Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей Ярмолинецької селищної ради, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить: шлюб, зареєстрований 10 жовтня 2020 року Ярмолинецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис № 41, розірвати; відібрати малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , у [PERSON] без позбавлення її батьківських прав; передати малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , на утримання батькові - [PERSON] . На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що від шлюбу з відповідачкою мають малолітню дитину, дочку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося через втрату взаєморозуміння. Сімейне життя поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення подружніх відносини, вони проживають окремо, а тому позивач вважає збереження шлюбу неможливим. Крім того вказав, що на даний час дитина проживає разом із ним, оскільки спільне проживання разом з матір`ю шкодить дитині, тому, що матір із самого народження дитини ухиляється від виконання обов`язків щодо виховання дитини, а саме не приймає матеріальної та трудової участі у вихованні дитини, не проявляє зацікавленості її життям та здоров`ям. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, вказаних у позові, та просив їх задовольнити. Зокрема, позивач пояснив, що бажає розірвати з відповідачкою шлюб, так як більше року вони разом не проживають. Коли дитині було приблизно 4-5 місяців, відповідачка сказала, що хоче кращого життя, покинула їх з дитиною і поїхала. З того часу вона не приїжджала та не спілкувалася з дитиною, він намагався зв`язатися з позивачкою, але не міг. За весь цей час і на даний момент відповідачка не цікавиться дитиною, не приходить до неї, нічого їй не передає. Коли відповідачка була вагітна, то казала, що не хотіла цієї дитини. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю та показала, що на даний час проживає в Латвії, у неї своє життя, вона бажає розірвати шлюб з позивачем, а також не заперечує щодо відібрання у неї дитини. Вказала, що вона не хотіла цієї дитини, її хотів позивач, а тому нехай виховує її сам. Позивачка зазначила, що не планує брати участі у вихованні та утриманні дитини, хоча, якщо будуть кошти, можливо, вона буде їх висилати для дитини, але на даний час вона перебуває на утриманні чоловіка. В судовому засіданні представник третьої особи - служби в справах дітей Ярмолинецької селищної щодо вимоги про розірвання шлюбу не заперечив, щодо інших вимог підтримав висновок органу опіки та піклування Ярмолинецької селищної ради. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що між сторонами було зареєстровано шлюб 10 жовтня 2020 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 10 жовтня 2020 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12 серпня 2021 року. Однак, спільне життя не склалося, крім того, сторони фактично припинили подружні відносини, проживають окремо, примирення неможливе. Відповідно до вимог ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей, що має істотне значення по справі. Так, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Враховуючи наведене, а також пояснення сторін, суд вважає, що позов в частині вимог про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Щодо вимог про відібрання дитини у матері без позбавлення її батьківських прав та передачі дитини на утримання батькові, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до вимог ч.1 ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених п.п.2-5 ч.1 ст.164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Згідно з ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. В судовому засіданні встановлено, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , з початку 2022 року проживає разом з батьком і не проживає разом з матір`ю - відповідачкою у справі, яка залишила їх, не бажаючи проживати з чоловіком та здійснювати догляд і виховання дитини. Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивача та відповідача в судовому засіданні і жодними доказами не спростовані. Згідно висновку органу опіки та піклування Ярмолинецької селищної ради щодо доцільності відібрання без позбавлення батьківських прав у матері [PERSON] дитини [PERSON] , [INFO] , та передачі малолітньої дитини на утримання батькові [PERSON] № 49 від 25.05.2023 року, орган опіки та піклування не може підготувати висновок про доцільність відібрання дитини [PERSON] , [INFO] , у матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав та передачі малолітньої дитини Єлизавети батькові [PERSON] , оскільки мати [PERSON] , [INFO] не проживає з дитиною [PERSON] , [INFO] , а з моменту заявленого позову та по теперішній час дитина проживає з батьком [PERSON] за однією адресою та знаходиться на його утриманні. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] з початку 2022 року не проживає з малолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з батьком та перебуває на його утриманні, суд не вбачає підстав для відібрання дитини у матері без позбавлення батьківських прав та передачі її на утримання батькові [PERSON] , а тому в задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити. Враховуючи часткове задоволення позову, відповідно до ст.141 ЦПК України стягненню на користь позивача з відповідача підлягають судові витрати по справі, а сааме, судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп. На підставі ст.ст. 104,105,110-112,141,164,170 СК України,

Outcome: partial