. Розрахунок належних до стягнення коштів правильний, оскільки складений виходячи з розміру 5% від нормативно-грошової оцінки землі за рік. Слід стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно збережені кошти орендної плати за фактичне користування без правових підстав земельною ділянкою площею 1,9903 га, розташованою на території Ленінської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, кадастровий № 4825484000:02:000:0194, за 2020 2022 роки в сумі 8072 грн. та сплачений позивачем судовий збір, як це передбачено ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved