Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-09 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Позивачі звернулись до суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій просять зняти обтяження за реєстраційним номером 3347618 на заборону відчуження нерухомого майна - трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в розмірі 1/5 частки кожному, на підставі свідоцтва про право власності б/н,виданого 20.07.1994 року Звенигородським міським органом приватизації. Вилучити запис, зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №3347618 від 17.06.2006 реєстратором Звенигородською державною нотаріальною конторою. Вилучити відомості з Державного реєстру Іпотек, запис, реєстраційний номер обтяження - 3347618, тип обтяження: іпотека, зареєстровано: 17.06.2006 реєстратором Звенигородська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: повідомлення 434, 16.06.2006, Черкаська філія АКБ "ТАС Комерцбанк", об`єкт обтяження: квартира, адреса: [ADDRESS] , номер РПВН: 2175105, Іпотекодержатель: Черкаська філія АКБ "ТАС Комерцбанк", Код: 33308630, майновий поручитель: [PERSON] , Код: [NUMBER] , майновий поручитель: [PERSON] , Код: [NUMBER] , майновий поручитель: [PERSON] , Код: [NUMBER] , майновий поручитель: [PERSON] , Код: [NUMBER] , боржник за основним зобов`язанням: [PERSON] , Код: [NUMBER] , [ADDRESS] , розмір основного зобов`язання: 50000,00 гривня, строк виконання: 15.06.2011, заставна: немає. Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що вони є співвласниками трикімнатної квартири, розташованої на четвертому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , яка належить кожному в розмірі 1/5 частки на підставі свідоцтва про право власності б/н, виданого 20.07.1994, Звенигородським міським органом приватизації. 26 травня 2023 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Бедрата-Скляр Н.М. із проханням вчинити нотаріальну дію - зняти заборону відчуження нерухомого майна на квартиру [ADDRESS] . 29 травня 2023 року нотаріус винесла постанову №376/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, посилаючись на те, що відсутній документ на ім`я нотаріуса, який підтверджує виплату (відсутність) боргу. Під час оформлення відмови у вчиненні нотаріальної дії позивачам стало відомо про наявність в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження на заборону відчуження нерухомого майна - квартири за адресою: [ADDRESS] , а саме: реєстраційний номер обтяження - 3347618, тип обтяження: іпотека, зареєстровано: 17.06.2006 реєстратором: Звенигородська державна нотаріальна контора. Позивачі вказують на те, що основне зобов`язання припинене в зв`язку з повним погашенням боргу за кредитним договором, а тому іпотека також має бути припинена. Вважають, що обтяження їх квартири іпотекою і забороною на відчуження порушує їх законні права та інтереси, а тому звернулись до суду для їх захисту. Відповідач у встановлений законом строк відзив на позов не подав, заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не висловлював. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 16.06.2023 року було відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Дослідивши повно та всебічно матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є співвласниками трикімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка належить кожному в розмірі 1/5 частки на підставі свідоцтва про право власності б/н, виданого 20.07.1994 року Звенигородським міським органом приватизації, що підтверджується інформаційною довідкою №334352094 від 01.06.2023 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.21-22). Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.05.2023 року №3-76/02-31 винесеної приватним нотаріусом Звенигородського районного нотаріального округу Бедратою-Скляр Н.М. [PERSON] відмовлено у знятті заборони відчуження нерухомого майна на квартиру за [ADDRESS] оскільки відсутній документ на ім`я нотаріуса, який підтверджує виплату (відсутність) боргу (а.с.23). Згідно довідки, виданої Звенигородським відділом ДВС у Звенигородському районі Черкаської області від 29.05.2023 року №16493 вбачається, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень (АСВП) станом на 29.05.2023 року відкритих (незавершених) виконавчих проваджень відносно [PERSON] , як боржника на виконанні у Звенигородському відділі ДВС у Звенигородському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м.Київ) не перебуває (а.с.24). [PERSON] також звертався до Національного Банку України із зверненням щодо надання інформації про заборгованість перед АКБ «ТАС-Комерцбанк», однак листом від 26.05.2023 року йому було повідомлено, що АКБ «ТАС Комерцбанк», який неодноразово змінював свою назву (остання ПАТ ОМЕГА БАНК»), припинив свою діяльність в зв`язку з ліквідацією, а в справах ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «РВС БАНК», який є правонаступником ПАТ «ОМЕГА БАНК» відсутня інформація про заборгованості за кредитним договором [PERSON] . Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу. Однією з таких підстав є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Нормами частини 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою. Частиною 1 статті 575 ЦК України встановлено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Поняття іпотеки деталізує абзац третій статті 1 Закону України «Про іпотеку», який визначає, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України). За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання Згідно із частиною п`ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених цим Законом. Під час застосування вищенаведених норм права підлягає врахуванню також правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16-ц, провадження № 14-88цс19 (пункти 54, 68-70): іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України). Виходячи з викладеного, іпотека припиняється в разі припинення основного зобов`язання, виконаного належним чином. При цьому законодавство не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки, оскільки іпотека припиняється за фактом виконанням основного зобов`язання. Разом з тим, у разі наявності відповідного спору, обумовлені вимоги підлягають розгляду судом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] був боржником за основним зобов`язанням на суму 50000 грн. перед Черкаською філією АКБ «ТАС Комерцбанк». На забезпечення виконання цього договору в іпотеку було передано нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] . Основне зобов`язання було припинене внаслідок його повного виконання. Разом з тим, внаслідок ліквідації юридичної особи іпотекодержателя ТАС «Комерцбанк» позивачі позбавлені можливості врегулювати даний спір у досудовому порядку. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження нерухомого майна) - це обмеження або заборона розпорядження нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом (абзац п`ятий частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» в редакції, чинній на час укладення іпотечного договору). Разом з тим, статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, до яких відноситься право постійного користування та право оренди земельної ділянки. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У відповідності до пункту 5.1 глави 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року та зареєстрованому в МЮУ 22.07.2012 року за №282/20595 передбачено, що нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна, серед іншого, за рішенням суду. При накладенні заборони відчуження на нерухоме майно процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна регламентується Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом МЮУ від 09.06.1999 року №31/5, у відповідності до п.2.1 якого підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. У зв`язку із тим, що належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку, то відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (частина друга статті 593 ЦК України, частина третя статті 17 Закону України «Про іпотеку»). Позивач [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про скасування обтяження, однак отримав відмову, оскільки нотаріус має право зняти заборону лише на підставі повідомлення кредитора про погашення позики або за рішенням суду. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що існуюча заборона на відчуження нерухомого майна порушує права та інтереси позивачів, як співвласників, на вільне володіння, користування та розпорядження. Оскільки наявна заборона відчуження на належне позивачам майно на даний час не має жодних правових юридичних підстав, суд вважає, що вимоги позивачів про її скасування є обґрунтованими. Оцінюючи усі докази в їх сукупності, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Враховуючи викладене та

Outcome: approved