Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-11 00:00:00

У грудні 2020 року позивач звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом. Свої вимоги обгрунтовує тим, що на підставі її заяви від 03.02.2006 року прийнято рішення 47 сесії IV скликання Боярської міської ради № 47/2448 від 13.03.2006 «Про надання земельної ділянки та надання дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність громадянам в м. Боярка», яким позивачу надано у власність земельну ділянку площею 0,1000 га, що розташована в [ADDRESS] для ведення особистого селянського господарства. В свою чергу, на підставі вказаного рішення розроблено проект (договір № 7/22 від 15.07.2008 з ТОВ «Київський регіональний інститут земельної реформи») землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,1000 га на масиві Лисенка у м. Боярці, отримано всі необхідні дозволи та узгодження, в результаті чого її земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 32224100300:01:024:0165. Разом з тим, Рішенням Боярської міської ради 36 сесії V скликання № 36/1656 від 10.12.2008 надано [PERSON] земельну ділянку площею 0,1000 га, яка розташована в [ADDRESS] ля будівництва\~та обслуговування\~житлового будинку\~та дозвіл\~на розробку\~проекту землеустрою\~щодо відведення\~земельної ділянки\~у власність\~площею 0,1000\~га,\~яка розташована\~в [ADDRESS] ,\~масив [PERSON] \~для будівництва\~та обслуговування\~житлового будинку.\~В подальшому,\~рішенням Боярської\~міської ради\~2\~сесії VI\~скликання №\~2/96\~від 23.11.2010\~затверджено проект\~землеустрою щодо\~відведення земельної\~ділянки у\~власність [PERSON] \~площею 0,1000\~га,\~яка розташована\~в м.\~Боярка,\~масив [PERSON] \~для будівництва\~та обслуговування\~житлового будинку\~за рахунок\~земель запасу\~Боярської міської\~ради.\~На підставі\~вказаного рішення\~ [PERSON] \~отримав державний\~акт серії\~ЯЛ №\~272710\~на право\~власності на\~земельну ділянку\~площею 0,1000\~га,\~земельній ділянці\~присвоєно кадастровий\~номер 3222410300:01:024:0204.\~Отже,\~рішеннями 36\~сесії V\~скликання Боярської\~міської ради\~№ 36/1665\~від 10.12.2008\~надано дозвіл\~на розробку\~проекту землеустрою\~та 2\~сесії VI\~скликання Боярської\~міської ради\~№ 2/98\~від 23.11.2010\~затверджено проект\~землеустрою щодо\~відведення земельної\~ділянки у\~власність площею\~0,1000га, яка розташована\~в [ADDRESS] \~для будівництва\~та обслуговування\~житлового будинку\~за рахунок\~земель запасу\~Боярської міської\~ради [PERSON] \~за наявності\~чинного рішення\~47\~сесії IV\~скликання Боярської\~міської ради\~№ 47/2449\~від 13.03,2006\~«Про надання\~земельної ділянки\~та надання\~дозволу на\~розробку проекту\~землеустрою,\~щодо відведення\~земельної ділянки\~у власність\~громадянам в\~м.\~Боярка»,\~яким надано\~позивачу земельну\~ділянку.\~Таким чином,\~позивач вважає,\~що \~приймаючи рішення\~47\~сесії IV\~скликання №\~47/2449\~від 13.03.2006\~про надання\~позивачу земельної\~ділянки та\~надання дозволу\~на розробку\~проекту землеустрою,\~Боярська міська\~рада діяла\~в межах\~своїх повноважень\~та відповідно\~до ст.ст.\~81,\~116,\~118\~ЗК України,\~а тому\~постановления цією\~ж радою\~рішення про\~надання у\~власність та\~надання дозволу\~на розробку\~проекту землеустрою\~тієї ж\~земельної ділянки\~іншій особі\~-\~ [PERSON] є передчасним і прийнятим всупереч вимогам чинного законодавства. Враховуючи вищевикладене,\~позивач просила\~суд визнати\~незаконним та\~скасувати рішення\~36\~сесії 5\~скликання Боярської\~міської ради\~Києво-Святошинського\~району Київської\~області №\~36/1656\~від 10.12.2008\~"Про\~надання земельної\~ділянки та\~надання дозволу\~на розробку\~проекту землеустрою\~щодо відведення\~земельної ділянки\~у власність,\~площею 0,1000\~га в\~ [ADDRESS] ,\~гр.\~ [PERSON] "; визнати незаконним та скасувати рішення 2 сесії VI скликання Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області № 2/96 від 23 Л 1.2010 «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1000 га у власність для будівництві і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] , гр. [PERSON] ». Визнати недійсним виданий [PERSON] державний акт серії ЯЛ № 272710 на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, з кадастровим номером 3222410300:01:024:0204 та скасувати його державну реєстрацію та стягнути з відповідачів судовий збір. Ухвалою суду від 07.12.20220 року було відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. 01.07.2021 року від відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву. Ухвалою суду від 01.07.2021 року витребувано у Боярської міської ради Фастівського району Київської області належним чином завірені копії: рішення № 47/2448 Боярської міської ради від 13.03.2006 року щодо надання у власність земельної ділянки та дозволу на розробку проекту землеустрою [PERSON] ; рішення Боярської міської ради № 09/425 від 21.12.2006 року щодо визнання рішення 46 сесії Боярської міської ради 4-го скликання, які не оформлені в установленому порядку та відсутні в міськраді не чинними; рішення Боярської міської ради № 8/424 від 30.11.2006 року про прийняття до відому постанови апеляційного суду Київської області від 26.09.2006 року та визнання рішення 47 сесії Боярської міської ради 4 скликання не чинними; рішення Боярської міської ради № 15/852 від 07.06.2007 року про надання спірної земельної ділянки ТОВ «Арсенал 777»; витребувано в Міськрайонному управлінні у Києво-Святошинському районі та м. Ірпені технічну документацію із землеустрою, на підставі якої був присвоєний земельній ділянці [PERSON] кадастровий номер 3222410300:01:024:0165 та повідомити коли та ким він (кадастровий номер) був наданий. 23.07.2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив. 11.10.2021 року на виконання ухвали суду від 01.07.2021 року від Боярської міської ради Фастівського району Київської області надійшли витребувані судом документи. Відповідно до розпорядження керівника апарату суду від 08.10.2021 року № 570 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ, справу передано судді Ковальчук Л.М. Ухвалою суду від 13.10.2021 року справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 17.10.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи без участі позивача та представника, позов підтримав, просив суд його задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача 1 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідач 2 та його представник в судове засідання не з`явилися, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, проти позову заперечував в повному обсязі, просив відмовити. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). За ст. 116 ЗК України, в редакції на час передачі земельної ділянки, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для\~\~ ведення\~\~ фермерського\~\~ господарства,\~\~ ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального\~\~ дачного\~\~ будівництва, будівництва\~\~ індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання. Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Судом встановлено, що 03 лютого 2006 року [PERSON] звернулася до Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області із заявою про надання земельної ділянки. Рішенням 47 сесії IV скликання Боярської міської ради № 47/2448 від 13.03.2006 «Про надання земельної ділянки та надання дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність громадянам в м. Боярка», надано [PERSON] у власність земельну ділянку площею 0,1000 га, що розташована в [ADDRESS] для ведення особистого селянського господарства. На підставі вказаного рішення розроблено проект (договір № 7/22 від 15.07.2008 з ТОВ «Київський регіональний інститут земельної реформи») землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,1000 га на масиві Лисенка у м. Боярці, отримано всі необхідні дозволи та узгодження, в результаті чого земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 32224100300:01:024:0165. Приймаючи рішення №47/2448 від 13 березня 2006 року Боярська міська рада не лише надала дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка розташована в м. Боярка для ведення особистого селянського господарства [PERSON] , на [ADDRESS] , площею 1000 кв.м, але й передала дану конкретну земельну ділянку у власність. Рішенням Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області №6/268 від 10 лютого 2011 року було скасовано всі рішення міської ради від 13 березня 2006 року «Про надання земельної ділянки та надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянам міста Боярка для ведення особистого селянського господарства м. Боярка на масиві [PERSON] ». Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 лютого 2013 року визнано незаконним, протиправним та нечинним п.1 рішення Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області №2/268 від 10 лютого 2011 року. А саме в частині відміни всіх рішеннь міської ради від 13 березня 2006 року «Про надання земельної ділянки та надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянам міста Боярка для ведення особистого селянського господарства м. Боярка на масиві [PERSON] ». Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2014 року постанову районного суду залишено без змін. При розгляді справи судом апеляційної інстанції вказано на встановлені при розгляді справи обставини, а саме: 47 сесія IV скликання оскаржувалась в судовому порядку. Так, постановою Києво-Святошинського районного суду від 08.06.2006 року у справі № 2-а-167 відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до Боярської міської ради про визнання протиправними та скасування рішень ради від 09.03.2006 року щодо дострокового припинення його повноважень як секретаря міської ради та обрання іншого секретаря, зміну запису в трудові книжці щодо причин та дати звільнення, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Відповідно до вищезазначеної постанови [PERSON] просив скасувати рішення Боярської міської ради № № 47/2, 47/3, 47/4 від 09.03.2006 року, якими припинено його повноваження як секретаря Боярської міської ради та обрання іншого секретаря. У подальшому, постановою апеляційного суду Київської області від 26.09.2006 року у справі № 22АС-139/2006 апеляційну скаргу [PERSON] задоволено та визнано неправомірними всі рішення, прийняті позачерговою 47 сесією IV скликання Боярської міської ради, визнані незаконними та скасовані. Тобто, постановою апеляційного суду Київської області від 26.09.2006 року скасовані рішення 47 сесії IV скликання Боярської міської ради від 13 березня 2006 року, якими мешканцям м. Боярка надано дозволи на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, у тому числі й на масиві [PERSON] . Ухвалою Вищого Адміністративного Суду України від 14.03.2007 року скасовано постанову апеляційного суду Київської області від 26.09.2006 року, а справу передано на новий розгляд до Київського апеляційного адміністративного суду. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2007 року позов [PERSON] залишено без задоволення, а постанову Києво-Святошинського районного суду від 08.06.2006 року - без змін. Тобто, судом не визнано, що вищезазначені рішення винесені з перевищенням повноважень Боярської міської ради IV скликання. Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги доводи відповідача про відсутність рішень Боярської міської ради 47 сесії Боярської міської ради IV скликання від 13 березня 2006 року. Крім того, як вбачається з документів, наданих в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, треті особи, отримавши рішення про надання їм у власність земельних ділянок, розпочали розробляти проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність. Всі проекти землеустрою були виготовлені третіми особами, однак, не були затверджені відповідачем, крім того ними було отримано дозволи на отримання кадастрового номеру. Зокрема, з копій рішень від 13 березня 2006 року № 47/2448, № 47/2457, № 47/2452, № 47/2456, що наявні в матеріалах справи, вбачається, що третім особам надано у власність земельні ділянки та дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, які розташовані у м. Боярка для ведення особистого селянського господарства. Отримавши вказані рішення, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зайняли надані їм земельні ділянки та приступили до розробки проектів землеустрою ще у 2008, 2009 роках. Однак, звернувшись до відповідача з клопотанням про затвердження вже готових проектів землеустрою та отримання кадастрового номеру, їм було відмовлено. Тобто, з наданих документів, треті особи, отримавши рішення Боярської міської ради 47 сесії Боярської міської ради IV скликання від 13 березня 2006 року, почали використовувати за призначенням, крім того, вони розпочали виготовляти проекти землеустрою на земельну ділянку, які не були розглянуті та затверджені. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 11 листопада 2014 року постанова районного суду залишена без змін. Таким чином, правомірність прийняття рішення №47/2448 від 13 березня 2006 року та подальше його використання, виготовлення відповідних проектів, підтверджено судовим рішенням. Відповідно до ст. 118 ЗК України, в редакції чинній при передачі земельної ділянки [PERSON] , громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського\~\~ господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва\~\~ індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву про вибір місця розташування земельної ділянки до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. До заяви додаються матеріали, передбачені частиною п`ятою статті 151 цього Кодексу, а також висновки конкурсної комісії (у разі відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Вибір місця розташування земельної ділянки та надання дозволу і вимог на розроблення проекту її відведення здійснюються у порядку, встановленому статтею 151 цього Кодексу. Проект\~\~ відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії)\~\~ на\~\~ виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої\~\~ державної\~\~ адміністрації\~\~ або\~\~ органу\~\~ місцевого самоврядування. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність. У разі\~\~ відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку. Також встановлено, що рішенням Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області №36/1660 від 10 грудня 2008 року надано [PERSON] земельну ділянку площею 0,1000 га, яка розташована в м. Боярка для будівництва та обслуговування житлового будинку на масиві [PERSON] ; надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Рішенням Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області №2/96 від 23.11.2010 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] площею 0,1000 га, яка розташована в м. Боярка, масив [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку за рахунок земель запасу Боярської міської ради. На підставі вказаного рішення [PERSON] отримав державний акт серії ЯЛ № 272710 на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 3222410300:01:024:0204. У ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» надано визначення, що самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Відповідно до роз`яснень Державного комітету України із земельних ресурсів, викладених в листі №14-17-4/12991 від 11 листопада 2008 року, не вважається самовільним зайняттям земельної ділянки, якщо орган виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування прийняв рішення про її передачу у власність або надання в користування (оренду). Даний перелік рішень є вичерпним. У разі використання земельної ділянки за наявності будь-яких інших рішень зазначених органів (наприклад, про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки, про погодження місця розташування об`єкту тощо), дані дії слід кваліфікувати як самовільне зайняття земельної ділянки. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Перелік способів захисту порушених прав визначає ст. 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, і суд може захистити порушені права чи інтереси і в інший спосіб, який встановлений договором або законом. Вказана норма кореспондується із ст. 152 ЗК України, відповідно до якої власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Також відповідно до ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Частиною 3 статті 152 Земельного Кодексу України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування та шляхом застосування інших, передбачених законом способів. Статтею 155 ЗК України проголошено, що у разі видання органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права щодо володіння, користування чи розпорядження належною особі земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Оскільки [PERSON] була передана земельна ділянка з індивідуальними ознаками у власність, на час прийняття рішення про надання дозволу [PERSON] на розробку проекту земелеустрою радою не вирішувалось питання про вилучення у [PERSON] спірної земельної ділянки, тобто не було дотримано порядку вилучення земельних ділянок у попереднього користувача, рішення було чинне та [PERSON] виготовляла проект, тому фактично міська рада двічі передала одну й ту ж земельну ділянку, що порушує право [PERSON] . На підставі наведеного, суд вважає, що оспорюванні рішення, виданий на їх підставі державний акт на право власності на земельну ділянку, прийняті з порушенням земельного законодавства, порушує право позивача. Твердження [PERSON] , що передана земельна ділянка була вільна та передавалась з земель комунальної власності, спростовуються матеріалами справи, оскільки рішенням було не лише надано дозвіл на виготовлення проекту, а й передано у власність, що підтверджено судовими рішеннями по адміністративній справі. Тому рішення ради є незаконним та порушують права позивача, на його підставі був виданий державний акт, тому суд визнає дані рішення ради та державний акт недійсним. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного суду України у складі колегії судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.02.2019 у справі №2-331/12. За ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до\~статті 141 ЦПК України\~з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 2552,40 грн. На підставі ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

Outcome: approved