Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-27 00:00:00

24.04.2023 позивач звернулась до Іваничівського районного суду Волинської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Іваничівського районної державної адміністрації Волинської області, про позбавлення відповідача батьківських прав стосовно малолітньої дитини. Позивач мотивує свої вимоги тим, що вона та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який 13.01.2016 рішенням Іваничівського районного суду Волинської області було розірвано. Відповідач [PERSON] є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] .. Позивач разом із малолітньою дитиною зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Дитина навчається в 3 класі КЗ «Соснинський ліцей імені Сергія Байдовського». Після розірвання шлюбу відповідач [PERSON] не цікавиться здоров`ям дитини, її фізичним, духовним та моральним розвитком. Вихованням, лікуванням та розвитком доньки опікується її мати. Позивач вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] є єдиним дієвим захистом прав дитини на піклування та на належні умови проживання, виховання, лікування. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не прибули, хоча були належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи судом, надали до суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, на позовних вимогах наполягають, просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак для участі в судовому засіданні не прибув, причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Іваничівського районної державної адміністрації Волинської області в судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, однак для участі в судовому засіданні не прибув, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 24.11.2014 виконавчим комітетом Соснинської сільської ради Іваничівського району Волинської області, батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 14.02.2015 року стягнуто, щомісячно, з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/3 частки від заробітку(доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 8) Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 13.01.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 9). Згідно із характеристкою, виданою директором КЗ «Соснинський ліцей імені Сергія Байдовського» [PERSON] навчається в даному закладі в 3 класі (а.с.20). Відповідно до характеристики виданої старостою Соснинського старостинського округу [PERSON] позитивно характеризується за місцем проживання та належним чином виховує свою доньку (а.с.19). Як вбачається із довідки наданої Іваничівським відділом державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів (а.с.11-12). Згідно з висновком, наданим виконавчим комітетом Іваничівської селищної ради, від 29.05.2023 №56, [PERSON] орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав стосовно його малолітньої дитини. (а.с.56-60). В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що відповідач [PERSON] самоусунувся від виховання дитини, не піклується про стан її здоров`я, не бере участі у її вихованні, не надає матеріальної допомоги на її утримання. Стаття 150 Сімейного Кодексу України встановлює обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини та передбачає, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя. Згідно з пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя (не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти). Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Разом з тим, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов`язки, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Отже, зважаючи на той факт, що відповідач фактично не бере участі у вихованні дитини, не надає допомоги на її утримання, суд приходить до висновку про його ухилення від виконання батьківських обов`язків, що є підставою для позбавлення батьківських прав. При цьому суд виходить з вимог ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не з`явилася, не скористалася своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надала належних доказів, які спростовують доводи позивача, позов визнала у відповідній письмовій заяві. Отже, позовні вимоги [PERSON] щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , підлягають задоволенню. Суд погоджується із висновком виконавчого комітету Іваничівської селищної ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] , оскільки такий висновок вмотивований, містить обґрунтування доцільності такого рішення з точки зору позитивного впливу на малолітню дитину, дотримання якнайкращих їхніх інтересів. Нормами ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» до числа дітей, позбавлених батьківського піклування, віднесено, зокрема, дітей, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав. Згідно зі ст. 11 згаданого Закону органи опіки та піклування забезпечують вирішення питань щодо встановлення статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, надання опіки та піклування над дітьми, позбавленими батьківського піклування, та застосування інших форм влаштування дітей, позбавлених батьківського піклування, соціальний захист і захист особистих, майнових, житлових прав та інтересів дітей; впровадження пріоритетних форм влаштування дітей, позбавлених батьківського піклування. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. За змістом ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно квитанції від 20.04.2023 року позивачкою було сплачено 1073,60 гривень судового збору. У зв`язку із повним задоволенням позову з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути понесені нею судові витрати.

Outcome: approved