Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-13 00:00:00

До суду надійшла вказана позовна заява, в якій позивач, з посиланням на ЗУ «Про захист прав споживачів», просив суд визнати виконавчий напис, вчинений 07.10.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. за №17768 про звернення із [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості в розмірі 25\~058.48 грн. таким, що не підлягає виконанню. В обгрунтування позову зазначено, що між позивачем та відповідачем не укладались нотаріально посвідчені кредитні договори, нотаріусом порушено процедуру видачі виконавчого напису та не перевірено безспірність вимог, в той час, позивач не погоджується з сумою боргу. На підставі викладеного позивач звернувся до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 05.06.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідачу надано 15-денний строк з моменту отримання копії цієї ухвали та позову з додатками на подання відзиву на позов. Копію позовної заяви та доданих до неї документів разом з ухвалою суду про відкриття провадження у справі отримано відповідачем 14.06.2023. 14.06.2023 до суду надійшли заяви від імені директора ТОВ «Фінпром Маркет» Яворського Р.І. про визнання позовних вимог та про врегулювання спору за участі судді. Ухвалами суду від 23.06.2023 такі заяви повернуті заявнику без розгляду, оскільки не підписані ні власноручним підписом, ні цифровим підписом, а також до заяв не додані відомості, що Яворський Р.І. є директором ТОВ «Фінпром маркет». Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням, у відповідності до ч.5\~ст.279 ЦПК України,\~до суду не надходило. Станом на 14.07.2023 відповідач не надав суду відзиву на позов. Третіми особами також не надано жодних пояснень з приводу заявлених [PERSON] позовних вимог. Відповідно до ч.8\~ст.178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Крім того, суд, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, ухвалив вважати можливим провести заочний розгляд, згідно ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. 07.10.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис №17768 про звернення із [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості в розмірі 25\~058.48 грн. (а.с. 12) 22.07.2021 державним виконавцем Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Сикаловою О.В. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. за №17768 від 07.10.2020. (а.с. 13) Відповідачем не подано відзив на позов, не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження безпідставності позовних вимог та дотримання законодавства при видачі виконавчого напису у безспірному порядку. Відповідно до п. 19 ст.\~34\~Закону\~України\~«Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст.\~87\~Закону\~України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.88\~Закону\~України\~«Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з пункту 1 постанови Кабінету\~Міністрів\~України\~від 29\~червня\~1999\~року\~№\~1172\~«Про\~затвердження\~переліку документів,\~за\~якими\~стягнення заборгованості\~провадиться\~у\~безспірному порядку\~на\~підставі\~виконавчих написів\~нотаріуса» стягнення заборгованості здійснюється за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Отже, суд має встановити, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у справі №6-158цс15 від 20 травня 2015 року. Так, позивач зазначає, що з розміром боргу він не погоджується. В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що позивач отримував від відповідача письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором. Неотримання позивачем вимоги об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно поінформованим про наявність заборгованості та можливість надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги банку. Позивач не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Також, у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п.2.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5). У даному випадку, відомостей, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, враховуючи заперечення позивачем заборгованості, суду не надано. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172(далі - Перелік документів). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення та заборгованість має бути безспірною. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року по справі № 310/293/15. Крім того, Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Доказів, що між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір, до того ж, посвідчений нотаріально, матеріали справи не містять та відповідачем не доведено. З огляду на те, що суду не надано нотаріально посвідченого кредитного договору, на підставі якого у позивача перед відповідачем виникла заборгованість, а також те, що відповідач та треті особи на виконання свого процесуального обов`язку не надали суду підтвердження повідомлення [PERSON] про наявність заборгованості перед Банком та безспірність заявлених банком вимог, враховуючи заперечення позивача, звернення стягнення на майно боржника в рахунок погашення заборгованості перед банком у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса застосовано бути не може. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання даного позову на підставі ЗУ «Про захист прав споживачів», тому у порядку ст. 141 ЦПК України, суму судового збору необхідно стягнути із відповідача у дохід держави у розмірі 1073.60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved