Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-25 00:00:00

У квітні 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до Чечелівського\~відділу ДВС\~у м.Дніпрі\~Південно-Східного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.Дніпро),\~про стягнення\~моральної шкоди\~з органу\~державної влади, уточнивши яку 13.01.2023 року просив суд стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 787\~140 грн. В обґрунтування позову позивач зазначав, що 29.05.2019 року старший державний виконавець Мазур А.С. винесла постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №58205306 у зв`язку з його виконанням. 15.10.2020 року позивач поштою отримав постанову від 17.09.2020 року начальника Чечелівського відділу ДВС Сухова І.О. про скасування процесуального документу від 29.05.2019 року. Крім того, позивачем було отримано розрахунок заборгованості без дати складання, складений начальником відділу Суховим І.О. в якому зазначається про заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 129\~706,41 грн. Також, 22.09.2020 року на підставі розрахунку було винесено постанову державним виконавцем Савенко О.О. про арешт майна боржника, а 09.10.2020 року винесено постанову про розшук майна боржника. Враховуючи викладене, позивач був вимушений звернутись до Дніпропетровського районного суду зі скаргою на дії державного виконавця. Так, 10.03.2021 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області було задоволено його скаргу частково та визнано дії начальника Чечелівського відділу ДВС м.Дніпро Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Сухова І.О. щодо складання Розрахунку заборгованості без дати складання неправомірними та незаконними; зобов`язано державного виконавця Савенко О.О. скасувати постанову про арешт майна та розшук майна боржника. Крім того, позивач наголошує суду, що Чечелівським відділом ДВС м.Дніпро Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції були складені помилкові розрахунки заборгованості зі сплати аліментів. В стравні 2018 року [PERSON] був вимушений звернутись до Дніпропетровського районного суду зі скаргою на дії державного виконавця та подати заяву про злочин, передбачений ст.364 КК України. Після того, державним виконавцем Бучинською С.С. зменшено суму заборгованості та знято всі арешти. Так, 14.12.2020 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області було задоволено скаргу [PERSON] та визнано дії державного виконавця Чечелівського відділу ДВС Бучинської С.С. неправомірними, а розрахунки заборгованості від 17.04.2018 року та 08.05.2018 року незаконними. Очевидні і беззаперечні порушення державою Україна в справі №175/1733/18 прав [PERSON] та прав його малолітньої дитини, законним представником якої він є, було використано позивачем при подачі скарги до Європейського Суду з Прав Людини. В вересні 2019 року Європейський Суд з Прав Людини визнав скаргу позивача прийнятою. В жовтні 2020 року Європейський Суд з Прав Людини направив на комунікацію Уряду України на скаргу позивача. На думку позивача, розрахунок заборгованості від 01.03.2021 року, складений державним виконавцем Савенко О.О., в якому зазначається про заборгованість зі сплати аліментів у розмірі - 12 538,83 грн., а також постанови про внесення в реєстр боржників, постанови про обмеження права полювання, права керування транспортним засобом, права виїзду за межі України - це спроба змусити позивача відмовитись від власного сина. На сьогодні малолітній син позивача перебуває за межами України, заочне рішення про його вивезення без згоди батька скасовано, тобто відсутні всі законні підстави перебування сина позивача за кордоном. Однак, добровільно повертати дитину в Україну [PERSON] відмовляється, створюючи всілякі перешкоди для спілкування батька з дитиною, навіть за межами України. Всі дії [PERSON] та Чечелівського відділу ДВС були спрямовані на позбавлення позивача можливості виховувати, спілкуватися з дитиною. Також це використовується [PERSON] в польському суді, як головний аргумент неповернення малолітнього сина в Україну. Крім цього, 20.08.2020 року Експертною групою судових експертів Окружного суду у м.Кракові був досліджений психологічний стан сина позивача. Висновком встановлено, що малолітній «відчуває потребу в присутності батька у своєму житті, йому не вистачає його близькості», а також «малолітній потребує психологічної підтримки, спрямованої на зняття напруженості та негативних емоцій.., та проходження психіатричної консультації на наявність розладів настрою». Розрахунок від 01.03.2021 року та постанови обмеження прав позивача були винесені саме перед остаточним судовим засіданням апеляційної інстанції Республіки Польща (11.03.2021 року), де остаточно вирішувалось питання повернення дитини. На думку позивача відбулось умисне та свавільне порушення його конституційних прав, забезпечених Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколом №1 Конвенції. Також, державний виконавець звинуватила позивача у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 164 КК України, та майже 7 місяців в Автоматизованій системі виконавчого провадження позивач був боржником, що використовувалось в судових інстанціях інших країн. Крім того, позивач вважає дії державних виконавців Чечелівського відділу ДВС м. Дніпра умисними, свавільними, системними, узгодженими з [PERSON] та спрямованими для шантажу, приниження, зниження ділової репутації позивача та використання цієї неправдивої інформації в судових інстанціях іншої країни. На думку позивача зловживання державних виконавців щодо обмеження прав людини, закріплених Конституцією України, має системний характер та повторність, оскільки обмеження прав позивача майже ідентичні, як у 2018, 2020 роках, так і 2021 році. Свої моральні страждання, враховуючи неодноразову спробу шантажу, позивач оцінює в розмірі 20 000 євро, що еквівалентно до 787\~140,00 грн. Тривала боротьба за захист свого права виснажує позивача, змінює нормальний життєвий ритм, у зв`язку з необхідністю неодноразово звертатися зі скаргами на незаконні дії державних виконавців, що викликає у позивача психологічне напруження та розчарування в тому, що державні органи в особі органу державної виконавчої служби використовують тиск для шантажу та зниження ділової репутації позивача. Крім того, позивач був змушений терпіти страждання через те, що будь які особи використовували інформацію про те, що позивач є боржником. У зв`язку з викладеним, позивач змушений звернутися до суду із позовною заявою про відшкодування моральної шкоди. Ухвалою суду від 31 травня 2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін. Представником відповідача надано на адресу суду відзив на позовну заяву, у якому остання зазначила суду, що в рамках ВП №58205306 боржник має заборгованість зі сплати аліментів, скупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три місяці, станом на 29.01.2020 року за період з 23.12.2011 року по 08.01.2019 року в розмірі 21\~226,17 грн., дата складання розрахунку 06.04.2021 року, [PERSON] було направлено розрахунок рекомендованим поштовим відправленням №4900810106536, але останній його не отримав. Тобто, державний виконавець діяв в межах своїх повноважень та відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку із чим, позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими, а спосіб захисту є неефективним. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв`язку з наступним. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що 29.05.2019 року старшим державним виконавцем Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Мазур А.С. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа дубліката № 2-6997/11, виданого 25.01.2019 року, Дніпропетровським районним судом, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] (а.с.5). 15 вересня 2020 року начальником Чечелівського відділу ДВС м.Дніпро Південно Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Суховим І.О. винесено постанову про результати перевірки законності виконавчого провадження згідно якої останній постановив: постанову про закінчення виконавчого провадження №№58205306 з примусового виконання виконавчого листа-дублікату №2-6997/11 від 25.01.2019 року, виданого Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) , але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , починаючи стягнення з 23.12.2011 року і до повноліття скасувати; постанову про відновлення виконавчого провадження направити сторонам; підготувати розрахунок заборгованості по аліментам з урахуванням часини заробітку (доходу) боржника, а саме від продажу квартири згідно договору купівлі-продажу від 30.08.2016 року, та неврахованих відсотків отриманих боржником за депозитним договором в АТ «Банк «Кредит-Дніпро», та виплачених нарахованих процентів на залишок рахунку в АТ «АБ» «Рада Банк» м.Дніпро та ПАТ КБ «Приват-Банк» - в строк до 17.09.2020 року (а.с.50-53). Постановою начальника Чечелівського відділу ДВС м.Дніпро Південно Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Сухова І.О. від 17.09.2020 року в рамках ВП №58205306 скасовано документ «Постанова про закінчення виконавчого провадження» від 29.05.2019 року, що видав [PERSON] при примусовому виконанні виконавчого листа-дубліката №2-6997/11, виданого 25.01.2019 року Дніпропетровським районним судом (а.с.55). Начальником Чечелівського відділу ДВС м. Дніпро Південно Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Суховим І.О. в рамках виконавчого провадження №58205306 17.09.2020 року винесено постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження, якою приєднано ВП №58205306 до зведеного виконавчого провадження №58636741 (а.с.57) 22.09.2020 року державним виконавцем Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Савенко О.О. винесено постанову про арешт майна боржника у рамках ВП №58205306 (а.с.59). Постановою державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Савенко О.О. від 09.10.2020 року оголошено у розшук майно боржника [PERSON] , [INFO] (а.с.6,61). Відповідно до розрахунку заборгованості за ВП № 58205306 відповідно до виконавчого листа дубліката № 2-6997/11 від 25.01.2019 року, проведеного начальником Чечелівського відділу ДВС Суховим І., сукупний розмір заборгованості за аліментами за період з 23.12.2011 року по 08.01.2019 року становить 21 226,17 грн. (а.с.45-48). Як вбачається із повідомлення старшого державного виконавця Твердохліб Н.П. від 29.10.2020 року, станом на 29.10.2020 року у [PERSON] наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 17.09.2020 року за період з 22.12.2011 року по 08.01.2019 року становить 160\~978,1 грн., що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці, у зв`язку із чим відомості про [PERSON] внесено до Єдиного реєстру боржників (а .с.62). У зв`язку із незгодою [PERSON] з розрахунком заборгованості, останній 02.04.2021 року звернувся до начальника Чечелівського відділу ДВС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Сухова І.О. із заявою про скасування ар шуту та розшуку його майна (а.с.63). Згідно відповіді начальника відділу Сухова І. на заяву [PERSON] від 05.04.2021 року №530, вбачається, що у останнього наявна заборгованість зі сплати аліментів за період з 23.12.2011 року по 08.01.2019 року у розмірі 21\~226,17 грн. та за період з 08.01.2019 року по 31.03.2021 року у розмірі 6\~137,80 грн., у зв`язку із чим у державного виконавця відсутні підстави для скасування постанови про арешт майна боржника від 22.09.2020 року, скасування постанови про розшук майна боржника від 09.10.2020 року у ВП №58205306 (а.с.64). Відповідно до ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2020 року у цивільній справі №175/1733/18, скаргу [PERSON] на дії державного виконавця, заінтересовані особи: Чечелівський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), [PERSON] задоволено частково та ухвалено: визнати дії державного виконавця Чечелівського відділу ДВС м. Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області Бучинської С.С. щодо складення Довідок-розрахунків заборгованості №47152260/17 від 08.05.2018 року та 17.04.2018 року неправомірними; визнати Довідки-розрахунки заборгованості №47152260/17 від 08.05.2018 року та 17.04.2018 року, складені державним виконавцем Чечелівського відділу ДВС м. Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області Бучинською С.С. незаконними; стягнути з Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору у розмірі 352,40 грн.; у задоволенні інших вимог скарги відмовити (а.с.13-15). Відповідно до ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10.03.2021 року скаргу [PERSON] задоволеною: визнано дії начальника Чечелівського відділу ДВС м.Дніпро Південно Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Сухова І.О. щодо складення розрахунку заборгованості без дати складання, неправомірними; зобов`язано державного виконавця Чечелівського відділу ДВС м.Дніпро Південно Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Савенко О.О. скасувати постанову про арешт майна [PERSON] від 22.09.2020 року у виконавчому провадженні № 58205306 накладеного на підставі розрахунку заборгованості без дати складання, складеного начальником Чечелівського відділу ДВС м.Дніпро Південно Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Суховим І.О.; зобов`язано державного виконавця Чечелівського відділу ДВС м. Дніпро Південно Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Савенко О.О. скасувати постанову про розшук майна [PERSON] від 09.10.2020 року у виконавчому провадженні № 58205306 накладеного на підставі розрахунку заборгованості без дати складання, складеного начальником Чечелівського відділу ДВС м.Дніпро Південно Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Суховим І.О. (а.с.7-8). Вищевказана ухвала суду набрала законної сили 26.03.2021 року. 09 квітня 2021 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області ухвалено додаткове рішення у справі №2-6997/11 яким доповнено ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2021 року по скарзі [PERSON] , та вказано у резолютивній частині про те, що визнано Розрахунок заборгованості без дати складання, складений начальником Чечелівського відділу ДВС м. Дніпро Південно Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Суховим І.О., незаконним (а.с.9). Постановою Дніпровського апеляційного суду від 20.07.2021 року ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2021 року скасовано в частині скасування арешту та розшуку майна та в цій частині відмовлено [PERSON] . В решті ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10.03.2021 року та додаткове рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09.04.2021 року залишено без змін (а.с.88-93). Відповідно до ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2022 року у цивільній справі №2-6997/11, судом ухвалено визнати неправомірними дії державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Савенко О.О. щодо складання розрахунку заборгованості від 21.06.2022 року незаконними (а.с.160-161). Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 30 червня 2021 року скаргу [PERSON] , суб`єкт оскарження Чечелівський відділ ДВС м. Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), заінтересована особа - [PERSON] , про визнання розрахунку зі сплати аліментів від 01.03.2021 року незаконним, зобов`язання державного виконавця видалити відомості про [PERSON] з Єдиного реєстру боржників, зобов`язання державного виконавця скасувати постанови задоволено та постановлено: визнати розрахунок зі сплати аліментів від 01.03.2021 року, складений державним виконавцем Чечелівського відділу ДВС м. Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Савенко О.О., незаконним; зобов`язати державного виконавця Чечелівського відділу ДВС м. Дніпро Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Савенко О.О. видалити відомості про [PERSON] з Єдиного реєстру боржників України у виконавчому провадженні № 58180195, накладені на підставі розрахунку зі сплати аліментів від 01.03.2021 року; зобов`язати державного виконавця Чечелівського відділу ДВС м. Дніпро Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Савенко О.О. скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 01.03.2021 року у виконавчому провадженні № 58180195, накладені на підставі розрахунку зі сплати аліментів від 01.03.2021 року; зобов`язати державного виконавця Чечелівського відділу ДВС м.Дніпро Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Савенко О.О. скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 01.03.2021 року у виконавчому провадженні № 58180195, накладені на підставі розрахунку зі сплати аліментів від 01.03.2021 року; зобов`язати державного виконавця Чечелівського відділу ДВС м. Дніпро Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Савенко О.О. скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 01.03.2021 року у виконавчому провадженні № 58180195, накладені на підставі розрахунку зі сплати аліментів від 01.03.2021 року; зобов`язати державного виконавця Чечелівського відділу ДВС м. Дніпро Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Савенко О.О. скасувати постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 09.03.2021 року у виконавчому провадженні № 58180195 накладені на підставі розрахунку зі сплати аліментів від 01.03.202 року (а.с.170-173). Отже, численними судовими рішеннями, що набрали законної сили, визнано неправомірними дії та бездіяльність державного виконавця в межах виконавчого провадження №58205306, щодо неправомірного розподілу та зарахування коштів, сплачених [PERSON] на виконання рішення суду та тривалого не закінчення зазначеного виконавчого провадження. Згідно з частиною першою статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Відповідно до статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, таких засад: 1) верховенства права; 3) законності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження. Основоположний принцип верховенства права визнається одним із фундаментальних та непорушних ідеалів сучасних демократій, якого мають дотримуватися усі без винятку інституції громадянського суспільства. У своєму Рішенні від 02 листопада 2004 року №15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив, що верховенство права це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Відповідно до статті 32 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів. Про відкладення проведення виконавчих дій виконавець виносить відповідну постанову. У матеріалах справи наявні судові рішення, якими визнані дії ДВС протиправними. Протиправна поведінка спричиняє моральну шкоду. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий, кредитор) має право вимагати компенсації завданої моральної шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана компенсувати завдану моральну шкоду. Згідно з частинами першою, другою статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України). Крім того, відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див. постанову Верховного Суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61?1132св22). В свою чергу, як зазначалося судом, численними судовими рішеннями встановлено неправомірність дій та бездіяльності держвиконавця, щодо виконання ВП №58205306, зокрема судами встановлено, що розрахунки заборгованості по сплаті аліментів [PERSON] є незаконними, в той час, як внаслідок неправомірних дій держвиконавця, [PERSON] був змушений тривалий час в судовому порядку захищати своє порушене право, оскаржуючи відповідні дії/бездіяльність держвиконавця, щодо зарахування сплачених ним коштів та наявності підстав закінчення ВП №58205306. Отже, зазначеними судовими рішеннями встановлено неправомірність дій посадової особи державної виконавчої служби щодо належного та ефективного виконання судового рішення, внаслідок чого, суд прийшов до висновку, що наявні усі складові цивільно-правової відповідальності, що є підставою для часткового задоволення позовних вимог [PERSON] в частині відшкодування моральної шкоди. Тривале невиконання держвиконавцем ДВС рішення суду та його неправомірні дії завдають моральної шкоди через негативні емоції, а тому, особа має право на її відшкодування, відповідне положення міститься у постанові Верховного Суду від 24 березня 2020 року у справі № 818/607/17. Ураховуючи тривалість вимушених змін у житті позивача, глибину душевних страждань, яких зазнав [PERSON] внаслідок необхідності витрат часу та вжиття заходів щодо судового захисту свого права, шляхом звернення зі скаргами на незаконні дії державного виконавця, що викликало у нього психологічне напруження та розчарування в діях державних органів в особі органу державної виконавчої служби, які призвели до неналежного примусового виконання судового рішення та які, однак, не призвели до тяжких наслідків, з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд вважає, що на користь позивача із відповідача підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 10000 грн., з відмовою у задоволенні решти позовних вимог. Визначений розмір моральної шкоди відповідає засадам розумності та справедливості, з урахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань позивача, ступеня вини посадових осіб державної виконавчої служби у завданні моральної шкоди, а також тих обставин, що наведеними вище судовим рішенням про визнання дій державного виконавця неправомірними, а також зобов`язань вчинити певні дії, порушене право позивача фактично було відновлено. При цьому, сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що позовні вимоги немайнового характеру задоволені судом частково, а позивача було звільнено від сплати судового збору за Законом, з відповідача слід стягнути 1073 грн. 60 коп. судового збору на користь держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial