Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-27 00:00:00

03.04.2023 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Держаної казначейської служби України, Запорізької обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції України в Запорізькій області про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями та рішеннями органів досудового слідства та прокуратури, в обґрунтування позовних вимог зазначив наступне. 15.01.2018 слідчим СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області за погодження з прокурором Запорізької місцевої прокуратури №1 Шулунову Р.О. повідомлено про підозру у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 364 КК України, у кримінальному проваджені, відомості про яке внесено до ЄДРДР 22.12.2016 за № 12016080020004405. 19.03.2018 прокурором Запорізькою місцевою прокуратурою № 1 затверджено обвинувальний акт у зазначеному кримінальному проваджені, який Вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.05.2022 [PERSON] визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 364 КК України, оскільки недоведено, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим. Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 31.01.2023, вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.05.2022 залишено без змін. Протиправними діями органу досудового розслідування та прокуратури позивачеві було завдано моральну шкоду, яка виразилась у порушенні нормальних життєвих зав`язків, погіршенні стосунків з оточуючими, негативних змінах в емоційному стані, звільнені з роботи, викликаному незаконним кримінальним переслідуванням, яке тривало 5 років 16 днів (з моменту повідомлення про підозру з 15.01.2018 і по день ухвалення Запорізьким апеляційним судом рішення 31.01.2023), позивач оцінив моральну шкоду у розмірі 402000,00 грн. -виходячи з розміру одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством та судом, яку і просить стягнути з державного бюджету України на свою користь. Ухвалою судді від 07.04.2023 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачеві строк для усунення вказаних в ухвалі судді недоліків. 25.04.2023 представником позивача - адвокатом Кравченко Я.І. усунено недоліки позовної заяви в порядку та в спосіб, визначені ухвалою судді від 07.04.2023. Ухвалою судді від 27.04.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, учасникам справи встановлені строки подання заяв по суті справи, призначене судове засідання на 19.05.2023. 15.05.2023 від відповідача Запорізької обласної прокуратури надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив суд врахувати при розгляді справи, що мінімальний розмір відшкодування моральної шкоди на користь [PERSON] , який гарантовано державою становить 402000,00 грн. 16.05.2023 представником Державної казначейської служби України подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, із посиланням на положення чинного законодавства. Крім того, позивачем не надано жодного судового документа, яким би було визначено протиправність дій посадових осіб органу досудового розслідування, що є підставою для відмови в позові. 17.05.2023 представника Головного управління національної поліції в Запорізькій області подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем не надано жодного доказу заподіяння моральної шкоди саме посадовими особами Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, не зазначено у чому саме полягає шкода. 19.05.2023 судом з а клопотанням представника Запорізької обласної прокуратури постановлено ухвалу про продовження розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 05.06.2023. Ухвалою суду від 05.06.2023 закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.06.2023. Позивач та представник позивача в судовому зсіданні підтримали позовну заяву в повному обсязі, з підстав викладених у позові. Представник Державної казначейської служби України у Запорізькій області заперечувала проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві. Представник відповідача Запорізької обласної прокуратури в судовому засіданні зазначив, що підтримує викладену у відзиві прокуратури позицію та просить суд її врахувати під час ухвалення рішення в справі. Представник Головного управління Національної поліції України в Запорізькій області в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, із заявами про відкладення судового розгляду до суду не звертався. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, суд встановив наступні фактичні обставини. 15.01.2018 позивачеві слідчим Олександрівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції головного управління Національної поліції в Запорізькій області Чоботою В.Л., за погодження з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 Ливинчуком О.А. позивачеві повідомлено про підозру у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 364 КК України, у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.12.2016 за № 12016080020004405, що підтверджується реєстром матеріалів досудового розслідування (а.с. 12 - 19). 19.03.2018 прокурором у кримінальному провадженні затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні, з яким прокурор звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя (а.с. 8 - 11). Вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.05.2022 [PERSON] визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 364 КК України, оскільки недоведено, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим (а.с. 20-38). Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 31.01.2023 апеляційну скаргу прокурора залишено без змін, а вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.05.2022 - без змін (а.с. 39 - 44). Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 3 КПК України, притягнення до кримінальної відповідальності - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Отже, [PERSON] перебував під слідством та судом 5 років 16 днів (з моменту повідомлення 15.01.2018 про підозру по день постановлення Запорізького апеляційним судом ухвали від 31.01.2023 за результатами розгляду апеляційної скарги прокурора на вирок суду першої інстанції. Положеннями статті 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ч. 2 ст. 1176 ЦК України право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. В межах спірних правовідносин таким законом є Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Механізм застосування положень вказаного Закону визначено Положенням про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженим наказом Міністерства юстиції, Генеральної прокуратури та Міністерства фінансів України від 04 березня 1996 року № 6/5/3/41, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06 березня 1996 року за № 106/1131 (зі змінами та доповненнями). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства, - відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» у наведених у статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами дізнання чи досудового слідства, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, який її завдав, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт. У ч.ч. 5, 6 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» зазначено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру, про зазначалося позивачем у позовній заяві. Зокрема, позивач зазначив, що спричинена йому моральна шкода полягала у порушенні нормальних життєвих зав`язків, погіршенні стосунків із оточуючими, негативних змін в емоційному стані. Враховуючи вищезазначені обставини, а також досліджені в судовому засіданні докази, суд доходить висновку, що позивач, перебуваючи під слідством протягом значного періоду часу, дійсно зазнав моральної шкоди, яка виразилася у порушенні нормальних життєвих зв`язків, погіршенні стосунків із оточуючими, негативних змінах в емоційному стані, що надає позивачеві право на отримання компенсації на підставі положень ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Статтею 23 ЦК України визначено поняття моральної шкоди, в чому вона полягає, порядок визначення та стягнення. Крім того, в п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» є роз`яснення, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позначених моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди без вини, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідно до положень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При цьому, з урахуванням положень ч. 3 ст. 254 ЦК України, а також того, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» обчислення розміру моральної шкоди провадиться виходячи саме із кількості місяців, врахуванню судом підлягає кількість повних місяців перебування позивача під слідством, що складає 60 місяців. Наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України та Міністерства фінансів України 04 березня 1996 року № 6/5/3/41 затверджено Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», пунктом 6 якого встановлено, зокрема, що відповідний орган одночасно з повідомленням про закриття справи в стадії дізнання і попереднього слідства направляє громадянинові повідомлення, в якому роз`яснює, куди і протягом якого терміну можна звернутися за відшкодуванням шкоди і поновленням порушених прав. Повідомлення складається за формою, що встановлена в додатку до цього Положення. У повідомленні зазначається перелік тільки тих вимог, на які даний громадянин має право претендувати. Згідно з пунктами 11, 12 зазначеного вище положення, для визначення розміру шкоди, переліченої в пунктах 1, 3, 4 статті 3 Закону, громадянин протягом шести місяців після направлення йому повідомлення може, звернутися при винесенні виправдувального вироку або закритті справи судом першої інстанції чи в касаційному або наглядному порядку до суду, який розглядав справу по першій інстанції. Отже, чинним законодавством чітко визначено порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду. Згідно зі статтею 130 КПК України шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом. У зв`язку із вищевикладеним, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. В силу положень п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір в даній справі не справляється, а тому розподілу між сторонами не підлягає.

Outcome: approved