Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-25 00:00:00

Позивачі звернулися до Козелецького районного суду Чернігівської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ARX» про відшкодування шкоди. Позовні вимоги мотивують тим, що 20.08.2021 приблизно о 20 год. 30 хв., водій [PERSON] , керуючи автомобілем «VW Golf», д.р.н. [NUMBER] , рухаючись на а/д «Київ-Чернігів-Нові Яриловичі», здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , який від отриманих травм помер на місці події. Відповідальність водія транспортного засобу - автомобіля марки «VW Golf» на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди застрахована згідно з полісом № 201326862 у ПАТ «Страхова компанія «ARX», страхова сума за даним полісом на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 260 000 грн. За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди 21.08.2021 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021270000000454 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. В досудовому порядку відповідач визнав подію страховою та провів часткову виплату страхового відшкодування у розмірі: [PERSON] (матері) - 18 000 грн; [PERSON] (доньці) - 18 000 грн; та [PERSON] (сестрі) - 10 900 грн. В обґрунтування відмови у виплаті 50% страхового відшкодування страховик посилається на наявність провини пішохода [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої останній загинув. У зв`язку з чим, позивачі просять стягнути з відповідача на їх користь 50% невідшкодованої страхової виплати кожному, що складає: [PERSON] - 18 000 грн; [PERSON] - 18 000 грн; та [PERSON] - 10 900 грн. Представник відповідача - ПАТ «Страхова компанія «ARX» подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що під час врегулювання заявленої події Страховиком встановлено та підтверджено, зокрема постановою про закриття кримінального провадження одноосібну вину пішохода [PERSON] в порушенні п. 4.4, п. 4.7 та п. 4.4 Правил дорожнього руху, що мають причинно-наслідковий зв`язок з ДТП, тому розрахунок суми страхового відшкодування було здійснено відповідно до п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким передбачено, що у разі, якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. З огляду на те, що відповідальними за скоєння ДТП було дві особи, серед яких пішохід [PERSON] , розмір страхового відшкодування (витрат на поховання та моральної шкоди) визначено шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на двох осіб. Зобов`язання за страховим полісом відповідачем виконано своєчасно та у повному обсязі. Крім того, представник відповідача вказує на наявність підстав, що виключають відповідальність власника джерела підвищеної небезпеки, водія [PERSON] , оскільки встановлено одноосібну вину пішохода [PERSON] у зв`язку з наявністю непрямого умислу, так як останній усвідомлював суспільно-небезпечний характер свого діяння раптово вибігаючи на проїзну частину дороги, та відсутність у водія [PERSON] технічної можливості уникнути ДТП, що є непереборною силою, тому, посилається на положення ст. 1193 ЦК України, яка передбачає, що якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Представник позивачів надав відповідь на відзив, в якій заперечував викладені відповідачем обставини та просив задовольнити позовні вимоги позивачів, вважаючи їх законними та обґрунтованими. У судовому засіданні представник позивачів адвокат Синюк С.Л. підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, представник відповідача адвокат [PERSON] заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві. Під час розгляду справи встановлено наступне. 20.08.2021 року водій [PERSON] , керуючи автомобілем «VW Golf», д.р.н. [NUMBER] , рухаючись на а/д «Київ-Чернігів-Нові Яриловичі», здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , який від отриманих травм помер на місці події. За даним фактом 21.08.2021 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021270000000454 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Постановою СУ ГУНП в Чернігівській області від 30.11.2021 року дане кримінальне провадження закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. В ході досудового розслідування встановлено, що дана дорожньо-транспортна подія та її наслідки знаходяться у причинному зв`язку з порушенням п. 4.4; п. 4.7, 4.14 а, б, г Правил дорожнього руху України пішоходом [PERSON] . Відповідно до висновків інженерно-транспортних експертиз водій автомобіля «VW Golf», д.р.н. [NUMBER] у даній дорожній обстановці не мав технічної можливості своїми односторонніми діями уникнути наїзду на пішохода шляхом виконання вимог п. 12.3 ПДР з моменту виникнення небезпеки для руху та в його діях з технічної точки зору не вбачається невідповідностей вимогам ПДР, які б були причиною та умовою виникнення події дорожньо-транспортної пригоди. На час ДТП цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована відповідачем ПАТ «Страхова компанія «ARX» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 201326862. Відповідно до страхових актів ARX3365199, ARX3365391 та ARX3365392 від 29.09.2022 АТ «СК «АРКС» визначено розмір страхового відшкодування витрат на поховання - 10 640 грн. [PERSON] (сестрі [PERSON] ), та по 18 000 грн. розмір страхового відшкодування моральної шкоди матері загиблого [PERSON] та його дочці [PERSON] . Згідно з платіжними дорученнями № № 918870, 918911, 919907 від 30.09.2022 здійснено виплату зазначеного страхового відшкодування. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). Відповідно до частини першої статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Страхове відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого в ДТП, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюється у порядку, передбаченому параграфом 2 глави 82 ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон). За вимогами статті 3 Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону). За змістом пункту 36.3 статті 36 вказаного Закону у разі, якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Відтак, положення зазначеної норми Закону застосуванню в даних правовідносинах не підлягають, оскільки у ній йдеться про поділ розміру заподіяної шкоди між особами, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, а цивільно-правова відповідальність пішохода [PERSON] не була і не може бути застрахована відповідно до вимог вказаного Закону. Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 10 січня 2019 року у справі № 274/4882/17-ц (провадження № 61-38295св18). З огляду на наведене розмір страхового відшкодування на користь позивачів повинен визначатись страховиком без поділу розміру заподіяної шкоди на водія [PERSON] , відповідальність якого була застрахована та пішохода [PERSON] , а тому доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, не ґрунтуються на нормах закону. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно пункту 23.1 статті 23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Статтею 27 Закону визначено порядок здійснення та розміри страхових виплат за шкоду, пов`язану зі смертю потерпілого. Пунктом 27.1 статті 27 Закону передбачено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. З наведених вище норм чинного законодавства вбачається, що заподіяння шкоди смертю потерпілого має низку особливостей. Зокрема, така особливість полягає у тому, що будь-яке діяння, яким завдається шкода ушкодженням здоров`я і, до того ж, джерелом підвищеної небезпеки, презюмується протиправним. Що стосується причинно-наслідкового зв`язку між протиправним діянням і завданою шкодою, як на тому наполягає сторона відповідача, то цей зв`язок також є специфічним у даному деліктному зобов`язанні. Вина заподіювача шкоди у випадках, коли така шкода завдається джерелом підвищеної небезпеки, не враховується, відшкодуванню підлягають витрати на поховання незалежно від вини особи, яка завдала цю шкоду. При цьому слід зауважити, що моральна шкода також відшкодовується незалежно від вини заподіювача, а її розмір визначений в Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на рівні 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі. Таким чином, при заподіянні шкоди життю потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, цивільно-правова відповідальність власника такого джерела настає незалежно від його вини, в силу закону, у певних межах, а саме щодо відшкодування витрат на поховання та моральної шкоди. Отже, якщо настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, виникає і обов`язок страховика здійснити страхову виплату в порядку, передбаченому ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто здійснити відшкодування витрат на поховання та моральної шкоди. Вирішуючи питання розміру шкоди, яка підлягає відшкодуванню, суд враховує документально підтверджені витрати на поховання та те, що [PERSON] виплачено лише 10 640,00 грн, та приходить до висновку про необхідність стягнення на користь [PERSON] страхового відшкодування витрат на поховання в розмірі 10 900 грн. Окрім того, суд, з урахуванням наведених вимог закону та обставин справи, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачів [PERSON] та [PERSON] недоплаченого страхового відшкодування, пов`язаного із заподіяною моральною шкодою в сумі по 18 000 грн кожній. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27.01.2021 у справі № 607/15258/19 провадження № 61-4431 св 20, постанові Верховного суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.05.2021 у справі справа № 501/2015/16-ц провадження № 61-7795св20. За наведених обставин, позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved