Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

заявник звернулася до суду із заявою і просила встановити факт, що вона є дружиною [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . В обґрунтування заяви зазначає, що в свідоцтві про одруження 1969 року їх спільне прізвище зазначено без подвоєння приголосної "п", тобто " [PERSON] ", а в подальшому паспорти громадян України обом з подружжя видано з подвоєнням приголосної "п" та у всіх подальших документах записано " [PERSON] ". Виправити таке в актовому записі про шлюб неможливо, оскільки зазначене прізвище було записано на час укладення шлюбу за чинними на той час документами. Встановлення такого факту має для заявника юридичне значення, оскільки створює умови для реалізації нею права на пенсію по втраті годувальника. У судове засідання заявник не з`явилася, про час та місце розгляду заяви повідомлена заздалегідь і належним чином, надала суду письмове клопотання про розгляд справи за наявними письмовими доказами без її особистої участі. Від заінтересованої особи заяв та клопотань не надійшло. Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області було належним чином повідомлено про час та місце судового розгляду. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи за наступного. За правилами ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У ході судового розгляду встановлено, що заявник зберігає свідоцтво про одруження серії [NUMBER] , де вказується, що [PERSON] ,1945 р.н. та [PERSON] , 1950 р.н. одружилися, після реєстрації шлюбу Райбюро ЗАГС Черкаської області 19.07.1969 ( актовий запис № 90) подружжя мало спільне прізвище " [PERSON] ". Таким чином, їх спільне прізвище зазначено без подвоєння приголосної "п", тобто " [PERSON] ", а в подальшому паспорти громадян України обом з подружжя видано з подвоєнням приголосної "п" та у всіх подальших документах записано " [PERSON] ". Виправити таке в актовому записі про шлюб неможливо, оскільки зазначене прізвище було записано на час укладення шлюбу за чинними на той час документами. У паспорті заявника серії [NUMBER] , виданого Городнянським РВ УМВС України в Чернігівській області в графі "Сімейний стан" міститься штамп про реєстрацію шлюбу 19.07.1969 із [PERSON] . На час відбитку штампу у новий для заявника паспорт громадянина України її чоловіку також видано паспор серії [NUMBER] , де його прізвище зазначено із подвоєнням приголосної "п", вказано " [PERSON] , [INFO] " і в цьому паспорті у графі "Сімейний стан" міститься штамп про реєстрацію шлюбу 19.07.1969 із [PERSON] . Відповідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч. 1 ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства, а відповідно до ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема на підставі п. 4 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту реєстрацію шлюбу. Частинами 1, 2, 3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акту цивільного стану. Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану. З роз`яснень, даних Пленумом Верховного Суду України в пункті 1 своєї постанови №5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" (з подальшими змінами), вбачається, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: -згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; -чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; -заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; -встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказано на те, що суди можуть встановити факти реєстрації шлюбу, якщо в органах РАГСу не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту цивільного стану. Із заявами про встановлення факту реєстрації шлюбу може звернутися подружжя або кожен із них. Якщо заяву подано лише одним з подружжя другий з них притягається до участі у справі як заінтересована особа. Однак, другий з подружжя помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , згідно якого [PERSON] помер у віці 78 років у с. Киселівка Катеринопольського району Черкаської області 14 травня 2023 року, про що Городнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції складено 18 травня 2023 року актовий запис про смерть № 151. Метою встановлення заявленого факту є визначення правового статусу громадянина у сфері шлюбно-сімейних правовідносин, та можливості реалізації заявницею прав після смерті чоловіка. Разом з тим, судове рішення не замінює актів, які складаються органами реєстрації, тому права дружини у заявника виникли та існували на підставі актового запису про шлюб, тож вимоги заяви підлягають задоволенню, однак з відповідним коректуванням, що відповідає Закону.

Outcome: partial