Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-27 00:00:00

Заявник подав до суду вище вказану заяву посилаючись на ті обставини, що [INFO] внаслідок нещасного випадку на виробництві помер його батько - [PERSON] . При цьому, станом на день смерті останнього заявник проживав з ним однією сім`єю, а також перебував на його утриманні. Внаслідок зазначеного заявник[PERSON] звернувся до Одеського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області із заявою про призначення одноразової допомоги на сім`ю у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві та про призначення йому одноразової допомоги, як особі, яка перебувала на утриманні померлого. Однак, листом-відповіддю Одеського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області від 24.11.2021 року № 05/3747, заявнику [PERSON] було відмовлено у призначенні зазначених вище виплат з посиланням на те, що: - в акті спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 23.09.2021 року, не встановлено членів сім`ї потерпілого [PERSON] , які б перебували на його утриманні; - в наданій копії довідки Центру надання адміністративних послуг Кодимської міської ради від 07.10.2021 року № 2186 зазначено інформацію лише про реєстрацію місця проживання заявника за однією адресою із [PERSON] на день смерті останнього, в той час як адреса реєстрації може бути відмінною від адреси фактичного мешкання, а ст. 3 СК України передбачає, що сім`ю складають особи, які серед іншого спільно проживають; - окрім наведеного вище заявнику [PERSON] також було рекомендовано для вирішення питання про призначення відповідної допомоги на сім`ю звернутися до суду щодо встановлення факту проживання однією сім`єю (станом на день настання нещасного випадку) з потерпілим [PERSON] . У зв`язку з чим заявник був змушений через свого представника подати до суду відповідну заяву в порядку окремого провадження, в якій просить суд встановити факт його проживання однією сім`єю з його батьком - [PERSON] , померлим [INFO] , а також встановити факт його перебування на утриманні свого батька - [PERSON] , померлого [INFO] , на день смерті останнього. 12.01.2022 року ухвалою суду (а.с.67-68) заяву подану в порядку окремого провадження було залишено без руху з встановленням способу і строку для усунення її недоліків. 11.04.2023 року ухвалою суду (а.с.74-75) відкрито провадження у справі із призначенням розгляду у порядку окремого провадження, а також у порядку, передбаченому ч.2 ст. 294 ЦПК України, за власної ініціативи витребувано з Кодимської державної податкової інспекції ГУ ДПС в Одеській області інформацію про заявника. 01.05.2023 року ухвалою суду (а.с.96) судом було вирішено питання про залучення до участі у даній справі Управління Пенсійного фонду України в Одеській області, як правонаступника заінтересованої особи - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області. В судовому засіданні заявник [PERSON] та його представник - адвокат Кокарєв А.П., який брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, подану в порядку окремого провадження заяву підтримали у повному обсязі та просили її задовольнити з підстав зазначених в ній. Представник заінтересованої особи - Управління Пенсійного фонду України в Одеській областів судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час і місце судового засідання заінтересована особа була своєчасно повідомлена належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-5, 8 п.1 ст. 128 ЦПК України шляхом надіслання судової повістки про виклик електронним листом на офіційну електронну адресу зазначену на її офіційному веб-сайті та окрім того використану цим органом при надісланні до суду клопотання свого представника 26.04.2023 року (а.с.90-92), про що свідчить відповідна довідка від 30.05.2023 року (а.с.125). Таке повідомлення позивача відповідає правовій позиції висловленій Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду в своїй постанові від 13 липня 2022 року у справі № 761/14537/15-ц (провадження № 61-3069св21). Згідно положень першого речення ч.3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до положень ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Водночас із цим п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України передбачає, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Заслухавши заявника та його представника, дослідивши матеріали справи суд встановив наступні фактичні обставини. Заявник [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Грабівською сільською радою Кодимського району Одеської області 18.06.1999 року (а.с.18). 04.06.2021 року заявник [PERSON] звільнився з ТзОВ «ТРОПІК» та після цього принаймні до кінця 2021 року не отримував ніяких доходів, зокрема допомоги по безробіттю від перебування на обліку в центрі зайнятості, що підтверджується копією відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків надані Кодимською ДПІ ГУ ДПС в Одеській області від 10.12.2021 року № 459ц/15-32-76 (а.с.24) та відповідь ГУ ДПС в Одеській області від 13.04.2023 року (а.с.83-84) на запит суду в порядку ч.2 ст. 294 ЦПК України. [INFO] [PERSON] помер внаслідок нещасного випадку на виробництві, про що свідчить копія свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 24.09.2021 року (а.с.19), копія лікарського свідоцтва про смерть № 3761 (остаточного) виданого КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 24.09.2021 року (а.с.35-36) та копія акту спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 23.09.2021 року в ТОВ «КМД «КАМБІО», затвердженого начальником ГУ Держпраці в Одеській області від 01.11.2021 року (а.с.38-46). 07.10.2021 року Центром надання адміністративних послуг Кодимської міської ради було видано довідку за № 2186, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с.22), згідно якої батько заявника [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , був зареєстрований на момент смерті за адресою: [ADDRESS] , де також зареєстрований [PERSON] , [INFO] . Після чого заявник[PERSON] звернувся до Одеського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області із заявою про призначення одноразової допомоги на сім`ю у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві та про призначення йому одноразової допомоги як особі, яка перебувала на утриманні померлого. 24.11.2021 року (в змісті дата зазначена « [INFO] », що оцінюється судом як очевидна описка у зазначені року, оскільки у змісті листа йде мова про події пов`язані зі смертю [PERSON] у 2021 році) Одеське міське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області своїм листом-відповіддю № 05/3747 (а.с.16-17) відмовило заявнику [PERSON] у призначенні зазначених вище виплат з посиланням на те, що: - в акті спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 23.09.2021 року, не встановлено членів сім`ї потерпілого [PERSON] , які б перебували на його утриманні; - в наданій копії довідки Центру надання адміністративних послуг Кодимської міської ради від 07.10.2021 року № 2186 зазначено інформацію лише про реєстрацію місця проживання заявника за однією адресою із [PERSON] на день смерті останнього, в той час як адреса реєстрації може бути відмінною від адреси фактичного мешкання, а ст. 3 СК України передбачає, що сім`ю складають особи, які серед іншого спільно проживають; - окрім наведеного вище заявнику [PERSON] також було рекомендовано для вирішення питання про призначення відповідної допомоги на сім`ю звернутися до суду щодо встановлення факту проживання однією сім`єю (станом на день настання нещасного випадку) з потерпілим [PERSON] 09.12.2021 року депутатом Кодимської міської ради [PERSON] із залученням мешканців будинку [ADDRESS] - [PERSON] ([NUMBER]), [PERSON] ([NUMBER]), [PERSON] ([NUMBER]) і [PERSON] ([NUMBER]) було складено акт, який в подальшому був зареєстрований в Кодимській міській раді за записом № 566 від 09.12.2021 року та копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.20), згідно змісту якого, серед іншого, загиблий [PERSON] , 1974 року народження, проживав однією сім`єю зі своїм сином - [PERSON] , 1999 року народження, за адресою: [ADDRESS] . Окрім того у змісті цього акту відзначено, що всі вище перераховані члени сім`ї вели спільне господарство, у них був єдиний бюджет, вони проживали єдиною родиною, оскільки син не мав постійного місця роботи, то сім`я фактично була на повному утримані [PERSON] 24.12.2021 року Центром надання адміністративних послуг Кодимської міської ради було видано довідку за № 2408, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с.21), згідно якої, серед іншого, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , на момент смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , де також зареєстрований [PERSON] , [INFO] , а відповідно до акту депутата Кодимської міської ради від 09.12.2021 року № 566 померлий [PERSON] , його син - [PERSON] та інші зазначені особи проживали єдиною родиною, вели спільне господарство та фактично були на повному утримані померлого. 06.01.2022 року представник заявника [PERSON] - адвокат Чумаченко С.О. подав до Кодимського районного суду Одеської області в порядку окремого провадження свою заяву від 06.01.2022 року про встановлення відповідних фактів, яка розглядається судом у даній справі, шляхом здачі її на пошту, що підтверджує дата на поштовому штампі на конверті (а.с.65), яким матеріали заяви надійшли до суду і були зареєстровані 11.01.2022 року (а.с.2). 26.01.2022 року заявник[PERSON] повторно звернувся до Одеського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області із заявою про призначення одноразової допомоги на сім`ю у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві та про призначення йому одноразової допомоги, як особі, яка перебувала на утриманні померлого, із додатково отриманими документами після першого звернення, про що свідчить зміст копії листа-відповіді останнього від 01.02.2022 року № 05/277. 01.02.2022 року Одеське міське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області своїм листом-відповіддю № 05/277 повторно відмовило заявнику [PERSON] у призначенні зазначених вище виплат з посиланням на те, що: - в акті спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 23.09.2021 року, не встановлено членів сім`ї потерпілого [PERSON] , які б перебували на його утриманні; - додані до заяви акт від 09.12.2021 року та довідка від 24.12.2021 року не можуть братися до уваги, оскільки на сьогоднішній день жодним нормативно-правовим актом не визначено форму та зміст довідки про склад сім`ї; - Фонд не наділено повноваженнями щодо визначення кола осіб, які входять до складу сім`ї загиблого; - окрім наведеного вище заявнику [PERSON] також було рекомендовано для вирішення питання про призначення йому одноразової допомоги на сім`ю надати рішення суду, яким встановлюється факт проживання однією сім`єю, а для призначення йому одноразової допомоги як особі, яка перебувала на утриманні померлого, необхідно надати рішення суду, яким встановлюється факт перебування на утримані померлого [PERSON] . Свідки [PERSON] і [PERSON] , які були допитані в судовому засіданні, яке відбулось 28.06.2023 року, в своїх показах по своїй суті засвідчили обставини, які викладені у підписаному ними, разом з іншими сусідами, акті складеному 09.12.2021 року депутатом Кодимської міської ради (а.с.20) на підставі якого в подальшому Центром надання адміністративних послуг Кодимської міської ради було видано довідку від 24.12.2021 року за № 2408 (а.с.21). На запитання суду заявник [PERSON] та його представник - адвокат Кокарєв А.П. в судовому засіданні повідомили, що фактична відмова Одеського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області у призначенні відповідних одноразових допомог ними в порядку адміністративного судочинства не оскаржувалась. Висновки суду Відповідно до пункту 5.4 розділу V Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 року № 11 (надалі за текстом - Порядок), у разі смерті потерпілого виплачується одноразова допомога його сім`ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, та одноразова допомога кожній особі, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату. В свою чергу абзац другий ч.2 і ч.4 ст. 3 СК України передбачають, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. При цьому, положеннями пункту 5.1 розділу V Порядку передбачено, що для призначення одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати в разі смерті потерпілого членами сім`ї та особами, які мають право на виплати, до управління (відділення) виконавчої дирекції Фонду подаються, серед іншого, довідка про реєстрацію місця проживання (у разі відсутності відмітки про реєстрацію місця проживання в документах, що засвідчують особу). У разі відсутності відповідних документів і неможливості їх відновлення факт перебування на утриманні потерпілого встановлюється в судовому порядку. Відповідні рішення суду надаються для призначення виплат та додаються до справи про страхові виплати. Суд додатково загострює увагу сторін у даній справі, що вище наведена норма передбачає встановлення в судовому порядку факту перебування на утриманні потерпілого виключно у разі якщо відсутні відповідні документи ї їх неможливо відновити. Таким чином суд вважає, що сім`я [PERSON] , як батька, і [PERSON] , як сина, була створена на підставі кровного споріднення та принаймні їх спільного проживання і, пов`язаності спільного побуту, що в сукупності підтверджує копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Грабівською сільською радою Кодимського району Одеської області 18.06.1999 року (а.с.18) та копія довідки Центру надання адміністративних послуг Кодимської міської ради від 24.12.2021 року № 2408 (а.с.21). Крім того, суд звертає увагу на ту обставину, що у змісті повідомлення про нещасний випадок від 27.09.2021 року (а.с.47) в графі «Сімейний стан» відзначалось, що потерпілий [PERSON] одружений - дружина [PERSON] , 1980 року народження, має сина - [PERSON] , 1999 року народження. У зв`язку з чим суд вважає наявними належні документи отримані в поза судовому порядку (адміністративному порядку), які підтверджують належність заявника [PERSON] та [PERSON] до однієї сім`ї станом на день смерті останнього. Згідно ч.2 ст. 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 року № 1105-XIV, до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого, відносяться особи, якщо вони: були на повному його утриманні; одержували від померлого допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Не вважаються такими, що перебували на утриманні застрахованої особи, члени сім`ї, які мали самостійні джерела засобів до існування (одержували заробітну плату, пенсію тощо). Водночас суд зауважує, що хоча вище зазначена норма і розміщена законодавцем у змісті ст. 20 «Право на допомогу на поховання», але зміст ч.2 жодним чином не вказує на ту обставину, що її положення стосуються виключно допомоги на поховання. В свою чергу іншої норми, яка б визначала коло відповідних суб`єктів, вказаний Закон не містить. Тому суд вважає, що ч.2 ст. 20 цього Закону підлягає застосуванню щодо всіх питань, які стосуються визначення кола осіб, які вважаються такими, що були на утриманні померлого. Таким чином суд вважає, що копія довідки Центру надання адміністративних послуг Кодимської міської ради від 24.12.2021 року № 2408 (а.с.21), в якій відзначено про фактичне перебування сина - [PERSON] , разом з іншими членами сім`ї, на повному утриманні померлого батька - [PERSON] . При цьому, відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків надані Кодимською ДПІ ГУ ДПС в Одеській області від 10.12.2021 року № 459ц/15-32-76 (а.с.24) підтверджували ту обставину, що на момент смерті [PERSON] член його сім`ї - син [PERSON] не мав самостійного джерела засобів до існування (одержували заробітну плату, пенсію тощо). У зв`язку з чим суд вважає наявними належні документи отримані в поза судовому порядку (адміністративному порядку), які підтверджують належність заявника [PERSON] , до членів сім`ї [PERSON] , які вважаються такими, що були на утриманні померлого та не мали самостійного джерела засобів до існування (одержували заробітну плату, пенсію тощо). Відповідно до пункту 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно положень пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5 (надалі за текстом - Постанова Пленуму), звернуто увагу судів на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення або заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Водночас першим і другим абзацами пункту 8 Постанови Пленуму передбачає, що Судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди (п.2 ст.273 ЦПК ( 1502-06 )), якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Видана відповідним органом довідка про те, що за його даними особа не перебувала на утриманні померлого, не виключає можливості встановлення в судовому порядку факту перебування на утриманні. Така довідка оцінюється судом за правилами ст.62 ЦПК ( 1501-06 ). На думку суду, пункт 5.1 розділу V Порядку і пункти 1, 8 Постанови Пленуму, вказують на те, що встановлення відповідних обставин в судовому порядку є виправданим, якщо відсутня в іншому порядку (адміністративному порядку) отримати документи, які підтверджують відповідні факти, оскільки за таких умов це є єдиним можливим способом їх підтвердження. Натомість за наявності відповідних документів, які підтверджують відповідні факти, відсутня потреба у зверненні до суду з заявою для встановлення цих фактів. У зв`язку з чим суд не погоджується із твердженнями наведеними Одеським міським відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області в своєму листі-відповіді від 01.02.2022 року № 05/277 про те, що для призначення заявнику [PERSON] відповідних одноразових допомог необхідне встановлення згаданих фактів рішенням суду, оскільки ці факти підтверджуються відповідними документами отриманими в поза судовому (адміністративному порядку), а відтак вимога про їх встановленням в судовому порядку є безпідставною. Також суд вважає безпідставним твердження наведене Одеським міським відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області в своєму листі-відповіді від 01.02.2022 року № 05/277 про те, що в акті спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 23.09.2021 року, не встановлено членів сім`ї потерпілого [PERSON] , які б перебували на його утриманні, так як вважає, що метою складення такого документу комісією утвореною ГУ Держпраці в Одеській області та посадових осіб роботодавця - ТОВ «КМД «КАМБІО» і профспілки є насамперед встановлення причин настання нещасного випадку на виробництві і усунення їх у подальшому, а не вирішення питання членів сім`ї потерпілого [PERSON] , які б перебували на його утриманні. При цьому, суд звертає увагу на те, що поняття «не встановлені» (як зазначено у відповідному акті - а.с.40) не тотожне поняттю «відсутні», що в свою чергу не виключає можливість наявності таких осіб. Окрім того, суд вважає безпідставним твердження наведене Одеським міським відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області в своєму листі-відповіді від 01.02.2022 року № 05/277 про те, що «додані до заяви акт від 09.12.2021 року та довідка від 24.12.2021 року не можуть братися до уваги, оскільки на сьогоднішній день жодним нормативно-правовим актом не визначено форму та зміст довідки про склад сім`ї», оскільки за умов конкретно визначеної форми відповідного документа не може не прийматися документ виданий компетентним органом у довільно складеній формі в рамках своїх адміністративних функцій так як за інших умов це є по суті пред`явлення необґрунтованих вимог за умов правової невизначеності. Суд також звертає увагу на ту обставину, що заявник вже після звернення через свого представника до суду 06.01.2022 року із заявою в порядку окремого провадження також звернувся повторно до Одеського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області, із додатково отриманими документами після першого звернення до нього, що вказує на те, що заявник [PERSON] все ж також вважав, що у дійсності відповідні факти вже встановлені у позасудовому (адміністративному) порядку. Крім того, суд вважає, що належним і ефективним способом захисту прав заявника за конкретних умов є не звернення до суду в порядку окремого провадження про встановлення відповідних фактів, а оскарження в порядку адміністративного судочинства фактичної відмови відповідного органу Фонду у призначенні відповідних одноразових допомог. Суд своїми висновками у цьому рішенні не вирішує питання правомірності або неправомірності фактичної відмови відповідного органу Фонду у призначенні відповідних одноразових допомог, так як це питання підлягає оцінці виключно у разі оскарження такої відмови в судовому порядку, а лише наводить їх обґрунтування безпідставності неприйняття відповідних документів як належних доказів відповідних фактів, яке звужує права заявника для доведення цих фактів виключно в судовому порядку. Ураховуючи вище викладене та оцінюючи докази у справі, зокрема витребувані з власної ініціативи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів суд вважає, що заява необґрунтована і задоволенню не підлягає, оскільки судом встановлено, що факти проживання заявника однією сім`єю із померлим та перебування на його утриманні підтверджуються в поза судовому порядку за відомостями наявними в документах виданих відповідними компетентними органами в адміністративному порядку. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (пункт 23 рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» («Рrоnіnа V. Ukrаіnе») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00). Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: dismissed