Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-27 00:00:00

27.12.2022\~ [PERSON] \~звернулася до\~Ізмаїльського міськрайонного\~суду Одеської\~області з\~позовом,\~яким (з\~урахуванням уточнення\~від 30.03.2023\~року)\~просить стягнути\~з [PERSON] \~на її\~користь аванс у розмірі 36568 грн. 60 коп. та судовий збір розмірі 992 грн. 40 коп. В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач зазначає,\~що 09.02.2022\~року між\~нею та\~відповідачем було\~укладено усний\~договір купівлі-продажу\~жилого будинку,\~який розташований\~за адресою:\~ [ADDRESS] .\~У зв`язку\~із чим,\~вона передала\~відповідачу грошові\~кошти в\~сумі 1000\~доларів США.\~На підтвердження\~чого,\~відповідачка написала\~та передала\~їй розписку\~про те,\~що вона\~отримала від\~неї вищевказану\~суму грошей\~за майбутній\~продаж жилого\~будинку,\~який розташований\~за адресою:\~ [ADDRESS] .\~Після чого,\~відповідачка надала\~їй можливість\~зробити поточний\~ремонт будинку,\~що вони\~і почали\~робити (встановили\~вікно у\~ванній кімнаті,\~в деяких\~кімнатах зробили\~побілку стель,\~зашпаклювали стени,\~тощо). У зв`язку із воєнними діями, які почалися в Україні в лютому 2022 року, вони не змогли одразу ж оформити договір купівлі-продажу будинку. Пізніше вона дізналася, що відповідачка оформила за її гроші документи на будинок (оновила документи) та здійснила продаж вищевказаного будинку іншій особі. Як стало їй відомо, в процесі розгляду справи, на момент їхніх домовленостей, [PERSON] взагалі не була власником будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , а власником будинку був її батько [PERSON] . Після його смерті спадщину оформила його онучка [PERSON] (прізвище їй не відомо), яка? здійснила відчуження (договір купівлі-продажу від 19.09.2022р., приватний нотаріус Гіренко М.М., реєст. № 2257) цього будинку разом із земельною ділянкою. Тому, вона запропонувала повернути їй грошові кошти в сумі 1000 доларів США, які вона передала їй як аванс за будинок. Однак, відповідачка не повернула їй вищевказану суму грошових коштів. На її неодноразові вимоги про повернення грошей відповідач не реагує. Оскільки договір купівлі-продажу будинку між сторонами у справі укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, передана позивачем відповідачу грошова сума в еквіваленті 1000 доларів США, є авансом, який підлягає поверненню позивачу. Згідно відзиву\~на уточнену\~позовну заяву,\~відповідач просить\~відмовити [PERSON] \~у повному\~обсязі.Так, як зазначає\~позивач [PERSON] ,\~вона передала\~їй 1000\~доларів США,\~це не\~є майном,\~а є\~грошима,\~тому керуватись\~ст.1212\~ЦК України\~щодо захисту\~своїх прав\~суперечить діючому\~законодавству України.\~У розписці,\~що надала\~позивачка не\~вказано,\~що саме\~ [PERSON] отримала\~від [PERSON] \~заставу у\~розмірі 1000\~доларів США\~за будинок\~в [ADDRESS] .\~Тому [PERSON] \~є неналежний\~позивач,\~оскільки вона\~не надала\~належних доказів того,\~що саме\~вона передала\~грошові кошти\~ [PERSON] .\~Оскільки [PERSON] \~є неналежним\~позивачем,\~то суд\~повинен відмовити\~у задоволені\~позову відповідно\~до постанови\~Пленуму ВС\~України №2\~"Про\~застосування норм\~цивільного процесуального\~законодавства при\~розгляді справ\~у суді\~першої інстанції"\~від 12.06.2009р. Враховуючи те, що позивач не був спроможний виконати своє зобов`язання, щодо здійснення купівлі-продажу житлового будинку по [ADDRESS] , тому відповідно до ст. 571 ЦК України завдаток позивачу [PERSON] не повертається, тому його вимагати від неї, [PERSON] , вона не має законного права, її права не порушені. Представник позивача в судовому засіданні від 25.05.2023 року підтримав уточнені позовні вимоги. Пояснив, що відповідачка не була власником будинку та не мала права на отримання коштів за будинок. Позивач в судовому засіданні від 25.05.2023 року зазначив, що вони з чоловіком приїхали до [PERSON] і передали авансом за будинок 1000 доларів. Їм дозволили робити ремонт (білили стелю, міняли проводку тощо), що вони і робили. Першого березня їм сказали, що документи вже готові, але із-за війни не оформлюють. Позивач почав садити огород. Але у якісь момент прийшов відповідач та забрав ключі, сказали, що продають іншій особі. Гроші не повернули позивачу, незважаючи на вимогу, огород не дали зібрати. Ключі від дому були у вільному доступі та находились у схованці біля будинку. Користувалася будинком родина позивача до кінця березня початку квітня, після цього їм повідомили, що будуть продавати будинок іншим людям та забрали кошти. Відповідач в судовому засіданні від 25.05.2023 року пояснила, що не забирала ключі, не забороняли вони доглядати та збирати город. У лютому позивачка з чоловіком дали завдаток 1000 доларів і вона дала розписку і сама написала. Пройшло два місяця, а позивач гроші не дав, сказала, що грошей немає, та через війну не дадуть гроші. А відповідачці потрібні були гроші вже. Гроші не повернули, тому що навели бардак. Зірвали шпалери, лінолеум, тощо. Сказали, що повернуть 1000 доларів, все приведуть у первинний стан. Позивач приїхав та забрав речі свої. Сказав зять позивачки, що будинок їм не потрібен. Потім ніхто не дзвонив, а відповідачка чекала й не продавала будинок. На зв`язок не виходили. У позивача зірвалася інша угода, тому не можуть купити цей будинок. Ремонт весь переробляли. До цього часу позивачка батьків, для яких бажала купити будинок, так і не перевезли. Представник відповідача в судовому засіданні від 25.05.2023 року зазначив, що уточнення позовної заяви надані з пропуском строків. Підтримав відзив. Пояснив, що це не аванс, а завдаток. У розписці не вказано, хто саме передав ключи. Форма розписки не відповідає формі для оформлення авансу. Аванс не є засобом забезпечення зобов`язання. З 19 квітня Постановою Кабінету Міністрів України вже надано дозвіл на укладення договорів. З 03.05.2022 почали працювати нотаріуси. Вони були готові добровільно повернути завдаток за умови відшкодування шкоди, завданої будинку. Ніхто не виганяв з будинку нікого. Вони добровільно покинули будинок. І після цього з травня місяця по вересень почали продавати будинок, про що усі навкруги знали, однак позивач звернувся до суду з позовом лише 27.12.2022 року. Тобто погодилися, що не бажають покупати. Проти задоволення позову та уточненого позову у повному обсязі. [PERSON] мала усну домовленість з [PERSON] на укладення у майбутньому договору купівлі-продажу. Власником будинка не була відповідачка, а стала її донька. Ці гроші не є ні авансом, ні завдатком. Передачу грошей затягувала позивачка. Угода не була укладена з вини позивача, хоча документи вже були готові та відповідач не перечив. Ці кошти є заставою, так як позивач почав користуватися будинком. У судовому засіданні були допитані у якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Так, свідок [PERSON] , який є чоловіком позивачки, у судовому засіданні показав, що позивачка передала відповідачу 1000 доларів, про що було складено відповідачкою розписку. Бажали купити будинок та дали аванс. У березні повинні були передати всі кошти та оформити договір купівлі-продажу. Мали бажання купити цей будинок для тещі, яка проживала в Херсонській області. Ремонтні роботи робила жінка, її сестра, зять. Особисто не бачив, лише фото показували. Поставили розетки, зробили побілку. Свідок [PERSON] , яка є донькою відповідачки, у судовому засіданні від 21.06.2023 року показала, що зробили документи на спадщину 09.02.2022 року. Передали завдаток (не була присутня). 15.03.2022 були вже готові документи для угоди. Пустили позивача, щоб посадили картоплю. Ключи лежали в певному місці на подвір`ї. Потім перестали доглядати дім, перестали виходити на зв`язок. Потім родичі позивачки сказали, що їм будинок не потрібен і брати його не будуть. У будинку зробили непридатний для проживання стан. Познімали шпалери, ламінат, плінтуси, розетки, тощо. Сказали, що грошей не має у них. Почали вимагати повернути 1000 доларів, однак відмовились поновлювати будинок до первісного стану. Потім через пару місяців виставили знов будинок на продаж. Однак спочатку прийшли зробити в будинку косметичний ремонт. Письмовий договір про купівлю-продаж не укладали, лише оформили розписку. Спадкоємицею будинку була саме вона, а відповідач не була власником будинку. Свідок [PERSON] , яка є сусідкою відповідача, виконувала ремонт у будинку на Грушевського, у судовому засіданні від 28.06.2023 року показала, що донька відповідачки попросила в кінці серпня місяця зробити ремонтні роботи (поґрунтувати, шпаклювати, покласти шпалери, лінолеум, прибрати). Будинок був обдертий, без розеток, шпалер, подертий лінолеум, брудні двері, підлога. В середні будинок раніше не бачила. Свідок [PERSON] , який є чоловіком відповідачки, у судовому засіданні від 28.06.2023 року показав, що був договір, що Коновалови купляють хату. Пустили їх навести порядок. А вони у будинку навели безлад. Дали їм дозвіл посадити картоплю. На [PERSON] приїхав, а там усе недоглянуте, шпалери зняті, розетки викручені, лінолеум зняли, ванну витягли. Він сказав, що повернуть завдаток після того, як вони повернуть все до первісного стану та полагодять. Тягнули час і обіцяли, що дадуть гроші, однак це не зробили. Купувати відмовились. Сказали, що дадуть гроші після війни. В будинку відповідачів була передача 1000 доларів. Були присутні сторони та їх чоловіки в той день у січні 2022 року. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 09.02.2022 року між [PERSON] та [PERSON] складено розписку, відповідно до якої [PERSON] взяла у «залог» 1000 доларів США за будинок по [ADDRESS] (а.с. 63). Станом на день винесення рішення, договір купівлі-продажу будинку не укладено, грошові кошти, що отримані за розпискою, знаходяться у відповідачки. Згідно свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за заповітом\~від 11.02.2022\~року,\~виданого приватним\~нотаріусом Ізмаїльського\~районного округу\~Одеської області\~Єфіменко М.Д.,\~власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , стала [PERSON] . За змістом ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні його умов. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частинами першою, другою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Частиною першою статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Результат системного аналізу зазначених положень закону дає підстави вважати, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошових коштів). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 611 цього ж Кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог щодо Кодексу. Із ст. 545 ЦК України, яка регулює підтвердження виконання зобов`язання, вбачається, що якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це в розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно із частинами першої, третьою статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до статті 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Відповідно до ст.572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Таким чином, між [PERSON] та [PERSON] була досягнута домовленість щодо укладення в майбутньому договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме - житлового домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Однак попередній договір купівлі - продажу між сторонами відповідно до норм чинного законодавства укладений не був. Оскільки попередній договір мав би укладатися з метою забезпечення укладання у майбутньому договору купівлі-продажу будинку, то за правилами статті 635 ЦК України цей договір підлягав обов`язковому нотаріальному посвідченню. Нотаріально попередній договір від 09.02.2022 року відповідно до вимог законодавства не укладався. У разі недотримання сторонами вимог законодавства про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним відповідно до частини 1 статті 220 ЦК України. Сам безпосередньо договір купівлі-продажу житлового домоволодіння у відповідній формі укладено також не було. Крім того, як підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами, відповідач не є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , тому не мала жодних правових підстав для вчинення дій щодо розпорядження будинком, в тому числі, й отримувати кошти в рахунок подальшого його продажу. На час написання відповідачкою розписки про отримання застави/завдатку за продаж будинку, домоволодіння належало [PERSON] . Оскільки договір купівлі-продажу об`єкта нерухомого майна - житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який за своєю формою та змістом відповідав би вимогам закону, між сторонами у справі укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, передана позивачкою відповідачці грошова сума в розмірі одна тисяча доларів США, може вважатися лише авансом, який підлягає поверненню позивачу. Так, забезпеченим може бути лише дійсне зобов`язання, яке було оформлене відповідно до вимог ЦК України, що в даному випадку дотримано не було. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові від 13.0.2013 у справі №6-17цс12 та Верховного Суду згідно постанови від 09.12.2020р. по справі №211/5994/17. Грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч.ч.1,2 ст.533 ЦК України). Як вбачається з довідки НБУ станом на 28.06.2023 року курс долара США до гривні за 1 долар США становить 36,5686 грн., таким чином, 1000 доларів США в гривневому еквіваленті становить 36568,60 грн. = 1000 х 36,5686, що відповідає сумі визначеній позивачем в уточненій позовній заяві. Відповідно до ч. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно з частиною частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч. ч.1-2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно квитанції 0.0.2795569320.1 від 27.12.2022 позивач сплатила судовий збір у сумі 992,40 грн. Згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є, зокрема, договори та інші правочини. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Outcome: approved