Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-28 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 20.10.2022 року [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Масловська Ірина Юріївна, [PERSON] , в якому просила суд визнанати недійсним та скасувати реєстрацію договору дарування житлового будинку [ADDRESS] , з належними до нього будівлями та спорудами, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений 26.10.2010 року приватним нотаріусом Хотинського районного нотаріального округу Чернівецької області Масловською І.Ю., зареєстровано в реєстрі за №3580, стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу. 21.12.2022 та 29.12.2022 року від представника позивача до суду надійшли клопотання про збільшення та зменшення позовних вимог, відповідно до яких позивач, з урахуванням уточнень, просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію в частині 1/2 вартості житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] в сумі 66351,00 грн.; судові витрати, які складаються із судового збору, витрат на проведення оцінки житлового будинку в сумі 2500 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 19600 грн. Уточненні позовні вимоги обгрунтовує тим, що [PERSON] з 15.01.1999 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який розірвано рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 17.12.2021 року. За період шлюбу [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.10.2010 року серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Чепоніської сільської ради Хотинського району Чернівецької області набув право власності на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Вказаний житловий будинок є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Під час розгляду Хотинським районним судом справи № 724/688/22 за позовом [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, позивач дізналася, що відповідачем було відчужено даний будинок за договором дарування від 26.10.2010 року без її відома, позивач не надавала свою згоду на дарування майна, яке набуте у шлюбі. Позивач вважає порушеним своє право власності на частину нерухомого майна, що є спільним сумісним майном подружжя. Процесуальні дії суду. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 01.11.2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено до розгляду в підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 16.01.2023 року, за клопотанням представника відповідача, витребувано від приватного нотаріуса Дністровського районного нотаріального округу Масловської І.Ю.належним чином завірену копію заяви -згоди дружини [PERSON] - [PERSON] , посвідченої приватним нотаріусом 26.10.2010 року за № 3579, примірник якої приєднаний до документів договору дарування житлового будинку від 26 жовтня 2010 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3580. Ухвалою суду від 13.02.2023 року зобов`язано позивача надати письмові відповіді на поставленні відповідачем у відзиві запитання, оформлені відповідно до вимог ст.93 ЦПК України. Ухвалою суду від 27.02.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позиція сторін. 26.01.2023 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Боднарюка В.І. до суду надійшов відзив на змінені позовні вимоги, згідно якого позовні вимоги позивача не визнають та просять відмовити у задоволенні позову в повному обсязі (а.с.126-127). Відзив обґрунтовує тим, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належав до числа колгоспних дворів, станом на 15.04.1991 року в ньому були зареєстровані та проживали, окрім відповідача, його мати [PERSON] , 1955 р.н. та сестра [PERSON] , 1975 р.н., які як члени колгоспного двору мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору, а не позивач [PERSON] , яка зареєструвала шлюб лише 15.01.1999 року та не була зареєстрована у будинку. Отримання відповідачем свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.10.2010 року не підтверджує набуття права власності на дане майно відповідачем саме 12.10.2010 року, тобто під час перебування в шлюбі з позивачем, оскільки даний будинок був набутий відповідачем ще до укладання шлюбу. Разом з тим, приватний нотаріус при посвідченні договору дарування від 26.10.2010 року, незважаючи на те, що даний будинок, не є спільною сумісною власністю подружжя, взяв нотаріально-посвідчену заяву-згоду позивача на вчинення вказаного правочину. Посилання позивача, що вона не була обізнана про укладання договору дарування та не надавала свою згоду на дарування майна не відповідає дійсності. 26.01.2023 року представником позивача адвокатом Соник В.В. до суду подано письмові пояснення на відзив на позовну заяву, згідно якого просить відзив представника відповідача до уваги не брати, а позовні вимоги задовольнити. В поясненнях зазначає, що договір дарування від 26.10.2010 року не був направлений на реальне настання правових наслідків, обумовлених ним. Відповідач та його представник вказують, що договір був удаваний, оскільки було прийнято рішення щодо продажу належного відповідачу будинку та продаж був оформлений договором дарування, який посвідчений приватним нотаріусом, а тому наявні передбачені ст.229 ЦК України підстави для визнання правочину недійсним (а.с.122-123). 24.04.2023 року позивачем подані до суду письмові відповіді на запитання відповідача поставлені у відзиві на позовну заяву (а.с.178-180). 22.11.2022 року третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватним нотаріусом Дністровського районного нотаріального округу Чернівецької області Масловською І.Ю. подані на адресу суду пояснення, відповідно до яких, договір дарування від 26.10.2010 року було посвідчено за наявності згоди дружини «дарувальника» посвідченої приватним нотаріусом Хотинського районного нотаріального округу Чернівецької області, Масловською І.Ю. 26.10.2010 року №3579, примірник якої приєднаний до документів, стосовно данного правочину та зберігається у справах приватного нотаріуса Хотинського районного нотаріального округу (а.с.52). Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити, пояснивши суду, що спірний будинок оформляв відповідач, на якій підставі будинок перейшов у його власність, їй невідомо. В даному будинку проживала мати відповідача, після смерті останньої, вона там не проживала, проте вдосконалювала його, викопали колодязь. Перебуваючи у шлюбі, вона з відповідачем вирішили продати вказаний будинок і вона давала усну згоду на продаж будинку. Під час укладення договору дарування у нотаріуса присутня не була, підпис у нотаріально посвідченій заяві- згоді не її. Представник позивача адвокат Соник В.В. в судовому засіданні позовні вимоги своєї довірительки підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. У судове засідання 29.06.2023 року позивач та її представник не з`явилися, від останнього на адресу суду надійшла заява про проведення судового засідання у їх відсутність, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити (а.с.193). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснивши, що спірний будинок йому залишився від матері, в цьому будинку він проживав та був зареєстрований до укладання шлюбу з позивачем. Право власності на будинок оформив під час шлюбу. [PERSON] до вказаного господарства не приходила, нічого там не робила. Господарство занепадало, тому було вирішено його продати. Оскільки ніхто не купував спірний будинок, то вони вирішили подарувати спірний будинок [PERSON] , яка є двоюрідною сестрою його матері. З [PERSON] розмовляв щодо дарування будинку, остання була присутня у нотаріуса під час укладання договору дарування і підписувала документи. Представник відповідача адвокат Боднарюк В.І. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позвних вимог в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.Просив стягнути з позивача на користь відповідача витрати понесені на правову допомогу, докази щодо розміру понесених відповідачем витрат будуть надані після ухвалення судового рішення. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Дністровського районного нотаріального округу Чернівецької області Масловська І.Ю. в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлялася завчасно в установленому законодавством порядку, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки (а.с.191), в матеріалах справи наявна заява від останньої про розгляд справи без її участі (а.с. 52). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимого щодо предмета спору [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлялася завчасно в установленому законодавством порядку, що підтрведжується довідкою про доставлення смс - повідомлення (а.с.190), надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги не визнає та просить відмовити в їх задоволенні (а.с.59). Заслухавши пояснення сторін, їх представників допитавши свідка, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню, встановивши наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] (прізвище під час укладання шлюбу [PERSON] ) та відповідач [PERSON] з 15.01.1999 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 07.12.2021 року розірвано (а.с.192-193). 12 жовтня 2010 року, відповідно до рішення виконавчого комітету Чепоніської сільської ради Хотинського району Чернівецької області №56/14 від 11 листопада 2008 року, [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно - будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Право власності зареєстровано в Хотинському комунальному районному бюро технічної інвентаризації 12.10.2010 року за р.№31736639 (а.с.11-12, 48). 26 жовтня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування житлового будинку, який було посвідчено приватним нотаріусом Хотинського районного нотаріального округу Чернівецької області Масловською І.Ю., реєстроний номер №3580, згідно з яким [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла у дар житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , яка належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Чепоніської сільської ради Хотинського району Чернівецької області від 12.10.2010 року (а.с.9-10). Даний договір було посвідчено за наявності згоди дружини «дарувальника», посвідченої приватним нотаріусом Хотинського районного нотаріального округу Чернівецької області Масловською І.Ю. 26 жовтня 2010 року за №3579, примірник якої приєднаний до документів стосовно даного правочину та зберігається у справах приватного нотаріуса Хотинського районного нотаріального округу /п.9 Договору/ (а.с.10). 24.01.2023 року на виконання ухвали суду приватним нотаріусом Дністровського районного нотаріального округ Масловською І.Ю. було надано належним чином завірену копію заяви - згоди «дружини дарувальника», зареєстровану 26.10.2010 року в реєстрі за №3579, з якої встановлено, що [PERSON] надала згоду на дарування її чоловіком [PERSON] набутого ними під час шлюбу житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] - [PERSON] . Умови даної угоди попередньо обговорені їй відомі та зрозумілі та відповідають їх спільним інтересам (а.с.119). Згідно із статтею 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тлумачення статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті. Відповідно до статті 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт в судовому порядку. При цьому тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції спільної сумісної власності майна, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18). Право подружжя на розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя регулюється положеннями статті 65 СК України. Так, статтею 65 СК України визначено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Позивач звертаючись з даним позовом до суду зазначає, що спірний будинок є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, та вона згоди на укладання договору дарування від 26.10.2010 року не надавала, а тому просить стягнути з відповідача грошову компенсацію в частині 1/2 вартості спірного майна. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. На підставі частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі ухвалити рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що право власності на спірний будинок було набуто відповідачем [PERSON] під час перебування у шлюбі з позивачем. Рішення виконавчого комітету Чепоніської сільської ради Хотинського району Чернівецької області №56/14 від 11 листопада 2008 року, яким визнано право власності за [PERSON] на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами та свідоцтва про право власності [PERSON] на цей житловий будинок від 12.10.2010 року, ніким не оспорено. Отже, таке майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] . Докази на спростування презумпції спільності майна, набутого подружжям у шлюбі, на час укладання договору дарування - відсутні. Під час судового розгляду встановлено, що позивач при укладенні договору дарування від 26.10.2010 року надавала свою згоду на відчуження спірного майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, як того вимагає частина третя статті 65 СК України, що підтверджується письмовою згодою позивача, посвідченої приватним нотаріусом Хотинського районного нотаріального округу Чернівецької області Масловською І.Ю. 26 жовтня 2010 року за №3579 (а.с.119). Твердження позивача в судовому засідання про те, що підпис в нотаріально посвідченій заяві-згоді належить не їй, судом до уваги не приймаються, оскільки позивачем на підтвердження своїх доводів не надано суду жодних належних та допустимих доказів. Також відхиляються аргументи представника позивачапро те, що договір дарування від 26.10.2010 року не був направлений на реальне настання правових наслідків, обумовлених ним, оскільки було здійснено фактично продаж будинку, так як ґрунтуються на припущеннях представника позивача. Відповідач в судовому засіданні зазначав про те, що спірний будинок ніхто не купував, тому було вирішено подарувати цей будинок родички [PERSON] , що також підтвердила в судовому засіданні сестра відповідача [PERSON] , допитана в якості свідка. Також позивач договір дарування в судовому порядку не оскаржувала, а тому судом враховується встановлена статтею 204 ЦК України презумпція правомірності правочину. Враховуючи вказані обставини справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову. Згідно ч.8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів, договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до п.5 ч.7 ст.265 ЦПК України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання. З огляду на вищевикладене та наявність заяви представника відповідача про стягнення з позивача судових витрат, понесених відповідачем на професійну правничу допомогу, докази по яким ним будуть подані після ухвалення рішення суду, суд вважає необхідним призначити судове засідання, після ухвалення рішення по суті позовних вимог, для вирішення питання щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: dismissed