Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом. В обґрунтування вимог вказує, що вона є матір`ю відповідача. [INFO] у останньої народився син - [PERSON] . З 11 березня 2014 року по 20 січня 2021 року дитина перебувала на обліку дітей, що потребують батьківського піклування, у Службі в справах дітей Луцької міської ради. В період з 2017 року по 2019 роки у [PERSON] була наявна тривала хвороба, яка перешкоджає виконанню батьківських обов`язків. Дочка не піклується про сина, не цікавиться його життям, не приймає участі в його утриманні. Наявний у відповідача психічний розлад перешкоджає їй виконувати батьківські обв`язки. Вихованням дитини займається позивач. На підставі наведеного, [PERSON] просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] . Ухвалою суду від 28 березня 2023 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов у повному обсязі та просили його задовольнити, просили не стягувати судові витрати з відповідача. Відповідач визнала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Зазначила, що немає бажання та енергії виконували батьківські обов`язки відносно сина, наслідки позбавлення її батьківських прав усвідомлює. Представник третьої особи вимоги позову підтримав. Крім того, надав суду письмових висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступник висновків. Статтею 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Згідно зі ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.26). Із висновку Виконавчого комітету Луцької міської ради № 129 від 29 травня 2023 року, вбачається, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню малолітньої дитини, враховуючи інтереси дитини орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав. [PERSON] веде замкнений образ життя, готує лише веганську їжу, яку відмовляється їсти син. Вихованням Зоряна займається його бабуся [PERSON] . Гроші, які відповідач отримує в якості соціальної допомоги, вона витрачає на власні потреби, в утриманні сина участі не приймає. Крім того, з 11 березня 2014 року по 20 січня 2021 року дитина перебувала на обліку дітей, що потребують батьківського піклування, у Службі в справах дітей Луцької міської ради (а.с. 39-55). У [PERSON] , згідно висновків ЛКК КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» від 31.01.2014 №593, 31.12.2015 №2065, 20.07.2016 №2717, 01.02.2017 №74, 01.08.2017 №625, 30.03.2018 №262, 04.10.2018 №800, 05.04.2019 №302, 24.10.2019 №679, 27.04.2020 №305, була наявна тривала хвороба, яка перешкоджала виконанню батьківський обов`язків. Відповідач значиться по картотеці КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» з 2000 року, діагноз «Параноїдна шизофренія, безперервний перебіг» (а.с.96-198). 21 липня 2022 року ЛКК КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» підтверджено наявність у [PERSON] тривалої хвороби, яка утруднює виконання батьківських обов`язків. Суд також зауважує на факт визнання відповідачем позовних вимог в письмовій (а.с.200) та усній формі та небажання матері виконувати батьківські обов`язки щодо сина. Наведені обставини свідчать про те, що [PERSON] як матір неповнолітньої дитини свідомо ухиляється від її виховання, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, матеріально не забезпечує. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 20 ( v0020700-08 ) від 19.12.2008 року ) роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. За приписами ч. 1 ст. 76, ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідач жодних доказів на спростування доводів позивача не надала, визнала позовні вимоги та просила їх задовольнити, що свідчить про її байдуже ставлення до дитини. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про систематичне ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання малолітнього сина, що виразилась у її свідомому ігноруванні батьківських обов`язків по забезпеченню дитини та участі у її вихованні, відповідно до цього, позовні вимоги, щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав є підставними та підлягають до задоволення. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 14 ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір», а відповідач є інвалідом ІІ групи (а.с.22) (звільнена від сплати судового збору згідно п.9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір»), судові витрати у справі здійснюються за рахунок держави.

Outcome: approved