Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до Обухівського районного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. У подальшому, позивачем подано заяву про зміну предмету позову, а саме просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду, та до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування позовних вимог зазначила, що 22.01.2018 року сторони зареєстрували шлюб від якого [INFO] в\~них родився\~син \~ [PERSON] . Оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, а він цього потребує, позивач не має можливості самостійно забезпечити усі потреби дитини, а тому вона звернулась до суду з даною позовною заявою. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 27 лютого 2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 20 квітня 2023 року прийнято заяву позивача про зміну предмету позову. Позивач у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, хоч про час і місце слухання справи належним чином повідомлений, заяв, клопотань чи заперечень суду не надав. Положеннями ст.\~280\~ЦПК\~України передбачається, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~Цивільного\~процесуального\~кодексу\~України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 5, 6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття, а відповідно до п. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Згідно ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 22.01.2018 року Виконавчим комітетом Германівської сільської ради Обухівського району Київської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 22.01.2018 року. [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Виконавчим комітетом Германівської сільської ради Обухівського району Київської області серії [NUMBER] від 17.05.2018 року. З довідки № 5, виданої Германівським старостинським округом Обухівської міської ради Київської області 06.01.2023 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , постійно проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та перебуває на її утриманні. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (п. 2 ч. 2 ст. 182 СК України). Суд враховує, що обов`язок із утримання дітей покладається на обох батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батька дитини визначається судом. Зі змісту та аналізу зазначених статей слідує, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Розмір аліментів у разі спору у всіх випадках встановлюється судом, при цьому статтею 182 СК України передбачений перелік найбільш вагомих обставин, які мають братися до уваги при визначенні розміру аліментів на дитину. А саме, зокрема - матеріальне становище дитини та загальний матеріальний стан того з батьків, з якого будуть стягуватися аліменти, свідченням чого є величина витрат на утримання себе та членів своєї родини. Відповідно до ч. 1 ст.\~12\~ЦПК\~України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 1 ст.\~13\~ЦПК\~України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст.\~81\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст.\~81\~ЦПК\~України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. ст. 76, 89\~ЦПК\~України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів;показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів). Оскільки відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина, а він цього потребує, суд, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст.\~191\~СК\~України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а тому вимоги позивача підлягають задоволенню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 16.01.2023 року. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст.\~430\~ЦПК\~України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 1,2 ст. 136 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. За змістом ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст.\~141\~ЦПК\~України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі часткового задоволення позову, судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно. Відповідно п. 3 ч. 1 ст.\~5\~Закону\~України\~«Про\~судовий\~збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено у повному обсязі, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1073,60 грн., від сплати якого позивач була звільнена при зверненні до суду.

Outcome: approved