Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

26 липня 2021 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача Державного підприємства «Завод «Електроважмаш» про стягнення заборгованості за несвоєчасний розрахунок із заробітної плати, мотивуючи свій позов тим, що він працював на Державному підприємстві «Завод «Електроважмаш» слюсарем з виводів обмоток електричних машин 5 розряду цеху №7 з 07.07.2008 року по 19.10.2020 рік. В порушення вимог чинного законодавства України відповідачем не своєчасно здійснювалась виплата заробітної плати. На час звільнення з підприємства заборгованість відповідача перед ним складала 47 391 грн. 21 коп. Повний розрахунок із заробітної плати був здійснений відповідачем 17.12.2020 року, чим грубо порушена ч.1 ст.116 КЗпП України. З заявою про порушення вимог чинного законодавства України він звертався 20.11.2020 року на урядову гарячу лінію, звідки його звернення було направлено на розгляд до Головного управління Держпраці у Харківській області, яке на підставі наданих адміністрацією підприємства документів, зробило позапланову перевірку та встановило порушення відповідачем вимог чинного законодавства України, та у своїй письмовій відповіді порадило йому звернутися до суду в порядку цивільного законодавства. З письмовою заявою з проханням виплатити йому заборгованість за несвоєчасний розрахунок із заробітної плати в сумі 19 988 грн. 75 коп. він звертався до Державного підприємства «Завод «Електроважмаш» 25.06.2021 року. Але Державне підприємство «Завод «Електроважмаш» не тільки не провело з ним належного розрахунку, але навіть не надало на його звернення письмової відповіді. Просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за весь час фактичного розрахунку у сумі 19 988 грн. 75 коп. за період з 19.10.2020 року (дата звільнення) по 17.12.2020 року (дата остаточного розрахунку), понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2 000 грн., а всього стягнути з відповідача на його користь 21 988 грн. 75 коп. Ухвалою Київського районного суд м.Полтави від 17.04.2023 року відповідно до вимог статті 274 ЦПК України відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.30). 25.08.2021 року представником відповідача адвокатом Дмитрієвою І.В. надано суду Відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості за несвоєчасний розрахунок із заробітної плати, в якому просила суд у вимозі про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку відмовити в повному обсязі у зв`язку з пропуском тримісячного строку позовної давності. У стягненні судових витрат відмовити в повному обсязі (а.с22-23). В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, день та місце слухання справи. Представник Державного підприємства «Завод «Електроважмаш» Дмитрієва І.В. в судове засідання не з`явилась, хоча була належним чином повідомлена про час, день та місце слухання справи. Суд вважає можливим слухати справу у відсутності осіб, що не з`явились. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити в зв`язку з пропуском строку звернення до суду. Судом встановлено, що [PERSON] працював на Державному підприємстві «Завод «Електроважмаш» з 07.07.2008 року по 19.10.2020 рік слюсарем з виводів обмоток електричних машин 5 розряду в цеху №7 (а.с.4-5). 19.10.2020 року [PERSON] був звільнений з підприємства за ч.3 ст.38 КЗпП України за власним бажанням. На час звільнення позивача з Державного підприємства «Завод «Електроважмаш» заборгованість по заробітній платі у [PERSON] складала 47 391 грн. 21 коп., яка була сплачена відповідачем позивачу 17.12.2020 року (а.с.24). З заявою про виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 19 988 грн. 75 коп. [PERSON] звернувся до підприємства 25.06.21 року (а.с.12). Частиною 1 статті 233 КЗпП України встановлено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного в місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Отже, судом встановлено, що розрахунок з [PERSON] проведено 17.12.2020 року, а з позовом до суду він звернувся 26 липня 2021 року (а.с.1). Таким чином, позивачем пропущено тримісячний строк, встановлений статтею 233 КЗпП України для звернення до суду з позовною заявою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити за пропуском строку звернення до суду. Не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2 000 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed