Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-02 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач) про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. В обґрунтування позову посилається на те, що позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Вказана квартира є двоповерховою, яка розташована на десятому - одинадцятому поверхах одинадцятиповерхового будинку, складається з п`яти кімнат, розташована у п`ятому під`їзді. Так, 11.01.2023 приблизно з 04:00 год. до 09:00 год. позивачем було виявлено потужний витік гарячої води з квартири [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] , після чого в його квартирі, а саме на стелі та стінах спальної кімнати, коридорі та балконі на другому поверсі спостерігались мокрі плями. В той же день, працівниками ЖЕД-204 було проведено обстеження квартири та складно акт про факт залиття квартири. 23.01.2023 працівниками ЖЕД-204 було проведено повторне обстеження квартири позивача та встановлено факт того, що залиття квартири останнього відбулося з квартири [ADDRESS] , яка розташована в четвертому під`їзді на десятому - одинадцятому поверхах, у зв`язку з тим, що відповідач до своєї квартири приєднав дах, який в свою чергу став третім поверхом квартири останнього та використовується ним в якості власного приміщення, зокрема як спортивний зал. Актом комісії встановлено, що залиття квартири позивача відбулося з проривом пропіленових труб, розміщених під підлогою в приміщенні спортивного залу відповідача, які розташовуються над квартирою позивача. Для встановлення вартості відновлювального ремонту квартири, позивач звернувся з заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Судова незалежна експертиза України» з проханням провести еспертне будівельно - технічне дослідження. Відповідно до висновку експертного дослідження розмір матеріальної шкоди завданої позивачу, внаслідок залиття його квартири, становить 215 426,40 грн. 01 червня 2023 року до суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 02.06.2023 відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача, а саме: [ADDRESS] , направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулись на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у справі направлялась за вказаною у позовній заяві адресою: [ADDRESS] , яка також повернулась на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи (ч. 6 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України). За п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. При цьому, Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Таким чином, відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд даної справи. У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву та/або заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Від позивача також не надійшли заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартри [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, копія якого наявна в матеріалах справи. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . 11.01.2023, на підставі заяви позивача, комісією ЖЕД-204 в складі майстра з експлуатації Клименка Г.В., майстра технічного нагляду [PERSON] та слюсаря - сантехніка [PERSON] було складено акт про підтвердження залиття квартири [ADDRESS] . У вказаному акті зазначено, що залиття квартири відбулося 11.01.2023 в нічний час доби з триповерхової квартири [ADDRESS] , причину залиття та місце пошкодження трудопроводу встановити на час обстеження неможливо у зв`язку із тим, що мешканцями даної квартири проведено перепланування із закриттям інженерних мереж. Доступу для обстеження комісії не надано. 23.01.2022 комісією ЖЕД-204 в складі інженера з ремонту Шевченка Г.М., майстра з технічного нагляду [PERSON] , майстра з експлуатації [PERSON] та слюсаря - сантехніка [PERSON] складено акт обстеження квартири [ADDRESS] після залиття. У вказаному акті зазначено, що при повторному обстеженні квартири [ADDRESS] з`ясовано, що залиття відбулося з квартири [ADDRESS] у зв`язку з проривом поліпропіленових труб, розміщених під підлогою в приміщенні спортивного залу на третьому поверсі, який влаштовано самостійно власниками квартири, що і стало причиною залиття квартири [ADDRESS] . Дозволу на влаштування спортивного залу над квартирою [ADDRESS] ЖЕД-204 не надавав. Окрім цього, таке влаштування було проведено до початку обслуговування будинку ЖЕД -204 Керуючої компанії. На замовлення позивача ТОВ «Судова незалежна експертиза України» було проведено будівельно - технічне експертне дослідження, за результатами якого складено висновок експерта №ED-1727-1-2079.23, згідно якого розмір матеріальної шкоди, яку завдано внаслідок залиття квартири [ADDRESS] становить - 215 426,40 грн. На підтвердження проведеного будівельно - технічного експертного дослідження в матеріалах справи міститься акт №ED-1727-1-2079.23 приймання - передачі наданих послуг від 20.03.2023 та рахунок №ED-1727-1-2079.23 від 23.02.2023 про оплату позивачем організації проведення експертного дослідження, сума якого становить 15 000,00 грн. За змістом положень частини третьої статті 386 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому, такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому, такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У відповідності до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, зокрема у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. Даний висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 13.11.2019 року в рамках розгляду цивільної справи 757/31418/15-ц. Відповідно до чч. 4, 5 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. За статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписом статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. За нормами чч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Положеннями статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З матеріалів справи вбачається, що факт залиття квартири [ADDRESS] , та яка на праві приватної власності належить позивачу підтверджується: актом про підтвердження факту залиття квартири від 11.01.2023 та актом обстеження квартири [ADDRESS] після залиття, згідно з якими встановлено, що залиття вказаної квартири відбулося з квартири [ADDRESS] , у зв`язку з поривом поліпропіленових труб, розміщених на третьому поверсі під підлогою в приміщенні спортивного залу, який влаштовано самостійно власниками квартири. Так, правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207, передбачено, що в разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). У додатку № 4 до цих Правил від 25 серпня 2005 року № 927/11207, зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємств), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організацій (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік ); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності, характер залиття та його причини: завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність (у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи (прізвище, ім`я, по батькові) підписувати складений акт відмовилися з таких-то причин). Акт повинен бути складений у тому числі за присутності: головного інженера виконавця послуг; голови комісії; майстра технічної дільниці; майстра ремонтної дільниці слюсаря-сантехніка, представників організації обслуговуючої компанії. Суд зазначає, що акти про підтвердження факту залиття квартири від 11.01.2023 та про обстеження квартири [ADDRESS] після залиття, складено за формою та змістом відповідно до вказаного вище наказу №76 від 17.05.2005, а відтак є належними та допустимими доказами у розумінні стст. 77 - 78 ЦПК України. Крім того, факт залиття квартири підтверджується проведеним будівельно - технічним експертним дослідженням, за результатами якого складено висновок експерта №ED-1727-1-2079.23, згідно якого розмір матеріальної шкоди, яку завдано внаслідок залиття квартири [ADDRESS] становить - 215 426,40 грн. Згідно ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. За приписами ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Оцінюючи наявний у матеріалах справи висновок судового експерта у сукупності з іншими матеріалами справи, суд приходить до переконання, що вказаний висновок є повним і обґрунтованим, узгоджується з іншими наявними у матеріалах справи доказами та не суперечить їм, відповідає вимогам ст. 102 ЦПК України та не викликає сумнівів у його правильності. Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на спростування відповідачем своєї вини у завданні матеріальної шкоди позивачу, відсутні будь-які клопотання про призначення судової експертизи, відсутні будь-які заперечення з приводу наданого позивачем висновку судового експерта, хоча спростування відповідачем своєї вини є його процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди. З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, що позивачем доведено факт залиття його квартири з вини власника квартири [ADDRESS] , в даному випадку відповідача. Вирішуючи питання щодо розміру завданої майнової шкоди, суд приймає до уваги висновок судового експерта №ED-1727-1-2079.23 від 03.03.2023 за результатами проведеного будівельно - технічного експертного дослідження, згідно якого розмір матеріальної шкоди, яку завдано внаслідок залиття квартири [ADDRESS] , становить - 215 426,40 грн. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином, встановивши, що матеріалами справи доведено розмір завданої шкоди, протиправність дій відповідача, причинно-наслідковий зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири [ADDRESS] , суд приходить висновку, що завдана позивачу майнова шкода у розмірі 215 426,40 грн. підлягає відшкодуванню відповідачем. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Так, позивач окрім завданої йому матеріальної шкоди просить суд стягнути з відповідача витрати, які були понесені ним із залученням експерта для проведення експертизи, а саме у розмірі 15 000,00 грн. На підтвердження понесених ним витрат суду надано акт №ED-1727-1-2079.23 приймання - передачі наданих ТОВ «Судова незалежна експертиза України» послуг, а також платіжну інструкцію від 27.02.2023 про оплату таких послуг у розмірі 15 000,00 грн., а відтак суд дійшов висновку, що вказана сума підлягає стягненню з відповідача. Окрім цього, враховуючи те, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, з відповідача відповідно до ст. 144 підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 2 154,30 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved