Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

21.02.2023 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила встановити порядок користування двокімнатною квартирою [ADDRESS] , виділивши їй в користування 2-гу кімнату, площею 16.2 кв.м., в квартирі [ADDRESS] , житловою площею 26.3 кв.м., загальна площа квартири 46.1 кв.м.; в користування відповідача [PERSON] виділити 1-шу кімнату, площею 10.1 кв.м. Кухню, площею 6.1 кв.м., вбиральню - 3.4 кв.м., коридор - 9.5 кв.м. залишити в загальному користуванні. Виселити відповідача з кімнати №2, площею 16.2 кв.м., в квартирі [ADDRESS] . Вселити її в кімнату [ADDRESS] , площею 16.2 кв.м., в квартирі [ADDRESS] . Зобов`язати відповідача не чинити їй перешкоду в користуванні квартирою [ADDRESS] . В обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що їй, гр. [PERSON] , належить 1/2 частина у двокімнатній квартирі [ADDRESS] . Ця 1/2 частина вище вказаної квартири належить позивачу на підставі Свідоцтва про право власності від 20.04.2004 року, реєстровий [NUMBER], виданого Дергачівською Державною нотаріальною конторою Харківської області і 1/4 частина цієї квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину від 20.04.2004 року, реєстровий № 2-941, виданого Дергачівською державною нотаріальною конторою Харківської області: Угода про розподіл спадкового майна від 20.04.2004 р., посвідчена Дергачівською Державною нотаріальною конторою Харківської області, реєстровий номер № 2-946. А всього позивачу належить в квартирі [ADDRESS] 3/4 частини. 1/4 частина вище вказаної квартири належить гр. [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 20.04.2004 року реєстровий № 2\-941, виданого Дергачівською державною нотаріальною конторою Харківської області, Угода про розподіл спадкового майна від 20.04.2004 р., посвідчена Дергачівською державною нотаріальною конторою Харківської області, реєстровий номер № 2-946. Квартира розташована на 1-му поверсі 12 поверхового будинку та складається з 2\-х кімнат житловою площею 26.3 кв.м., у тому числі 1-а кімната 10.1 кв.м., 2-а кімната 16.2 кв.м., кухні площею 6.1 кв.м., вбиральні 3.4 кв.м., коридору 9.5 кв.м. Квартира обладнана балконом площею 2.8 кв.м. Загальна площа квартири становить 46.1 кв.м. На її 3/4 частини квартири з 26.3 кв.м. житлової площі приходиться 19.72 кв.м. На 1/4 долю відповідачки з 26.3 кв.м. житлової площі приходиться 6.57 кв.м. Останнім часом між сторонами складаються натягнуті стосунки, вони не можуть прийти до згоди відносно оплати комунальних платежів, порядку проживання і користування квартирою, реєстрацією і проживанням членів сім`ї та інше. Крім того, відповідач постійно влаштовує сварки та скандали, зайняла кімнату 16,2 кв.м, не пускає позивача на кухню, вбиральню, забороняє їй користуватися балконом. Ухвалою суду від 18.04.2023 року відкрито провадження по справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судовому засіданні позивач та її представник - адвокат Крамаренко В.П. підтримали позовні вимоги позивача в повному обсязі, посилаючись на вищенаведене, та просили позов задовольнити. Крім того, позивач зазначила, що відповідач [PERSON] її дочка, також позивач має сина. Разом вони мешкали в спірній квартирі доки відповідачу не виповнилося 20 років. Потім позивач з чоловіком побудували дім в с. Питомник Дергачівського району, Харківської області. Після смерті чоловіка позивач залишилася мешкати в с. Питомник. Однак під час повномасштабної агресії росії, вона опинилася в окупації, а на цей час її будинок зруйнований. Позивач евакуювалася до м. Харкова та оселилася в квартирі [ADDRESS] , де має у власності 3/4 частини квартири. Вона зайняла кімнату площею 10 кв.м, її дочка та онучка займали кімнату, площею 16,2 кв.м, яка має балкон. Дочка позивача постійно влаштовувала сварки, вчиняла бійки, вимагала зробити на неї заповіт, не допускала позивача ані на кухню, ані на балкон. Позивач вимушена була залишити квартиру та за допомогою сторонніх осіб орендує квартиру по в`їзду Автострадному в м. Харкові. Вона намагалася знов вселитися в свою квартиру, але відповідач не пускає її далі порога, кричить та влаштовує сварки. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлялася своєчасно та належним чином, зокрема шляхом оголошення на офіційному сайті Судової влади України, на неодноразові виклики в судове засідання не з`явилася, причину своєї неявки не повідомила. Зі згоди позивача та її представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи та надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить: 1/2 частина двокімнатної квартири [ADDRESS] . Ця 1/2 частина вище вказаної квартири належить позивачу на підставі Свідоцтва про право власності від 20.04.2004 року, реєстровий [NUMBER], виданого Дергачівською державною нотаріальною конторою Харківської області і 1/4 частина цієї квартири на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 20.04.2004 року, реєстровий № 2-941, виданого Дергачівською державною нотаріальною конторою Харківської області, Угода про розподіл спадкового майна від 20.04.2004 р., посвідчена Дергачівською державною нотаріальною конторою Харківської області, реєстровий номер № 2-946. А всього позивачу належить 3/4 частини квартири [ADDRESS] 3/4 частини. 1/4 частина вище вказаної квартири належить відповідачу [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 20.04.2004 року реєстровий № 2\-941, виданого Дергачівською державною нотаріальною конторою Харківської області, Угода про розподіл спадкового майна від 20.04.2004 р., посвідчена Дергачівською державною нотаріальною конторою Харківської області, реєстровий номер № 2-946 (а.с. 6-9). Згідно з Технічним паспортом, копія якого знаходиться в матеріалах справи, спірна квартира [ADDRESS] розташована на 1 поверсі 12-поверхового будинку та складається з двох кімнат: кімната літ. 5, площею 10.1 кв.м, кімната літ. 6, площею 16.2 кв.м, кухні, площею 6.1 кв.м, вбиральні 3.4 кв.м, коридору 9.5 кв.м. Квартира обладнана балконом, площею 2.8 кв.м. Загальна площа квартири становить 46.1 кв.м (а.с. 10-11). На 3/4 частини квартири, належні позивачу, з 26.3 кв.м житлової площі приходиться 19.72 кв.м. На 1/4 частину квартири відповідача з 26.3 кв.м, житлової площі приходиться 6.57 кв.м. Згідно з Довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 22.02.2023, в зазначеній квартирі зареєстровані: відповідач [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до Довідки від 27.05.2022 № 6343-5001662984 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, копія якої знаходиться в матеріалах справи, видана [PERSON] , фактичне місце проживання/перебування: [ADDRESS] (а.с. 5). Статтею 41 Конституції України визначено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з вимогами ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Положеннями ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 321 ЦК України визначено, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Положеннями ст. 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. У даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-1500цс15 від 17 лютого 2016 року і підстав для відступлення від неї колегія суддів не знаходить. Застосована судом правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 363/928/16-ц провадження № 61-24395св 18. Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. На підставі викладеного, суд вважає можливим задовольнити позов [PERSON] та встановити порядок користування двокімнатною квартирою [ADDRESS] , виділивши [PERSON] в користування кімнату літ. 6, площею 16.2 кв.м, в квартирі [ADDRESS] , житловою площею 26.3 кв.м., загальна площа квартири 46.1 кв.м; в користування [PERSON] виділити кімнату літ. 5, площею 10.1 кв.м, в квартирі [ADDRESS] , житловою площею 26.3 кв.м., загальна площа квартири 46.1 кв.м; кухню, площею 6.1 кв.м, вбиральню, площею 3.4 кв.м, коридор, площею 9.5 кв.м, в квартирі [ADDRESS] залишити в загальному користуванні; виселити [PERSON] з кімнати літ. 6, площею 16.2 кв.м, в квартирі [ADDRESS] ; вселити [PERSON] в кімнату літ.6, площею 16.2 кв.м., в квартирі [ADDRESS] ; зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] в користуванні квартирою [ADDRESS] . Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2147 грн. 20 коп., що підтверджується відповідними платіжними документами (а.с. 12, 20).

Outcome: approved