Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-26 00:00:00

Стислий виклад позиції Позивачки Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачки приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Динько Г.А. Просила визнати неправомірною та скасувати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23 лютого 2022 року. В обґрунтування вимог [PERSON] зазначила, що її батько [PERSON] 17 липня 2015 року склав заповіт, яким заповів їй свій земельний пай. На момент складання заповіту він був держателем сертифікату на право власності на земельну частку (пай) серія ХМ №0244647. На підставі розпорядження від 27 червня 2017 року №3/3/2017-р. йому передано у приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельну ділянку № [NUMBER] площею 2,0668 га (рілля) к.н. 6825883400:02:001:0317 від 05 червня 2017 року та 0,55 га (сінокіс) к.н. 6825883400:02:007:0319 від 05 червня 2017\~ р. на території Косогірської сільської ради за межами с. Косогірка. Батько помер [INFO] . Вона вчасно звернулась із заявою про прийняття спадщини. Була заведена спадкова справа. Однак, нотаріус Динько Г.А. відмовила їй, зазначивши, що заповіт потребує тлумачення; [PERSON] заповів земельну частку (пай), але за життя оформив своє право власності на дві земельні ділянки, які не заповідав.\~ [PERSON] вважає, що відсутні підстави для тлумачення заповіту, оскільки відсутній спір між спадкоємцями. Інших спадкоємців немає. Заповітне розпорядження не викликає сумнівів. Відповідно до постанови Верховного Суду від 16 лютого 2022 року у справі №136/1124/19 «Загальноприйнятим є використання поняття «земельний пай» не тільки як земельна ділянка, яка виділена в натурі, а й як земельна ділянка, отримана в результаті розпаювання землі (виділення в натурі). У разі, якщо заповідач реалізував право на земельну частку (пай) та отримав державний акт на право власності на земельну ділянку, і за життя не склав нового заповіту чи не скористався правом на внесення змін до заповіту, то заповіт, у якому заповідач розпорядився правом на земельну частку (пай) не втрачає чинність на підставі частини четвертої статті 1236 ЦК України, а визначення спадкоємців на земельну ділянку має відбуватись згідно з цим заповітом». Просить врахувати даний висновок Верховного Суду. Стислий виклад заперечень Відповідачки Відповідачка просила відмовити у позові. Подала відзив. Вважає позов необґрунтованим, оскільки заповіт складений на земельну частку (пай), який був реалізований шляхом оформлення права власності спадкодавця на дві земельних ділянки, які не є паєм. Предметом заповіту є земельна частка (пай). В той же час Позивачка претендує на оформлення спадщини на дві земельні ділянки.\~ Суд не може зобов`язати нотаріуса вийти за межі оформленого заповіту. Позивач обрав не належний спосіб захисту прав. Позиція третьої особи Третя особа [PERSON] вважає, що належним способом захисту прав Позивачки є позов про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно спадкодавця, оскільки наявні перешкоди в нотаріальному оформленні майна. Згідно заповіту від 17 липня 2015 р. [PERSON] зробив таке розпорядження на випадок своєї смерті «заповідаю мій земельний пай своїй дочці [PERSON] ».\~ Право на земельну частку (пай) підтверджується сертифікатом на таку земельну частку (пай). Спадкодавцю [PERSON] , який проживав в с. Косогірка Ярмолинецького району Хмельницької області, було видано Ярмолинецькою районною державною адміністрацією сертифікат на право на земельну частку (пай) по бувшому КСП «Косогірське» с. Косогірка розміром 2,73 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) згідно розпорядження голови Ярмолинецької районної державної адміністрації\~ від 03 грудня 1996 р. за №306-р. Сертифікат серія ХМ №0244647 зареєстровано 10 грудня 1996 р. у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №48 (довідка ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області №1361/281-23 від 21.04.2023 року). В подальшому [PERSON] 27 червня 2017 року було передано у приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельну ділянку площею 2,0668 га (рілля) к.н. 6825883400:02:001:0317 від 05 червня 2017 р. та земельну ділянку площею 0,5510 на (сінокіс) к.н. 6825883400:02:007:0319 від 05 червня 2017 р. на території Косогірської сільської ради за межами с. Косогірка. Отже, спадкодавець в 2017 р. набув право власності на 2 земельні ділянки, тому право на земельну частку (пай), що підтверджене зазначеним сертифікатом, у нього припинилося. Відповідно до пункту 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 р. сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Спадковим майом є 2-ві індивідуально визначені ділянки, а не земельний пай. В судовому засіданні [PERSON] пояснила, що вона претендує на частку в праві власності на ці ж земельні ділянки у порядку спадкування за законом. В неї наявний спір з [PERSON] з приводу прав на означені вище дві земельні ділянки, і наразі вона готує позов. Вже звернулась до суду із позовною заявою про встановлення батьківства (просить встановити, що [PERSON] , який помер [INFO] є рідним батьком [PERSON] , який помер [INFO] ). Свої\~ права обґрунтовує тим, що вона є спадкоємцем за законом після сина [PERSON] , який загинув в [INFO] , який у свою чергу є спадкоємцем за законом після смерті його батька [PERSON] . Дослідивши матеріали справи та подані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, як окремо так і взаємний їх зв`язок, заслухавши пояснення учасників судового процесу, суд приходить до висновку, що\~ в\~ позові слід відмовити повністю з підстав. Фактичні обставини, встановлені судом 17 липня 2015 року [PERSON] склав заповіт. Заповіт посвідчений сільським головою Косогірської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за №53. За змістом заповіту [PERSON] на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження «мій земельний пай заповідаю своїй дочці [PERSON] [INFO] » (а.с. 9, 13). 27 червня 2017 р. розпорядженням голови Ярмолинецької РДА за №313/2017-р. затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); передано у приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва [PERSON] власнику сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0244647 земельну ділянку № [NUMBER] площею 2,0668 га (рілля) кадастровий №6825883400:02:001:0317 від 05 червня 2017 року та 0,5510 га (сінокіс) кадастровий номер №6825883400:02:07:0319 від 05 червня 2017 року на території Косогірської сільської ради за межами с. Косогірка; рекомендовано [PERSON] провести державну реєстрацію права власності (а.с. 15). 03 серпня 2017 р зареєстроване речове право право власності на земельні ділянки, що вбачається з витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки (а.с. 16, 17). [INFO] [PERSON] помер (свідоцтво про смерть - а.с 10). 10 травня 2022 року [PERSON] подала нотаріусу Динько Г.А. заяву про прийняття спадщини після смерті її батька [PERSON] (а.с. 30). 10 травня 2022 року зареєстрована спадкова справа після смерті [PERSON] (витяг про реєстрацію у Спадковому реєстрі - а.с. 14). Відповідно до довідки Ярмолинецької селищної ради від 27 липня 2022 року за №35 [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] а/з 70, на день смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , разом із померлим на день смерті були зареєстровані і вели спільне господарство: співмешканка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] (а.с. 36). 01 серпня 2022 року до спадкової справи після смерті [PERSON] надійшла заява [PERSON] від 29 липня 2022 р. (стверджує, що є його сином) про прийняття спадщини (а.с. 36 тильна сторона).\~ Дана заява надійшла поштою, про що свідчить копія конверту, наданого представником відповідача до матеріалів справи. У своїй заяві [PERSON] зазначив, що перебуває в лавах ЗСУ в Донецькій області. Під час відпустки він підтвердить оригіналами родинні відносини з батьком. Просив не видавати свідоцтво на спадщину. До заяви додав свідоцтво про народження, згідно якого його батьком є [PERSON] , а не [PERSON] (а.с. 38). 30 листопада 2022 р. листом за №126/02-4 нотаріус Динько Г.А. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на спадкове майно дві означені вище земельні ділянки, оскільки в заповіті наявне розпорядження на пай, а не на ділянки (а.с. 11). 23 лютого 2023 року постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус [PERSON] відмовлено [PERSON] як спадкоємиці за заповітом з тих же підстав (а.с. 12). В червні 2023 року [PERSON] направила до суду позовну заяву до відповідачки [PERSON] про встановлення батьківства (з вимогою про те, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON] , який помер [INFO] ), що підтверджується копією позову та ухвали Ярмолинецького районного суду від 22 червня 2023 року у справі №689/1576/23 про залишення позовної заяви без руху. Зміст спірних правовідносин Отже, між [PERSON] як спадкоємицею за заповітом після смерті її батька [PERSON] та [PERSON] як спадкоємицею за законом після смерті сина [PERSON] наявний спір щодо одного і того ж майна двох земельних ділянок [PERSON] . [PERSON] претендує одноособово на ці ділянки, стверджує, що право власності належить їй за заповітом, і саме ці ділянки заповів [PERSON] . В свою чергу [PERSON] теж претендує на право власності на ці ділянки, стверджуючи, що її син [PERSON] успадкував ці ділянки за законом після смерті його батька [PERSON] , але не встиг оформити, а вона, [PERSON] , у свою чергу успадкувала їх же після смерті сина [PERSON] . Під час вирішення цього спору також слід надати оцінку змісту заповіту, оскільки [PERSON] та [PERSON] оцінюють його по-різному. При цьому Позовні вимоги [PERSON] пред`явила до нотаріуса та визначила як визнання неправомірною та скасування постанови нотаріуса. Оцінка судом аргументів учасників справи, норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування У позові слід відмовити з підстав. Суд вважає, що за даних фактичних обставин наявний спір між [PERSON] та [PERSON] . Цей спір між ними як фізичними особами учасниками цивільних відносин (стаття 2 Цивільного кодексу України) не буде вирішений у спосіб, який обрала [PERSON] , а лише призведе до втрати часу.\~ Обраний спосіб захисту майнових прав є неефективним. Потенційне (можливе) судове рішення про визнання неправомірною та скасування постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії матиме лише один правовий наслідок нотаріус зобов`язана буде повторно розглянути заяву [PERSON] та прийняти рішення. Однак, судове рішення не зобов`язуватиме\~ нотаріуса до певного рішення (на користь [PERSON] чи навпаки), що не виключає повторну відмову.\~ Суд вважає і звертає увагу Позивачки на те, що висновки Верховного Суду, на які вона посилається (постанова Верховного Суду від 16 лютого 2022 року у справі №136/1124/19) були зроблені у справі за позовом про визнання права власності на частку нерухомого майна в порядку спадкування (а не у справі про скасування постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії). У своїй постанові Верховний Суд позов особи задовольнив, визнав за особою в порядку спадкування право власності на відповідну частку у праві спільної часткової власності на земельну ділянку. Отже, відповідний висновок мав логічне завершення захист права власності на нерухоме майно шляхом визнання цього права. Судове рішення є самостійною підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Особливості нотаріальної діяльності з оформлення спадщини полягають у тому, що нотаріус здійснює реєстрацію переходу права власності на один і той же індивідуально-визначений об`єкт цивільного обороту (обігу). Нотаріус має зареєструвати припинення права власності в однієї особи та перехід цього ж права (набуття) в іншої особи спадкоємця. Водночас у спірних правовідносинах ці нотаріальні (реєстраційні) дії мають бути узгоджені зі змістом заповіту. Таким чином, нотаріус Динько Г.А. має зареєструвати припинення права власності у [PERSON] на «земельний пай», якого уже немає. Більше того, земельний пай це не об`єкт нерухомого майна, а майнове право. Відповідно нотаріус не може перереєструвати майнове право, відомості про яке відсутні в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в об`єкт нерухомого майна. Отже, забезпечити (оформити) перехід права власності від однієї особи до іншої в силу змісту заповіту нотаріус не зможе. Крім цього, якщо нотаріус це зробить, спір між [PERSON] на [PERSON] не буде вирішений. Застосування судом висновків постанови Верховного Суду від 16 лютого 2022 року у справі №136/1124/19 може мати місце у цивільному спорі з ефективним способом захисту права, який вирішить спір. Таким чином, ефективним способом захисту майнових прав [PERSON] є звернення до суду із позовом про визнання права власності на майно у порядку спадкування за заповітом.\~\~ Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із частиною першою та пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може\~ бути визнання права. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 Цивільного процесуального кодексу України). Отже, завданням судочинства є забезпечити [PERSON] ефективний захист її спадкових прав. У цій справі з огляду на обраний спосіб захисту права це неможливо, що є самостійною підставою для відмови у позові. На основі викладеного та

Outcome: dismissed