Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-04 00:00:00

\~23.03.2023 року до суду звернувся позивач із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості в розмірі 43621,19 грн. за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 02.07.2019 року. Просив також стягнути з відповідача судові витрати в сумі 2684,00 грн. (судовий збір). Позовні вимоги АТ «Універсал Банк» обґрунтовані наступним. 02.07.2019 року відповідач звернулася до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 02.07.2019 року. Відповідачу було надано кредит у розмірі 20000,00 у вигляді встановленого ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Відповідач порушила зобов`язання: кредит не повертає, заборгованість станом на 13.12.2022 року склала 43621,19 грн. Прохає стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в сумі 43621,19 грн., а також витрати на сплату судового збору в сумі 2684,00 грн. Ухвалою суду від 29.03.2023 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до слухання у судовому засіданні. Ухвалою суду від 31.05.2023 року було витребувано у Акціонерного товариства\~«Універсал Банк» належним чином завірені копії документів щодо: - відкриття рахунку в Акціонерному товаристві «Універсал Банк» на ім`я [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , за її анкетою-заявою до договору про надання банківських послуг; - отримання [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , спеціального платіжного засобу: платіжної картки monobank із зазначенням повного номеру, дати отримання та строку дії картки; - отримання [PERSON] кредиту у розмірі 20000,00 грн. в Акціонерному товаристві «Універсал Банк»; - руху коштів на рахунку в Акціонерному товаристві «Універсал Банк», відкритого на ім`я [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , за її анкетою-заявою до договору про надання банківських послуг. 09.06.2023 року до суду надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву, в якому відповідач у задоволенні позовних вимог просила відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем не надано жодного належного, достатнього та допустимого доказу наявності у останньої заборгованості за кредитом. Відповідач зазначає, що позивачем встановлений кредитний ліміт 20000,00 грн., при цьому незрозуміло з яких підстав банк просить стягнути з неї залишок заборгованості за наданим тілом кредиту у розмірі 43621,19 грн., що вдвічі перевищує суму встановленого тіла кредиту, враховуючи те, що [PERSON] фактично було сплачено 173390,86 грн. в рахунок погашення суми за наданим кредитом, з яких позивачем неправомірно та безпідставно списані із внесеної нею на погашення суми тіла кредиту кошти в рахунок погашення відсотків за користування даним кредитом у сумі 39319,20 грн., які із відповідачем не погоджені, та що значно перевищує встановлений позивачем кредитний ліміт. [PERSON] вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що спростовані належними, достатніми та допустимими доказами, долученими нею до відзиву, у зв`язку із чим позовна заява не підлягає задоволенню. 20.06.2023 року з Акціонерного товариства «Універсал Банк» на адресу суду надійшли належним чином завірені копії письмових доказів, витребувані ухвалою суду. 03.07.2023 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якому зазначили, що поповнення платіжної картки, які проводила відповідач, свідчать про те, що остання усвідомлювала, що винна кошти банку, які використала з кредитного ліміту, а отже повною мірою розуміла наслідки та була ознайомлена з умовами використання наданих коштів. У зв`язку із чим просять позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. У сьогоднішнє судове засідання представник позивача не з`явився, надали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують. Відповідач до судового засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Крім того, від відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких вона підтримала свої пояснення, викладені у відзиві на позовну заяву, та просила відмовити у задоволенні позову повністю. Суд, дослідивши наявні у справі докази, надавши їм оцінку, вважає, що висунуті позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1\~ст.11 ЦПК України,\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно\~ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України\~передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Крім того, згідно з частиною першою\~статті 81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За змістом частини першої\~статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За визначенням ч.1\~ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 629 ЦК України,\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що 02.07.2019 року між позивачем та відповідачем був укладений договір шляхом підписання Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг від 02.07.2019 року (а.с.11). Положеннями Анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг (а.с.12-29). Тобто між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 20000,00 у вигляді встановленого ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. У наданій позивачем заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, та погодилася з їх умовами. До анкети-заяви банк додав Умови та правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank, які відповідачем не підписувалися. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість\~\~ [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 13.12.2022 року становить 43621,19 грн., з яких загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 43621,19 грн. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України,\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України,\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України,\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за\~законом\~надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 ЦК Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Універсал Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом\~статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві-анкеті позичальника від 02.07.2019 року процентна ставка не зазначена. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої\~статті 634 ЦК України, оскільки Умови та правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank, що розміщені на офіційному сайті позивача, неодноразово змінювалися самим АТ «Універсал Банк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (02.07.2019 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (23.03.2023року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Умови та правила у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, надані банком Умови та правила надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з частиною шостою\~статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~ принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Умови та правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої\~вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Такий правовий висновок зроблений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17-ц та постанові Верховного Суду від 13.05.2022 року у справі №697/302/22. Частина 4 ст.263\~ЦПК України передбачає, що суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, судом встановлено, що відсутні\~підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. В Україні визнається і діє принцип верховенства права.\~ Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі\~Конституції України\~і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у\~статті 8 Конституції України. Відповідно до частини четвертої\~статті 42 Конституції України\~держава захищає права споживачів. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша\~статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII«Про захист прав споживачів»\~(далі - Закон №1023-XII). Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні по справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від\~22 листопада 1996 року № 543/96-В\~«Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої\~статті 42 Конституції України\~участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та\~Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. В ухвалі Верховного Суду від 12.09.2018 року в справі № 754/13763/15-ц зроблено висновок про те, що банки на підтвердження тих чи інших умов кредитування повинні надавати судам підписані позичальником Умови та Правила або докази, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, наприклад, підписану заяву позичальника, яка містить посилання на конкретну редакцію таких Умов. Отже, у суду відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] АТ «Універсал Банк» дотримало вимог, передбачених частиною другою\~статті 11 Закону № 1023-XII\~про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту суд зазначає наступне. Відповідно до довідки, наданої позивачем, відповідачу була надана одна чорна картка: рахунок № [NUMBER] , статус картки активна до 01/24. З аналізу розрахунку заборгованості та виписки по рахунку відповідача, наданих банком, вбачається, що банк самостійно збільшував розмір основної заборгованості, списуючи з рахунка відповідача відсотки за використання кредитного ліміту. Отже, списуючи не передбачені умовами кредитного договору платежі з кредитного ліміту, банк штучно збільшував заборгованість відповідача. Більш того, відповідно до наданої банком довідки, протягом строку дії договору кредитний ліміт відповідачки не перевищував 20000,00 грн., в той час, коли заборгованість за договором, відповідно до наданих розрахунків, складає 43621,19 грн., тобто більше ніж вдвічі перевищує встановлений банком ліміт. Встановивши, що анкета-заява від 02.07.2019 не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків, суд приходить до висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами, а відтак, суми надходжень, які банком були розподілені на списання відсотків підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту. Крім того, враховуючи інформацію з наданої позивачем роздруківки руху коштів по картці від 16.06.2023 року відносно [PERSON] , банком 24.02.2023 року було списано судові витрати в сумі 2684,00 грн., а на підтвердження сплати судового збору в сумі 2684,00 грн. до позовної заяви долучено платіжне доручення №18575000363 від 24.02.2023 року. Тобто позивач фактично сплатив судовий збір перед зверненням з даним позовом до суду за рахунко відповідача, збільшивши цим суму нарахованої ним же заборгованості відповідача, і просив стягнути цю ж суму з [PERSON] . У зв`язку з викладеним судом від суми заборгованості в розмірі 43621,19 грн. було віднято суму неправомірно списаних з картки відповідача відсотків та судових витрат в розмірі 42942,24 грн. і різниця становить 678,95 грн. Таким чином, судом за проведеними підрахунками встановлено, що позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту є обґрунтованими в сумі 678,95 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, враховуючи те, що суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості є частково обґрунтованими, то судовий збір також підлягає стягненню з відповідача частково в сумі 41,87 грн. На підставі\~вищевикладеного,\~

Outcome: partial