Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-05 00:00:00

У травні 2023 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання та перебування на утриманні свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Заява обґрунтована тим, що з 08.10.1986 року заявник перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Після одруження заявник та її чоловік проживали у квартирі [PERSON] , за адресою : [ADDRESS] , а після виходу заявником на пенсію, подружжя переїхали у село Любча, де разом проживали без реєстрації, однак з 25.11.2021 року [PERSON] зареєструвала своє місце проживання за адресою: [ADDRESS] , хоча це не вплинуло на її фактичне місце проживання. Під час спільного проживання вона знаходилась на утриманні свого чоловіка, оскільки розмір її пенсії є значно меншим, ніж розмір пенсії, яку отримував за життя її чоловік. Зазначає, що доходи чоловіка були постійним і основним засобом для існування сім`ї. Посилаючись на необхідність встановлення даного факту для оформлення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, заявник просить суд встановити факт спільного проживання та факт свого перебування на утриманні чоловіка. 04.05.2023 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану цивільну справу передано на розгляд судді Ярмолі О.Я. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своєю ухвалою від 08.05.2023 року прийняв заяву до розгляду, відкрив провадження по справі, призначив справу до розгляду (а.с. 26). В судовому засіданні [PERSON] підтримала заяву, суду пояснила, що з 2010 року вона не працює, її чоловік мав онкологічне захворювання та потребував постійного догляду, він найкраще почувався в сільській місцевості на свіжому повітрі, а тому вони постійно проживали в [ADDRESS] . У 2018 році сестра заявниці [PERSON] склала заповіт на ім`я [PERSON] та попросила ще додатково зареєструватися у її квартирі. Заявниця зареєструвала своє місце проживання у квартирі [ADDRESS] , однак продовжувала проживати разом зі своїм чоловіком. За три місяці заявник поховала сестру та чоловіка. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, заяв та клопотань на адресу суду не надходило. Заслухавши пояснення заявниці, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заяву слід задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.10.1986 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 08.08.1986 року, серії [NUMBER] , актовий запис № 1361 (а.с.10). Встановлено, що [PERSON] , [INFO] з 17.05.1986 року по 13.09.2022 року, тбто по день смерті, був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Також за вказаною адресою була зареєстрована [PERSON] , у період часу з 29.11.1986 року по 25.11.2021 року (а.с. 12). 25.11.2021 року заявник зареєструвала своє місце проживання за адресою: [ADDRESS] , в помешканні своєї сестри, що підтверджується витягом з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади № 15.2-03/8220 (а.с. 14). Згідно довідки № 787 від 31.10.2022 року, виданої старостою старостинського округу № 10 Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області, вбачається, що [PERSON] , разом зі своїм чоловіком [PERSON] , постійно проживали без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15). Встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 13.09.2022 року Білоцерківським відділом ДРАЦС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ МЮ (м.Київ), серія [NUMBER] , актовий запис № 1959 (а.с. 16). Згідно з копією довідки про доходи пенсіонера № 8025 6300 3701 1348, виданої пенсіонеру [PERSON] , - вона перебуває на обліку в Білоцерківському об`єднаному управління ПФУ в Київській області і отримує пенсію за віком, розмір якої станом на вересень 2022 року становив 2300,00 грн. (а.с. 19) З рішення № 932480805404 від 21.02.2023 року про відмову в перерахунку пенсії, вбачається, що [PERSON] відмовлено у переході на пенсію по втраті годувальника, в зв`язку з відсутністю документів про перебування заявниці на утриманні померлого годувальника (а.с.20). В судовому засіданні буди заслухані покази свідка [PERSON] , яка суду повідомила, що вона являється сусідкою заявниці, [PERSON] зі своїм чоловіком [PERSON] близько 10 років постійно проживали в селі Любча, до них у гості приїздили діти. Свідок [PERSON] суду показала, що проживає в с.Любча з 1991 року, а [PERSON] з чоловіком переїхали в село проживати у 2012 році, де постійно разом проживали, садили город. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України (справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення) суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні. Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними членами сім`ї вважаються: зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: були на повному утриманні померлого годувальника; одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на момент смерті чоловіка [PERSON] була непрацездатного віку та одержувала від померлого годувальника допомогу, оскільки розмір його пенсії значно перевищував розмір її пенсії, яка була постійним і основним джерелом засобів до існування, що свідчить про факт перебування її на утриманні померлого чоловіка. За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність встановлення факту перебування заявника на утриманні чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що померлий [PERSON] є чоловіком [PERSON] , що вбачається з матеріалів справи та не оспорюється заінтересованою особою. З матеріалів справи вбачається, що померлий зі своєю дружиною були зареєстровані в різних місцях (адресах). З цього приводу суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом. Вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати. (ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні») Як було встановлено в судовому засіданні, заявниця змінила своє місце реєстрації на прохання її сестри, яка склала на ім`я заявниці заповіт, та попросила додатково зареєструватися у квартирі, з метою уникнення суперечок з іншим можливим спадкоємцем. З матеріалів справи вбачається, що заявниця хоч і не була зареєстрована з чоловіком за однією адресою, але фактично з ним проживала по день смерті. Наведене підтверджено довідкою Ставищанської селищної ради. Крім того, допитані судом свідки підтвердили спільне проживання подружжя [PERSON] в с. Люча, тобто не за місцем їх реєстрації. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про достатність наявних у справі доказів на підтвердження факту спільного проживання однією сім`єю [PERSON] та її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , на день смерті останнього. Встановлення даних фактів має для заявника юридичне значення і потрібне для оформлення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Outcome: approved