Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-27 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал-Страхування» про стягнення страхового відшкодування, яку обґрунтовують тим, що 08 листопада 2021 року приблизно о 16-40 годин [PERSON] , керуючи автомобілем «ВАЗ 2108», державний номер: [NUMBER] , рухаючись по вул.Першотравневій в с.Мала Білозерка Василівського району Запорізької області допустив наїзд на пішохода [PERSON] , яка рухалася в попутному напрямку, і з місця пригоди зник. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] загинула на місці пригоди від отриманих травм. Позивачі є рідними дітьми загиблої, яким внаслідок вказаних подій була спричинена моральна шкода. Відомості про кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР за №120210821900000524. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ВАЗ 2108», державний номер [NUMBER] , була застрахована полісом 202994814 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Арсенал-Страхування». Страхова сума за полісом на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, складає 260000,00 грн. 26 листопада 2021 року позивачі звернулися до відповідача з заявами про страхову подію і заявами про виплату страхового відшкодування моральної шкоди в розмірі 12 мінімальних заробітних плат, встановлених на дату ДТП в розмірі 72000,00 грн. (мінімальна заробітна плата станом на 08 листопада 2021 року становила 6000,00 грн.). Однак зі сторони відповідача жодних дій щодо виплати моральної шкоди здійснено не було, що змусило позивачів звернутися до суду. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Оскільки відповідач страхове відшкодування позивачам не здійснив, просять суд стягнути з відповідача на користь позивачів страхове відшкодування в розмірі 72000,00 грн. кожному рівними частинами. Крім того, на підставі ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», ст.625 ЦК України просять стягнути з відповідача на користь позивачів рівними частинами кожному штрафні санкції в розмірі 20066,68 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8100,00 грн. Представник відповідача надав суду відзив на позов, де зазначив, що позовні вимоги не визнає і вважає їх необґрунтованими з наступних підстав. Так, правовідносини, які склалися між позивачами і страховиком регулюються спеціальним законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і інші норми законів не повинні суперечити вказаному закону. Підставами для виникнення позовних вимог є настання дорожньо-транспортної пригоди 08 листопада 2021 року в с.Мала Білозерка Василівського району Запорізької області по вул.Першотравнева за участю транспортного засобу «ВАЗ 2108», державний номер: [NUMBER] , та пішохода [PERSON] . Відомості про кримінальне правопорушення за даним фактом були внесені до ЄРДР за №120210821900000524. Жодних доказів про результати проведеного розслідування матеріали справи не містять, що свідчить про те, що досудове розслідування кримінального провадження ще триває. Як зазначено в абз.4 п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. Отже, існує пряма норма закону щодо зупинення перебігу строку для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування до прийняття рішення і набрання ним законної сили у відповідній кримінальній справі. Оскільки у цій справі предметом розгляду є правові наслідки дій чи бездіяльності водія забезпеченого транспортного засобу, рішення у кримінальній справі, що набрало законної сили, є обов`язковим для розгляду вказаної цивільної справи. При цьому у кримінальному провадженні встановлюються не тільки наявність або відсутність вини особи, а і інші важливі обставини дорожньо-транспортної пригоди, що можуть вплинути на підстави прийняття рішення страховиком. У зв`язку з вищевикладеним, саме під час розгляду кримінального провадження суд при ухваленні вироку або орган досудового розслідування чи прокурор при закритті кримінального провадження з передбачених законом підстав повинні встановити і відобразити у відповідному вироку чи постанові про наявність або відсутність причинно-наслідкового зв`язку між подією ДТП, яка мала місце 08 листопада 2021 року, і фактом смерті потерпілої [PERSON] , наявність або відсутність обставин непереборної сили, що спричинили ДТП, відсутність в діях потерпілої під час ДТП будь-якого умислу згідно положень ст.9 КПК України. Ці обставини відносяться до предмету доказування у кримінальному провадженні. На теперішній час страховик позбавлений об`єктивної можливості встановити всі обставини подій, наявність або відсутність підстав для визнання випадку страховим і прийняти відповідне законне та обґрунтоване рішення щодо виплати або відмови у виплаті страхового відшкодування. На підставі вищевикладеного, відповідач вважає, що на теперішній час права позивачів не порушені і позовні вимоги є передчасними. Крім того, представник відповідача вважає, що згідно ч.1 ст.28 КПК України позивачі не позбавлені можливості в рамках кримінального провадження звернутися до суду з аналогічними цивільними позовами, що може призвести до подвійного відшкодування шкоди і є незаконним. Просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Представник позивачів надав відповідь на відзив, де зазначив, що посилання відповідача на абз.4 п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» як на підставу зупинення виплати страхового відшкодування є помилковим, оскільки справа щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди не розглядається ні в цивільній, ні в кримінальній, ні в господарській справі. Цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну в результаті дії джерела підвищеної небезпеки, настає без вини її заподіювача, про що свідчить відповідна судова практика. При цьому наявність чи відсутність у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування замість завдавача шкоди не є предметом розгляду в кримінальному провадженні, у зв`язку з чим відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог потерпілої особи до страховика про відшкодування завданої ДТП шкоди. Відповідно до ст.36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» страховик проводить виплату страхового відшкодування протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. У даному випадку в порушення вимог ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» відповідач, отримавши інформацію про дорожньо-транспортну пригоду, не вчинив необхідних дій і не встановивши підстав для відмови у прийнятті такого рішення згідно ст.37 цього Закону, не оспорюючи обставини страхового випадку і заявлені членами сім`ї загиблої вимоги про відшкодування моральної шкоди, рішення про здійснення страхового відшкодування не прийняв, як і не прийняв рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Тому доводи відповідача з приводу зупинення розгляду заяви позивачів про виплату страхового відшкодування є безпідставними з огляду на те, що відповідно до преамбули вказаного закону, він регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Вина водія у вчиненому кримінальному правопорушенні не має правового значення для вирішення справи щодо виплати страхового відшкодування, про що свідчать певні рішення Верховного Суду з цього питання. Законом не покладено на позивача обов`язку доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен довести факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Представник відповідача надав суду письмові заперечення, де зазначив, що оскільки рішення у кримінальному провадженні ще не прийняте, то на теперішній час обставини дорожньо-транспортної пригоди не є остаточно з`ясованими, у зв`язку з чим і строк для прийняття рішення страховиком щодо виплати або відмови у виплаті страхового відшкодування не настав. Також посилається на те, що страховик не є стороною кримінального провадження, у зв`язку з чим позбавлений можливості встановити всі обставини справи власними силами, хоча він розпочав відповідне розслідування, здійснив ряд запитів щодо обставин справи. Просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Представник позивачів [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала і просила у їх задоволенні відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що 08 листопада 2021 року приблизно о 16-43 годин сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої водій [PERSON] , керуючи автомобілем «ВАЗ 2108», державний номер: [NUMBER] , рухаючись по вул.Першотравневій в с.Мала Білозерка Василівського району Запорізької області, допустив наїзд на пішохода [PERSON] , яка рухалася в попутному напрямку, і з місця пригоди зник. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] загинула на місці пригоди від отриманих травм. Відомості про кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР за №120210821900000524, що вбачається з копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ВАЗ 2108», державний номер: [NUMBER] , була застрахована полісом 202994814 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Арсенал-Страхування». Страхова сума за полісом на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, складає 260000,00 грн. Зазначені факти сторонами не заперечувалися і є встановленими. Копіями свідоцтв про народження, а також копією довідки про склад сім`ї підтверджується факт того, що позивачі по справі - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є рідними дітьми загиблої [PERSON] . 26 листопада 2021 року позивачі звернулися до відповідача з заявами про страхову подію і заявами про виплату страхового відшкодування моральної шкоди в розмірі 12 мінімальних заробітних плат, встановлених на дату ДТП в розмірі 72000,00 грн. (мінімальна заробітна плата станом на 08 листопада 2021 року становила 6000,00 грн.), що підтверджується копіями заяв про виплату по полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР 202994814. Однак зі сторони відповідача жодних дій щодо виплати моральної шкоди здійснено не було, що змусило позивачів звернутися до суду. При вирішенні спірних правовідносин судом застосовані наступні норми права. Статтею 1187 ЦК України передбачено об`єктивну (безвинну) цивільно-правову відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки за шкоду, яка завдана внаслідок його експлуатації третій особі. Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Згідно зі статтею 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. У статті 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-ІV «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (пункт 23.1 статті 23 Закону № 1961-ІV). Згідно з пунктами 27.1-27.5 статті 27 Закону № 1961-ІV страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок ДТП настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Згідно з пунктом 35.1 статті 35 Закону № 1961-ІV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Відповідно до пункту 36.1 статті 36 Закону № 1961-ІV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: approved