Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-05 00:00:00

В червні 2023 року адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшов вищевказаний позов, згідно якого позивач [PERSON] просить суд розірвати шлюб з [PERSON] , який був укладений 08 вересня 2001 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області від 08.09.2001 року, актовий запис №79.Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позов мотивований тим, що шлюбні відносини з відповідачкою припинили існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 16.06.2023 року провадження по справі відкрито, в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на розірванні шлюбу та просив справу розглянути у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Надала на адресу суду заяву, відповідно до якої зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить судове засідання проводити за її відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, перевіривши докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] уклали шлюб 08.09.2001 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Роздільнянського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №79. Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Причиною розпаду сім`ї є відсутність взаєморозуміння та інше. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Спору щодо місця проживання дітей та поділу майна подружжя не має. Дані спірні правовідносини регулюються наступними нормами права. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу - позов про розірвання шлюбу може бути пред?явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, а також п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд, дослідивши надані по справі докази, давши їм оцінку, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Враховуючи те, що сторони подружніх стосунків не підтримують, не мають спору щодо спільного майна та визначення місця проживання дітей, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] існує лише формально, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу, на підтвердження чого надала суду відповідну заяву. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до п.1.3. ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачений позивачкою при зверненні до суду в повному обсязі у сумі 1073,60 грн. На підставі ст.105 ч.3, 110, 112, 114, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved