Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-09 00:00:00

У січні 2023 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON] , посилаючись на те, що з відповідачкою у справі він перебуває у шлюбі, зареєстрованому 17 серпня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис №666. Від шлюбу дітей немає. Позивач зазначав, що останні роки, вони з відповідачкою однією сім`єю не проживають, шлюбні стосунки між ними припинені, спільного господарства вони не ведуть. Причиною розпаду сім`ї є відсутність між подружжям взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, втрата почуттів любові та поваги один до одного. На примирення він не згоден, вважає, що збереження сім`ї є неможливим. Посилаючись на дані обставини, позивач просив суд шлюб з відповідачкою розірвати. Ухвалою суду від 24 січня 2023 року позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу був залишений без руху, у зв`язку з відсутністю оригіналу свідоцтва про шлюб (а.с. 18). Ухвалою суду від 01 березня 2023 року по справі було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 21-22). Ухвалою суду від 26 квітня 2023 року по справі закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду (а.с. 49). Ухвалою суду від 24 травня 2023 року по справі витребувано з відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб [PERSON] (а.с. 56). Позивач та його представник, діючий за договором про надання правової допомоги від 08 грудня 2022 року та довіреності від 01 лютого 2023 року в судове засідання не з`явилися, надали через канцелярію суду заяву, якою позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд її задовольнити та розглянути справу за їх відсутності (а.с. 13, 14, 44. 68 ). Відповідачка в судове засідання не з`явилася про час і місце слухання справи повідомлялася відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України (а.с. 25, 47, 63, 67). Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частинами 1, 4 ст. 3СК України встановлено, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`я створюється, зокрема на підставі шлюбу. Відповідно до частин 1-6, 9, 10 СК України сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя. Учасник сімейних відносин не може мати привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, статі, політичних, релігійних та інших переконань, етнічного та соціального походження, матеріального стану, місця проживання, за мовними та іншими ознаками. Жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану (ч. 1 ст. 21 СК України). Частиною 1 ст. 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 27 СК України встановлено, що державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Державна реєстрація шлюбу засвідчується свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Відповідно до ст.36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією і законами України. Відповідно до ст. 37 СК України шлюб є правозгідним, крім випадків, встановлених частинами першою - третьою статті 39 цього Кодексу, а також якщо він не визнаний недійсним за рішенням суду. Підстави для припинення шлюбу визначені ст. 104 СК України, згідно з ч. 2 якої шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно зі ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Отже, підсумовуючи наведені вище норми Конституції України та СК України, суд доходить до висновку про те, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Держава охороняє сім`ю і створює умови для її зміцнення. Шлюб припиняється, зокрема внаслідок його розірвання, зокрема за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є громадянином Російської федерації, що підтверджується паспортом (а.с. 6, 7). 26 квітня 2016 року [PERSON] , [INFO] отримав посвідку на постійне проживання в Україні (а.с. 8). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання або місця перебування особи №В5-177060-ф/л від 10 листопада 2022 року [PERSON] зареєстрований з листопада 2022 року по теперішній час за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Судом встановлено, що згідно відомостей Національної соціальної сервісної служби України станом на 29 березня 2023 року в ЄІБДВПО міститься інформація про [PERSON] , [INFO] , яка з 19 липня 2016 року перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа в органі соціального захисту населення м. Києва та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 37, 46). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] , перебувають у шлюбі, зареєстрованому 17 серпня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис №666, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 4, 5). Ухвалою суду від 01 березня 2023 року у зв`язку з відсутністю оригіналу свідоцтва про шлюб сторін, було витребувано з відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб [PERSON] , [INFO] . Згідно відповіді відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 14 березня 2023 року №4311/24.29.19 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 01 березня 2023 року за результатами проведеної перевірки по архіву підпорядкованого відділу та за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян, актового запису про державну реєстрацію шлюбу відносно [PERSON] , [INFO] - не виявлено. Перевірку наявності актових записів про державну реєстрацію шлюбу проведено по всій території України (а.с. 33). Таким чином, матеріали справи не містять доказів реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , що виключає задоволення позовним вимог. За таких обставин, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, оскільки позивач не довів належними та допустимими доказами факту реєстрації між ним та відповідачкою шлюбу. Відповідно до ст.ст. 12, 76, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається у разі задоволення позову - на відповідача. Судовий збір по справі становить 1073,60 грн., який повністю сплачено позивачем при зверненні до суду (а.с 1).

Outcome: dismissed