Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-03 00:00:00

23.05.2023р. позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом до відповідачів - Студениківської сільської ради Бориспільського району Київської області, [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. [INFO] померла [PERSON] , що є бабою [PERSON] та матір`ю [PERSON] . Після [PERSON] залишилася спадщина, до складу якої зокрема входить земельна ділянка № [NUMBER] , кадастровий номер 3220287300:24:065:0189, площею 0,5512 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Семенівського старостинського округу Студениківської сільської ради Бориспільського району Київської області. В обґрунтування\~позову зазначили,\~частина спадкового\~майна,\~після смерті\~спадкодавиці [PERSON] \~успадковується в\~нотаріальному порядку,\~однак при зверненні 13 січня 2023 року до Баришівської районної державної нотаріальної контори Київської області та вивченні при цьому поданих документів, нотаріусом було роз`яснено, що видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на зазначену земельну ділянку не є можливим за відсутності документів, що посвідчують право власності на спадкове майно, оскільки у державному акті на спадкову ділянку не проставлено цифровий запис в книзі реєстрації актів, а також змінилася адреса розташування земельної ділянки, тому її необхідно успадкувати в судовому порядку. У зв`язку з вищевикладеним, позивачі звернулися до суду із вищевказаним позовом, який просили задовольнити у повному обсязі. Ухвалою суду від 25.05.2023р. відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Проведення підготовчого засідання призначено на 15.06.2023р., 23.06.2023р. та 04.07.2023 р., які відкладалися із-за ненадходження витребуваної ухвалою суду копії спадкової справи. 12.06.2022р. на адресу суду надійшли заяви позивачів [PERSON] , [PERSON] щодо підтримання позовних вимог та розгляду справи у їх відсутність. 12.06.2022р. на адресу суду надійшла заява відповідачів [PERSON] , [PERSON] - щодо визнання позову та розгляду справи у їх відсутність. 14.06.2022р.\~на адресу\~суду надійшла\~заява представника\~відповідача - Студениківської сільської ради Бориспільського району Київської області - щодо визнання позову та розгляду справи у відсутність їх представника. Позивачі [PERSON] , [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлялись належним чином; надали на адресу суду письмові клопотання щодо розгляду справи у їх відсутність, просили задовільнити позов у повному обсязі. Представник відповідача\~ Студениківської сільської ради Бориспільського району Київської області - у підготовче судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином; надав на адресу суду письмове клопотання щодо розгляду справи у їх відсутність, просили вирішити позов на розсуд суду. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] - у підготовче судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлялись належним чином; надали на адресу суду письмове клопотання щодо розгляду справи у їх відсутність, просили задовільнити позов у повному обсязі. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з вищевикладеним, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.07.2005р., батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 08.02.2014р. (а.с. 11). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.05.1980р., батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16). [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 05.06.2009р. (а.с. 17). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.12.1975р., батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 23). [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 27.12.1999р. (а.с. 25). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.11.1981р., батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 30). [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 08.11.2011р. (а.с. 31). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 753831, [PERSON] є власником земельної ділянки № [NUMBER] , площею 0,5512 га, яка розташована с. Семенівка Баришівського району Київської області (а.с. 32). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22.07.2021р., [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] (а.с. 33). Згідно заяви [PERSON] від 30.08.2021р. на ім`я приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Почтарьова\~С.О., « вона, [PERSON] приймає належну їй спадщину за заповітом; від спадщини за законом відмовляється» (а.с. 62). Згідно заяви [PERSON] від 17.09.2021р. на ім`я приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Почтарьова С.О., «вона, [PERSON] , від спадщини за законом відмовляється на користь онуки спадкодавця [PERSON] , [INFO] » (а.с. 112). Згідно довідки, виданої Семенівським старостинським округом Студениківської сільської ради Київської області №432 від 30.08.2021р., « [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . До моменту смерті постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею на день смерті були зареєстровані: донька [PERSON] , до складу спадкового майна зі слів спадкоємця входить: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» (а.с. 64). Зі змісту заповіту [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , вбачається, що «належні їй земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Семенівської сільської ради Баришівського району Київської області, право на які посвідчують Державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯГ № 236454, серії ЯГ 235847, серії ЯГ 237363, видані 20.04.2006р., Баришівською районною державною адміністрацією, заповідає [PERSON] , [INFO] (а.с. 64 зворот) Згідно довідки №37-02-14 від 27.12.2022р. приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Почтарьова С.О., « [PERSON] та [PERSON] є єдиними спадкоємцями померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] . Майно, право власності на яке набуто спадкодавцем за життя, та яке підлягає державній реєстрації, складається з земельної ділянки, площею 0,5512 га, що розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, Семенівська сільська рада, кадастровий номер 3220287300:24:065:0189 » (а.с. 116 зворот) Постановою державного нотаріуса Баришівської державної нотаріальної контори Малиновської Н.В. № 515/01-16 від 20.05.2023р., [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.38). Виходячи із змісту статей 1216, 1217, 1218 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися\~внаслідок його смерті. Відповідно до положень статей\~1,\~2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-ІУ\~право на земельну частку (пай) мають громадяни-спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) також є і свідоцтво про право на спадщину. Аналогічна норма міститься і в п. 15 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України . Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування», передбачено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Пунктом 23 вказаної Постанови закріплено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб. Положеннями статей 15, 16 ЦК, статтею 4\~ЦПК передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом частини другої статті 16\~ЦК способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом мас право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Статті 81. 131 ЗК України передбачають, що громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки: визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами: одержання у встановленому порядку Державного акту на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Відповідно до п. "г" ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. 3 1 січня 2013 року у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Державний земельний кадастр» правовстановлюючим документом, який посвідчує право власності на земельну ділянку замість державного акту є свідоцтво про право власності на земельну ділянку, у разі набуття права на земельну ділянку в межах норм безоплатного виділення відповідно до ЗКУ, чи витяг із реєстру нерухомого майна та їх обтяжень, у разі переходу права на земельну ділянку від однієї особи до іншої. Чіткий порядок спадкування як за законом, так і за заповітом передбачений Цивільним Кодексом України, Законом України «Про нотаріат». На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємицям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу Х доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI). Отже, якщо видача державного акту про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 1163K). Основоположні принципи здійснення право володіти своїм майном сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що набрало чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог ст. 9 Конституції України. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. У відповідності з вимогами ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Отже, спадкодавець [PERSON] за життя, на законних підставах набула право власності на земельну ділянку, а тому до позивачів, відповідно до ст. 1216 ЦК України, перейшло таке ж право власності, у повному обсязі, яке набув спадкодавець Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, « судам слід звернути увагу, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Крім того, Пленум Верховного суду України в своїй постанові від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», а саме в п. 11 роз`яснив, що « при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай)». Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 Закону N 899-IV "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: - свідоцтво про право на спадщину; - посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Враховуючи неможливість оформлення прав на земельну частку (пай), позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з вищевказаним позовом, що цілком узгоджується з вимогами діючого законодавства. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, у позовній заяві позивачі не ставить вимоги про стягнення судового збору з відповідачів. Відтак, ухвалюючи рішення, суд не вирішує питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат по сплаті судового збору, сплачених позивачем при зверненні до суду с вищевказаним позовом.

Outcome: approved