Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-10 00:00:00

Представник позивача- адвокат Крамар Юрій Миколайович в інтересах [PERSON] звернувся до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Свій позов обґрунтовував тим, що [PERSON] з 13.01.2022 року фактично проживає за місцем фактичного проживання свого батька. В той самий час, відповідачка матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча працює і має таку можливість. Крім того, на повному утриманні [PERSON] знаходиться його дочка [PERSON] , [INFO] та співмешканка - [PERSON] . Також з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] . Крім того, [PERSON] разом із співмешканкою - [PERSON] оплачує житлово-комунальні послуги. В свою чергу, відповідачка являється здоровою, працездатною людиною молодого віку, працює лікарем і одержує доходи, не страждає будь-якими хронічними захворюваннями, які б суттєво впливали на її фізичний стан та перешкоджали сплачувати аліменти, а отже має можливість сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] , 2003 року народження до закінчення останнім навчання та в строк до досягнення ним 23 річного віку. Тому позивач просить з 02.09.2022 року стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] на період навчання, в розмірі 2 500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до закінчення навчання та в строк до досягнення ним 23 річного віку. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені останнім судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3 500 грн. 22.05.2023 року представник відповідачки на адресу Трускавецького міського суду Львівської області подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що його довірителька позов визнає частково, а саме в розмірі 1 500 грн. аліментів на утримання повнолітнього сина, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до закінчення навчання та в строк до досягнення ним 23 річного віку. Зазначає, що відповідач відповідно до довідки про доходи отримує фактично мінімальну заробітну плату, перенесла операційне втручання та потребує лікування, те, що з нею проживає та перебуває на утриманні недієздатна мати, несе витрати на оплату житлово комунальних послуг, на ліки, раціональне харчування та інші витрати, як на себе так і для неповнолітнього сина. В задоволенні вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу просив суд відмовити, оскільки позивач не надав розрахунку витрат, інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Представник позивача в судовому засіданні, позов підтримав просив суд задоволити позов з підстав наведених в позовній заяві Представник відповідачки в судовому засіданні, позовні вимоги визнав частково з підстав викладених у відзиві. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] . Згідно договору про надання платної освітньої послуги та довідки № 39 від 11.04.2023 року, виданої Національним університетом "Львівська політехніка", [PERSON] є студентом третього курсу Інституту підприємництва та перспективних технологій Національного університету "Львівська політехніка". Згідно із ст.141СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до частин першої та другої статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15травня 2006року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" викладених у п. 20, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] продовжує навчання на денній формі, що стверджується довідкою Національного університету "Львівська політехніка" № 39 від 11.04.2023 року, у зв`язку з чим не має можливості працювати та самостійно себе утримувати, тобто потребує матеріальної допомоги. Згідно ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому стягнення аліментів необхідно розпочати з 14.12.2022 року - дня звернення позивача до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. При визначенні розміру аліментів суд також зважає, що на утриманні [PERSON] перебуває неповнолітня дитина, згідно акту про фактичне проживання № 9 від 08.05.2023 року разом з відповідачкою проживає її мати та неповнолітній син /арк. справи 107/, також суд враховує розмір заробітної плати відповідачки та стан її здоров`я /арк. справи 95-97/. З урахуванням встановлених обставин справи, віку дитини, її потреб, які не можуть бути меншими визначеного законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, рівність обов`язку обох батьків приймати участь в утриманні дитини, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням можливостей відповідачки, приписів сімейного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що відповідачка, як мати, зобов`язана приймати участь в утриманні своєї дитини шляхом сплати аліментів на користь позивача в розмірі 1500,00 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду та до закінчення сином навчання та/або до досягнення ним 23 віку, у відповідності до того, яка з цих обставин настане першою. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, так як позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір слід стягнути з відповідачки в дохід держави. Відповідно до ч. 1-3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 3. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Як передбачено ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Враховуючи вищевикладене, складність справи, тривалість затраченого представником позивача часу, пропорційність витрат до предмету спору (60% задоволення позову) та обсягу фактично наданих послуг і результатів розгляду справи, з урахуванням вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд вважає достатнім та співмірним задоволеному рішенню, розміром стягнення з відповідача на користь позивача витрат, понесених на правничу допомогу у розмірі 2 100 грн. Оскільки судом не задоволено 40 % ціни позову, тому понесені відповідачем судові витрати пропорційно підлягають стягненню з позивача в сумі 1 400 (40%х3500:100%) витрат на професійну правничу допомогу. На підставі наведеного та

Outcome: partial