Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-16 00:00:00

У квітні 2023 року позивач [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Заярна Марина Анатоліївна, звернулась до суду з позовом до Територіальної громади в особі Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами. Позов був уточнений в частині залучення до участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] . Уточнений позов обґрунтований тим, що позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька - [PERSON] , померлого [INFO] , вказавши, що вона своєчасно та належним чином прийняла спадщину, але при оформленні спадкового майна з`ясувалось, що правовстановлюючий документ на спадкову 1/2 частину житлового будинку не був нотаріально посвідчений, тому 14.04.2023 нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори винесена Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У зв`язку з неможливістю оформлення спадщини в нотаріальному порядку, позивачка вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. Позивачка та її представник до суду не з`явились, про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином. Від представника позивачки до суду надійшла заява, відповідно до якої вона позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить суд позов задовольнити та розглянути справу без її участі. Представник відповідача до суду не з`явився, про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином. Раніше надав до суду відзив, відповідно до якого зазначає, що Територіальна громада в особі Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області не є належним відповідачем по справі, тому що права позивачки вони не порушують, проти задоволення позову не заперечує, просить розглядати справу в його відсутність та у відповідності до вимог законодавства. Третя особа - [PERSON] , яка є співвласником спадкового будинку, до суду не з`явилась, про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання повідомлена своєчасно та належним чином. Заяв та клопотань, а також письмових пояснень до суду не надавала. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. З урахуванням вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, приходить до наступних висновків. Відповідно до копії Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 02.02.2006 Володимирівською сільською радою Запорізького району Запорізької області, [INFO] помер [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 08. Факт родинних відносин позивачки зі спадкодавцем підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 04.06.1961 Ленінським РАЦС м. Запоріжжя, актовий запис № 622, відповідно до якого [INFO] народилась [PERSON] , батьком якої є [PERSON] . Відповідно до копії Свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 15.04.1998 Відділом реєстрації громадянського стану Вільнянського району Запорізької області, актовий запис № 26, [PERSON] 15 квітня 1998 року уклала шлюб з [PERSON] , після чого отримала прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається після смерті особи. Згідно зі ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що після смерті батька [PERSON] [INFO], [PERSON] звернулась до державного нотаріуса Запорізької районної державної нотаріальної контори Кравцової Л.М. з заявою про прийняття спадщини за законом, що підтверджується копією матеріалів спадкової справи № 488/2006. Інших спадкоємців, відповідно до матеріалів спадкової справи не виявлено, відтак суд дійшов до висновку, що позивачка є єдиним спадкоємцем за законом після померлого [INFO] [PERSON] , який прийняв спадщину. Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно зі ст. 68 Закону України «Про нотаріат», нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за заповітом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 р. 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до вимог ст. 49 Закону України «Про нотаріат», у разі неподання відомостей (інформації) та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, нотаріус відмовляє у її вчиненні, про що, на вимогу заінтересованої особи, виносить мотивовану постанову. Відповідно до копії Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.04.2023, виданої державним нотаріусома Запорізької районної державної нотаріальної контори Кравцовою Л.М., позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] у зв`язку з тим, що документи, які підтверджують право власності на спадкове майно, не відповідають вимогам діючого законодавства. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, до правовідносин, які виникли до набрання ним чинності, застосовуються положення ЦК УРСР, що діяв на час виникнення спірних правовідносин. Суд встановив, що на час укладання 23.06.1989 [PERSON] договору купівлі-продажу житлового будинку, діяли норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 128 ЦК УРСР (1963 року), право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. До передачі речей прирівнюється передача розпорядчого документу на речі. При цьому ч. 2 ст. 227 ЦК УРСР (1963 року) передбачала реєстрацію жилого будинку у виконавчому комітеті місцевої ради, але не визначала, що власник набуває право власності виключно після реєстрації договору в виконавчому комітеті сільської ради. Право власності на вищезазначений житловий будинок з господарськими спорудами набуто спадкодавцем на підставі нотаріально посвідченого секретарем Володимирівської сільської ради Запорізького району Запорізької області договору купівлі-продажу, який зареєстрований в книзі записів нотаріальних дій за № 5 від 25.07.1989 року, що відповідає вимогам ст. 227 ЦК УРСР (1963 року). Даний договір складено згідно з п. 62 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами УССР» від 31.10.1975 і п. 45 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій виконкомами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих» від 19.01.1976, ст. 14 Закону УРСР «Про державний нотаріат», де зазначено, що у населених пунктах, де немає нотаріальних контор, виконавчі комітети міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих вчиняють нотаріальні дії, крім іншого, посвідчують угоди (договори, довіреності та інше). Відповідно до п. 2 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських рад депутатів трудящих, затвердженої наказом МЮ УРСР 19.01.1976 № 1/5, нотаріальні дії у виконавчих комітетах міських, селищних, міських рад депутатів трудящих вчиняють голова, заступник голови або секретар. Згідно з п. 1 ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Пунктом 3 ці є ж статті передбачено, що якщо цивільні правовідносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Таким чином, враховуючи те, що судом встановлено право позивача на спадщину, відкриту після смерті його батька та неможливість оформити це право у відповідності до чинного законодавства у нотаріальному порядку через відсутність у нього відповідних правовстановлюючих документів на спадкове майно, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved