Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-09 00:00:00

Керівник Червоноградської окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі позивача Головного управління Держгеокадастру у Львівській області звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] , про про конфіскацію земельної ділянки кадастровий номер 4611800000:05:005:0062, що знаходиться за адресою: земельна ділянка [ADDRESS] , загальною площею 0,0422 га. В обґрунтування своєї вимоги прокурором зазначено про те, що дана позовна заява вжита на захист порушених економічних інтересів держави у земельній сфері. Реалізуючи надані законом повноваження та з метою встановлення підстав для представництва інтересів держави у суді, Червоноградською окружною прокуратурою вивчено стан додержання вимог законодавства України щодо використання земель сільськогосподарського призначення. Встановлено, що на підставі свідоцтва про реєстрацію права на спадщину за заповітом, виданого 08.12.2017 державним нотаріусом Червоноградської державної нотаріальної контори, [PERSON] , [INFO] , громадянка російської федерації, реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , місце проживання зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , російська федерація, прийняла у спадщину земельну ділянку, для ведення садівництва, кадастровий номер 4611800000:05:005:0062, що знаходиться за адресою: земельна ділянка [ADDRESS] , загальною площею 0,0422 га. 08.12.2017 за [PERSON] зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, право власності на земельну ділянку із кадастровим номером 4611800000:05:005:0062, площею 0,0422 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, для ведення садівництва (номер запису на право власності 23821554, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1431860346118). Згідно із ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно відомостей про власника в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, країна громадянства [PERSON] , [INFO] : російська федерація (національний паспорт іноземця, серія та номер: [NUMBER] , виданий 21.02.2002, видавник 1 МВМ УВС м. Норільськ Красноярського краю. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру, земельна ділянка із кадастровим номером 4611800000:05:005:0062, площею 0,0422 га відносться до категорії земель - землі сільськогосподарського призначення, вид цільового призначення: 01.06 - для колективного садівництва. Таким чином, право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, для ведення садівництва, із кадастровим номером 4611800000:05:005:0062, площею 0,0422 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , виникло у [PERSON] - [INFO] . Відповідно до листа Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області від 22.02.2023 [PERSON] зареєстрованою/знятою з реєстрації не значиться, з питань документування посвідкою на постійне або тимчасове проживання, не зверталася. Також відповідно до інформації Червоноградської міської ради № 3/22- 1354/3-25 від 21.02.2023 відомості про реєстрацію місця проживання [PERSON] в реєстрі Червоноградської територіальної громади відсутні. Однак протягом року земельна ділянка сільськогосподарського призначення громадянкою російської федерації [PERSON] не відчужена, та не конфіскована в законному порядку, що є порушенням ст. ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст. ст. 80, 81, 145 Земельного кодексу України. Таким чином, Червоноградською окружною прокуратурою встановлені порушення вимог чинного законодавства, які до теперішнього часу не усунуто, що свідчить про бездіяльність компетентного органу, у зв`язку з чим вбачаються підстави для звернення до суду з вказаним позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області. Ухвалою судді від 23.03.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання на 19.04.2023. Ухвалою суду від 22.05.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.06.2023, який відкладено на 10.07.2023. Прокурор Прокуда Н.М. у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила задовольнити заяву повністю за обставин, викладених у ній. Позивач, Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, у судове засідання свого представника не направило, належним чином було повідомлено про дату, час і місце судового засідання судовою повісткою, про поважні причини неявки представника суд не повідомило. Інтереси позивача у судовому засіданні представляє прокурор. Відповідач [PERSON] , у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлялася про дату, час і місце судового засідання оголошенням про виклик на веб-порталі судової влади України, про поважні причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, тому суд вважає за необхідне провести судове засідання без її участі. На підставі норм ст.ст. 280-281 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. Суд, вислухавши прокурора, вивчивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про реєстрацію права на спадщину за заповітом, виданого 08.12.2017 державним нотаріусом Червоноградської державної нотаріальної контори, [PERSON] , [INFO] , громадянка російської федерації, реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , місце проживання зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , російська федерація, прийняла у спадщину земельну ділянку, для ведення садівництва, кадастровий номер 4611800000:05:005:0062, що знаходиться за адресою: земельна ділянка [ADDRESS] , загальною площею 0,0422 га. 08.12.2017 за [PERSON] зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, право власності на земельну ділянку із кадастровим номером 4611800000:05:005:0062, площею 0,0422 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, для ведення садівництва (номер запису на право власності 23821554, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1431860346118). Однак, після набуття земельної ділянки у власність, [PERSON] , грубо порушуючи вимоги національного законодавства, її протягом року не відчужила. Відповідно до ст. 1 Земельного кодексу України земля в Україні є національним багатством і перебуває під особливою охороною закону. Згідно норм ст. 19 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення віднесено до категорії особливо цінних. У відповідності до ч. 5 ст. 22 Земельного кодексу України визначено, що землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам. Частиною ч. 2 ст. 81 Земельного кодексу України передбачено, що іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності лише на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Вимогами даної статті визначено, що іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки вищевказаних категорій з наступних підстав: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; прийняття спадщини. Правовідносини, пов`язані з набуттям прав на землі сільськогосподарського призначення, прийнятих у спадщину нерезидентами, у т. ч. іноземними громадянами, врегульовано ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України, якою передбачено, що нерезиденти, у т.ч. іноземні громадяни, які успадкували право на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, зобов`язані відчужити її після реєстрації вказаних прав протягом одного року. Згідно в ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації таких прав. Право власності на земельну ділянку [PERSON] набула з 08 грудня 2017 року після державної реєстрації речового права на нерухоме майно Червоноградською державною нотаріальною конторою. Однак, у подальшому й по даний час земельну ділянку нею самостійно не відчужено. Чим безпідставно порушено річний строк, установлений ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України, про що вказано вище. Згідно пункту "е" ч. 1 ст. ст. 140 Земельного кодексу України однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Примусове припинення прав на земельну ділянку, у відповідності до п. "в" ч. 1 ст. 143 Земельного кодексу України, здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки. Відповідно до ч. 2 ст. 145 Земельного кодексу України у разі, якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Оскільки [PERSON] протягом року з часу переходу права власності на земельну ділянку кадастровим номером 4611800000:05:005:0062, площею 0,0422 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, для ведення садівництва, її не відчужила, то право власності на зазначену земельну ділянку слід примусово припинити, шляхом конфіскації. Згідно положення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 18 вересня 2013 року (справа № 6-92 цс 13) зазначено, що основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», від 11 березня 2003 року «Новоселецький проти України», від 1 червня 2006 року «Федоренко проти України»), Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст. 1. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обгрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Відповідно до ст. 348 Цивільного кодексу України якщо з підстав, що не були заборонені законом, особа набула право власності на майно, яке за законом, який був прийнятий пізніше, не може їй належати, це майно має бути відчужене власником протягом строку, встановленого законом. Якщо майно не відчужене власником у встановлені законом строки, це майно з урахуванням його характеру і призначення за рішенням суду на підставі заяви відповідного органу державної влади підлягає примусовому продажу. У разі примусового продажу майна його колишньому власникові передається сума виторгу з вирахуванням витрат, пов`язаних з відчуженням майна. У відповідності до ч. 4 ст. 145 Земельного кодексу України конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Статтею 153 Земельного кодексу України передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. У випадках передбачених цим Кодексом та іншими законами України, допускається викуп земельної ділянки. При цьому власникові земельної ділянки відшкодовується її вартість. Виходячи з викладеного позовні вимоги керівника Червоноградської окружної прокуратури Львівської області підлягають задоволенню.

Outcome: approved