Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-26 00:00:00

Позивач \~звернулась до суду з позовом до Територіальної громади в особі Запорізької міської ради; третя особа: [PERSON] , яку було уточнено, і в якій позивачка просила: встановити факт прийняття [PERSON] спадщини за законом, що відкрилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у вигляді 1/2 частки квартири [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 1/2 частки квартири [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності в рівних долях - по 1/4 частці - наступним громадянам: [PERSON] (рідний батько позивачки); [PERSON] (рідна мати позивачки); [PERSON] (позивачка); [PERSON] (рідна дочка позивачки). [INFO] помер батько позивача [PERSON] . [PERSON] заповіт не залишив. Фактично спадкове майно - 1/4 частку квартири - прийняла мати позивача [PERSON] , оскільки продовжувала проживати в цій квартирі. Цей факт встановлено постановою нотаріуса від 05.10.2022 р., а також підтверджено листом нотаріуса вих. № 299/01-16 від 24.04.2023 р. [INFO] померла мати позивача [PERSON] . З метою прийняття спадщини позивач звернулася до нотаріуса, проте 05.10.2022 р. отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, яка обгрунтована тим, що відсутні будь-які офіційні підтвердження факту спільного проживання позивача зі спадкодавцем. Фактично спадкове майно - 1/2 частку квартири (1/4 частина покійного батька і 1/4 частина покійної матері) - прийняла позивач, оскільки продовжувала проживати в цій квартирі. Позивач постійно проживає в квартирі [ADDRESS] , в цій квартирі знаходяться її речі домашнього вжитку. За життя батьків позивач постійно опікувалася ними, купувала продукти харчування і ліки, вони спільно вели домашнє господарство. 03.12.2014 р. позивач змінила адресу реєстрації, проте зі спадкової квартири не виселялася і не мала такого наміру. Таким чином, з моменту відкриття спадщини після смерті матері позивачу належало 1/4 частка квартири в порядку приватизації та 1/2 частка квартири в порядку спадкування, всього 3/4 частки. За таких обставин єдиним способом реалізації позивачкою своїх спадкових прав є встановлення факту прийняття позивачем та матір`ю позивача спадщини після смерті батька, встановлення факту прийняття позивачкою спадщини після смерті матері та визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку. У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали вимоги, викладені в уточненій позовній заяві та просили задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача Запорізької міської ради в судовому засіданні поклалась на розсуд суду у вирішені даного питання. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечувати проти задоволення позовних вимог. Свідок [PERSON] , яка зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS] та свідок [PERSON] , Який зареєстрованй та проживає за адресою [ADDRESS] , в судовому засіданні підтвердили факт проживання позивача у спірній квартирі на час смерті матері. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, та документи надані на їх обґрунтування, матеріали спадкової справи, витребуваної судом, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно\~ст.13 ч.1 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1\~ст.81 ЦПК України). Зміст\~статті 89 ЦПК України\~визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності в рівних долях - по 1/4 частці - наступним громадянам: [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] від 28.03.2007 року та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 14644176 від 22.05.2007 року. [PERSON] та [PERSON] є батьками позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження від 19.07.1974 року, серії [NUMBER] та свідоцтвом про укладання шлюбу серії [NUMBER] від 28.11.1992. [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 27.08.2019 серії [NUMBER] . Належну йому 1/4 частку квартири - прийняла мати позивача [PERSON] , оскільки продовжувала проживати в цій квартирі, що встановлено постановою нотаріуса від 05.10.2022 р., а також підтверджено листом нотаріуса вих. № 299/01-16 від 24.04.2023 р. [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 21.09.2021 серії [NUMBER] . Позивач є спадкоємцем [PERSON] за законом першої черги, що визначене статтею 1261 Цивільного кодексу України. Позивач, [PERSON] проживала разом з матір`ю, що підтверджується показаннями свідків, наданими в судовому засіданні. Після смерті матері позивачка прийняла спадщину фактично, згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. З метою оформлення спадщини позивач звернулася до нотаріуса, проте 05.10.2022 р. отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, яка обгрунтована тим, що відсутні будь-які офіційні підтвердження факту спільного проживання позивача зі спадкодавцем. Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом порушує право позивача на спадкування за законом та набуття права власності на спірне нерухоме майно, за захистом якого позивачка змушена звернутись до суду, оскільки в позасудовому порядку їх захистити не можливо. Згідно\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна, відповідно до\~ст. 392 Цивільного кодексу України, може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до положень п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають тільки у тому випадку, якщо наявні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, а при відмові нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відмова нотаріуса у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом свідчить про те, що право власності не визнається, а тому є підставою для визнання за позивачем права власності на частку квартири, яке перейшло до неї в порядку спадкування за законом після смерті матері. Позовні вимоги про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом є законними, ґрунтуються на вищезазначених нормах матеріального права, підтверджені належними та допустимими доказами та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved