Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-05 00:00:00

17.03.2023 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області за підсудністю надійшли матеріали позовної заяви ПАТ АБ «Укргазбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 11.02.2020 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір про приєднання до правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк». Зазначений договір є договором на приєднання відповідно до ст. 634 ЦК України, публічна пропозиція про приєднання до цього договору, що включає в себе умови договору, тарифи та програму кредитування розміщену на офіційному сайті Банку http:// www.ukrgasbank.com. Заявою-Договором № 2020/1_С/175-000791 від 11.02.2020 року відповідач просив надати кредит у формі дозволеного овердрафту на умовах: за програмою кредитування «Домовичок», кредитний договір № 2020/ОВР/175-000573, строк кредитування 12 місяців, можлива сума кредиту 300 000,00 грн., процентна ставка 42 % річних, процентна ставка за простроченим кредитом 48 % річних. На виконання умов кредитного договору 11.02.2020 року Клієнту [PERSON] було відкрито субрахунок та видано платіжну картку. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надав відповідачу можливість користування кредитними коштами. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом. Таким чином, відповідач зобов`язання за кредитним договором не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями умов кредитного договору виникла заборгованість, яка станом на 12.04.2022 року складає 6\~060,34 грн., в т.ч.: заборгованість по кредиту (прострочена) 4\~157,27 грн.; заборгованість по процентах (прострочена) 892,34 грн.; заборгованість по платежах за ч. 2 ст. 625 ЦПК 1\~010,73 грн. Представник позивача просив суд стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості, а також витрати з оплати судового збору. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.05.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Представник позивача Артемов А.О. у прохальній частині позовної заяви просив проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву у якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги визнав, проти стягнення заборгованості не заперечував. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 80\~ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 11.02.2020 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було підписано Заяву-Договір № 2020/1_С/175-000791 від 11.02.2020 року про приєднання до правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк» (а.с. 6), відповідно до якої відповідачу [PERSON] було надано кредит у формі дозволеного овердрафту на умовах: за програмою кредитування «Домовичок», кредитний договір № 2020/ОВР/175-000573, строк кредитування 12 місяців, можлива сума кредиту 300 000,00 грн., процентна ставка 42 % річних, процентна ставка за простроченим кредитом 48 % річних (а.с. 6). Зазначений договір є договором приєднання відповідно до ст. 634 ЦК України, публічна пропозиція про приєднання до цього договору, що включає в себе умови договору, тарифи та програму кредитування, розміщені на офіційному сайті банку. Зокрема, правилами відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів, та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк» (далі Правила) є системою затверджених Банком та оприлюднених на офіційному сайті АБ «УКРГАЗБАНК» www.ukrgasbank.com норм, що визначають загальні та публічні умови відносин між Банком та фізичними особами, які користуються продуктами Банку для власних потреб. Правила визначають умови продажу та супроводження продуктів Банку, які передбачають виконання операцій з використанням платіжних карток. Придбання Клієнтом пакету оформлюється шляхом подання до банку відповідної письмової Заяви-договору, форма якої є додатком до цих Правил та розміщена на сайті Банку. Заява-Договір визначає, який саме Пакет/Продукти, замовлені Клієнтом, та їхні основні параметри/характеристики (зокрема, найменування Пакета/Продуктів, Тарифний план, Програма кредитування, перелік замовлених додаткових послуг партнерів Банку тощо), а також інші параметри необхідні для однозначного розуміння Клієнтом умов користування рахунком та картками. Підписанням заяви-Договору Клієнт акцептує ці Правила (а.с. 20-29). Таким чином, Правила, підписані Клієнтом Заява-Договір, тарифний план, Програма кредитування, документи, що вимагаються чинним законодавством України з питань кредитування фізичних осіб, а також інші письмові заяви та розпорядження Клієнта, прийняті Банком до виконання від Клієнта на умовах цих Правил, разом вважаються укладеним між Банком та Клієнтом договором на комплексне банківське обслуговування, Банк і Клієнт є сторонами договору (а.с. 6). На виконання умов кредитного договору 11.02.2020 року відповідачу [PERSON] було відкрито субрахунок та видано платіжну картку. Таким чином, позивач повністю виконав свої зобов`язання за кредитним договором, а відповідач скористався наданим кредитом. Позивач наголошує, що в порушення умов вказаного кредитного договору, відповідач допустив прострочення повернення кредиту і сплати відсотків, внаслідок чого в нього виникла заборгованість, яка станом на 12.04.2022 року складає 6\~060,34 грн., в т.ч.: заборгованість по кредиту (прострочена) 4\~157,27 грн.; заборгованість по процентах (прострочена) 892,34 грн.; заборгованість по платежах за ч. 2 ст. 625 ЦПК 1\~010,73 грн. (а.с. 34). Оскільки відповідач у добровільному порядку свої договірні зобов`язання не виконує, то між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. За змістом статті 11\~ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір. Згідно із статтею 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Правовідносини з приводу надання кредиту регулюються Цивільним кодексом\~України та Законом України\~«Про банки\~та банківську\~діяльність» від\~07\~грудня 2000\~року №\~2121-III (далі - Закон). Відповідно до статті 2\~Закону банківським кредитом визнається будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання сплати процентів та інших зборів з такої суми. Правовою формою щодо оформлення відносин сторін є кредитний договір. Згідно із статтею 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629\~ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання його сторонами. Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтями 1048, 1049, 1050\~ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому, відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно із ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) надає другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з виписки по рахунку [PERSON] (а.с. 32-33), відповідач користувався кредитними коштами, наданими банком, частково сплачував заборгованість за кредитом. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк, відповідно до вимог договору та вимог закону. За загальним правилом, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються. У статті 599\~ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється його належним виконанням. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Положеннями ст.\~614\~ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст.\~615\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Частиною 1 статті 1050 ЦК України передбачена відповідальність позичальника за порушення умов договору, зокрема, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Факт виконання позивачем умов кредитного договору підтверджується матеріалами справи. Таким чином, судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за даним кредитним договором виконав в повному обсязі. Враховуючи вищевказані положення закону та існуючі обставини справи, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем умов кредитного договору відносно строків повернення кредитної заборгованості та визнає право позивача на стягнення її в судовому порядку. Також, суд погоджується з розрахунком заборгованості, зробленим позивачем та вважає, що він відповідає вимогам закону та умовам кредитного договору. Відповідачем розрахунок суми заборгованості не спростований. Відповідач, всупереч положенням статті 81 ЦПК України, не надав суду жодних доказів, які б спростовували факт існування вказаної заборгованості, натомість у заяві від 07.06.2023 року позовні вимоги визнав. Пунктом 27 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~застосування норм\~цивільного процесуального\~законодавства при\~розгляді справ\~у суді\~першої інстанції»\~від 12\~червня 2009\~року №\~2 передбачено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи зазначені обставини та надані суду докази, а також те, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими, у повному обсязі доведеними з його боку, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 2020/ОВР/175-000573 від 11.02.2020 року, яка станом на 12.04.2022 року складає 6 060,34 грн., в т.ч.: заборгованість по кредиту (прострочена) 4\~157,27 грн.; заборгованість по процентах (прострочена) 892,34 грн.; заборгованість по платежах за ч. 2 ст. 625 ЦПК 1 010,73 грн. При вирішенні питання розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позовні вимоги судом було задоволено, позивачем при поданні позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2\~684,00 грн. (а.с. 5), з урахуванням того, що відповідачем позовні вимоги було визнано до початку розгляду справи по суті, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 50% судового збору в розмірі 1\~342,00 грн. (2\~684,00 грн. х 50% = 1\~342,00 грн.), інші 50% судового збору підлягає поверненню позивачу з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved