Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-04 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до Київської міської ради про визнання за ним права власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.11.2015 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. було посвідчено заповіт, відповідно до якого [PERSON] заповіла позивачу квартиру за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла і [INFO] була відкрита спадкова справа № 15/2021 щодо майна померлої [PERSON] . Однак, відповідно до постанови приватного нотаріуса Верповської О.В. від 10.11.2022 р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру в зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа. Оскільки у інший спосіб позивач позбавлений можливості оформити своє право власності на спадкове майно, він просить в судовому порядку визнати за ним право власності на кв. [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом, яка належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого Українською біржею «Десятинна» 29.02.1996 р. № 1375-А/629. На підставі ухвали від 09.01.2023 року Голосіївським районним судом м.Києва було відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Відповідачу встановлено строк для прийняття спадщини. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого Київська міська рада просить відмовити у задоволенні позову в зв`язку з ненаданням відповідачу належного доказу на підтвердження заявлених позивачем у позові обставин. Третьою особою - приватним нотаріусом Верповською О.В. подані письмові пояснення, згідно з якими остання просить задовольнити позов оскільки у позивача відсутній оригінал правовстановлюючого документа і у інший спосіб він не може оформити свої спадкові права. 14.03.2023 р. судом вирішено питання про закриття підготовчого провадження. Представником позивача подана заява про ухвалення судового рішення про задоволення позову та розгляд справи у відсутність позивача та його представника. Представником відповідача та третьою особою подані клопотання про розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , про що Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) складено актовий запис № 12958 та видано Свідоцтва про смерть. [PERSON] 27.11.2015 р. склала заповіт, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В., відповідно до якого на випадок своєї смерті заповідала квартиру [ADDRESS] [PERSON] . 18.06.2021 р. [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської О.В. з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] . 10.11.2022 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською Оленою Володимирівною винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не було надано оригінал документа, що посвідчує право власності [PERSON] на кв. [ADDRESS] . Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В силу положень ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постіно із спадкодавцм, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Законом встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ст.1258 ЦК України). Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попердньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1269 цього Кодексу. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року в справі № 759/19779/18 (провадження № 61-4523св21) вказано, що: «у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування». З матеріалів спадкової справи вбачається, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , а отже Територіальна громада в особі Київської міської ради є належним відповідачем у даному спорі. Судом встановлено, що кв. [ADDRESS] належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого Українською біржею «Десятинна» 29.02.1996 р. за № 1375-А/629, що підтверджується копією договору, наданого Державним архівом м.Києва. Зазначене право було зареєстровано Київським міським бюро технічної інвентаризації 12.03.1996 р. за реєстровим № 4734. Надані позивачем докази на підтвердження належності померлій [PERSON] на праві власності кв. [ADDRESS] є належними і достатніми. При вирішенні справ зазначеної категорії, а саме визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, суд повинен обов`язково встановити обсяг спадкового майна, належність його спадкодавцю, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, а також підстави для визнання такого права в судовому порядку і неможливість отримання Свідоцтва про право на спадщину у спосіб, встановлений законом. Зазначені обставини були встановлені судом в ході судового розгляду. На момент звернення до суду позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права та отримати Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на кв. [ADDRESS] , що належала померлій [PERSON] , в зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, примусове виконання обов`язку в натурі, визнання незаконними дії чи бездіяльності органу місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог [PERSON] , оскільки у інший спосіб ніж визнання в судовому порядку право власності на спадщину за заповітом він позбавлений можливості оформити свої спадкові права. З урахуванням викладених обставин позов підлягає задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved