Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 07 вересня 2017 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу у них є спільні діти: син - [PERSON] , [INFO] , донька - [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалося. Сторони разом не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейні відносини. Налагодити нормальні стосунки в сім`ї неможливо. Тому позивач вважає, що збереження сім`ї стало недоцільним та просила суд розірвати шлюб з відповідачем, після його розірвання залишити їй післяшлюбне прізвище « [PERSON] ». Ухвалою від 02.12.2022 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Розгляд проводиться в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Ухвалою від 21.12.2022 справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Перше судове засідання призначено на 17.01.2022. Ухвалою від 17.01.2023 провадження у справі було зупинено до закінчення службового відрядження відповідачем [PERSON] - до 10.06.2023. 12.06.2023 ухвалою суду провадження у справі відновлено та призначено судове засідання на 03.07.2023. В судове засідання відповідач не з`явився, судова повістка з копією ухвали від 12.06.2023, які направлялися за його зареєстрованим місцем проживання повернулася до суду без вручення з відміткою, що адресат відсутній за вказаною адресою. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 та п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України, днем вручення судової повістки та судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку, копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, з урахуванням положень п. 4 ч. 8 ст. 128 та п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України, вважається, що відповідач отримав судову повістку, копію ухвали від 12.06.2023 (а.с. 37). Жодних заяв чи клопотань від відповідача не надходило. Позивач в судове засідання не з`явилася, її представник - адвокат Ткачук В.В. подала заяву, в якій просила справу розглянути у відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо винесення заочного рішення (а.с.40). Суд вважав можливим розглянути справу у відсутності сторін, і ухвалити заочне рішення на підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 07 вересня 2017 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). У сторін є спільні діти: син - [PERSON] , [INFO] та донька - [PERSON] , [INFO] (а.с. 6,7). Сторони припинили шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (ч. 2 ст. 104 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч.1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. З врахуванням того, що жоден з подружжя не бажає примиритися, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб (а.с. 5), позивач при реєстрації шлюбу своє прізвище " [PERSON] " змінила на прізвище чоловіка " [PERSON] ". В позовній заяві, позивач висловила бажання залишити своє післяшлюбне прізвище. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 992 грн 40 коп. сплаченого останньою судового збору. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. З урахуванням положень даних статей із відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 2000 гривень, які підтверджуються договором про надання правничої допомоги від 10 жовтня 2022 року, умовами та порядком розрахунків (додаток №1 до Договору про надання правничої допомоги від 10.10.2022) від 10.10.2022 року та квитанцією від 10.10.2022 року (а.с.12,13,13-зворот,14).

Outcome: approved