Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-25 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах\~якого діє\~адвокат Самуляк\~М.Ю., звернувся в суд із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 89 602 грн. Позов мотивовано тим, що [PERSON] 13 листопада 2022 року о 14 год. 10 хв. в м. Тернополі по вул. Торговиця, 7, керував транспортним засобом «Nissan Sport X-Trail», д.н.з. [NUMBER] , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду па стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager №6810 на місці зупинки транспортного засобу та проїхати в медичний заклад для проходження такого огляду, водій відмовився. Таким чином, [PERSON] порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху. Крім того, 13 листопада 2022 року о 14 год. 00 хв. в м. Тернополі по вул. Торговиця, 4, [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Nissan Sport X- Тгаіl», д.н.з. [NUMBER] , на ділянці дороги, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, не був достатньо уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та її зміною, не дотримувався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль «Volkswagen Touareg», д.н.з. [NUMBER] , що стояв. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. п. 1.5, 2.3 (б), 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху. Також, 13 листопада 2022 року о 14 год. 00 хв. по вул. Торговиця, 4 в м. Тернополі, [PERSON] , керуючи автомобілем «Nissan Sport X-Trail», д.н.з. [NUMBER] , будучи причетним до скоєння дорожньо-транспортної пригоди, місце події залишив, чим порушив вимоги п. 2.10 (а) ПДР України. 20 грудня 2022 року постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень. У зв`язку з тим, що [PERSON] здійснив наїзд на автомобіль [PERSON] «Volkswagen Touareg», д.н.з. [NUMBER] - цей транспортний засіб зазнав механічних ушкоджень. Внаслідок чого позивач поніс матеріальні витрати на його ремонт у розмірі 89 602 грн, що підтверджується рахунком на оплату №0000000013 від 10 січня 2023 року та актом про надання послуг d000018986 від 16 січня 2023 року. Як вбачається з бази даних МТСБУ транспортний засіб «Nissan X-Trail», д.н.з. [NUMBER] , станом на 13.11.2022 року не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Враховуючи цю обставину, у страховика не виник обов`язок, щодо виплати позивачу страхового відшкодування. Власником транспортного засобу «Volkswagen Touareg», д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] , який залучений до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Посилаючись на наведене, просив задовольнити позов. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 травня 2023 року відкрито провадження у справі та призначеного розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку. Присутній в судовому засіданні представник позивача адвокат Самуляк М.Ю. позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов та не заперечив проти заочного вирішення справи. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від відповідача не надходило. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечив проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку. Розглянувши справу, заслухавши пояснення представника позивача, судом досліджено такі докази та встановлено наступні обставини. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 грудня 2022 року, яка набрала законної сили, об`єднано справи про вчинення [PERSON] адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, а саме № 607/16798/22 (провадження 3/607/7938/2022), № 607/16802/22 (провадження 3/607/7941/2022), № 607/16804/22 (провадження 3/607/7943/2022), в одне провадження, присвоївши об`єднаним справам № 607/16798/22 (провадження 3/607/7938/2022). [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень. Зі змісту вказаної постанови суду вбачається, що громадянин [PERSON] 13 листопада 2022 року о 14 год. 10 хв. в м. Тернополі по вул. Торговиця, 7, керував транспортним засобом «Nissan Sport X-Trail», д.н.з. [NUMBER] , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду па стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager №6810 на місці зупинки транспортного засобу та проїхати в медичний заклад для проходження такого огляду, водій відмовився. Таким чином, [PERSON] порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху. Крім того, 13 листопада 2022 року о 14 год. 00 хв. в м. Тернополі по вул. Торговиця, 4, [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Nissan Sport X- Тгаіl», д.н.з. [NUMBER] , на ділянці дороги, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, не був достатньо уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та її зміною, не дотримувався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль «Volkswagen Touareg», д.н.з. [NUMBER] , що стояв. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. п. 1.5, 2.3 (б), 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху. Також, 13 листопада 2022 року о 14 год. 00 хв. по вул. Торговиця, 4 в м. Тернополі, [PERSON] , керуючи автомобілем «Nissan Sport X-Trail», д.н.з. [NUMBER] , будучи причетним до скоєння дорожньо-транспортної пригоди, місце події залишив, чим порушив вимоги п. 2.10 (а) ПДР України. Третя особа [PERSON] є власником транспортного засобу «Volkswagen Touareg», д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 23 червня 2021 року. Як вбачається з витягу із офіційного сайту МТСБУ, інформацію про наявність полісу на транспортний засіб номерний знак [NUMBER] в реєстрі не знайдено. Згідно рахунку на оплату №0000000013 від 10 січня 2023 року, складеного СПДФО [PERSON] , вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Touareg», д.н.з. [NUMBER] становить 89\~602 грн. Відповідно до акту про надання послуг №d000018986 від 16 січня 2023 року, складеного СПДФО [PERSON] , СПДФО [PERSON] надав позивачу [PERSON] послуги з відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Touareg», д.н.з. [NUMBER] на загальну суму 89\~602 грн. Основні ознаки джерела підвищеної небезпеки наведено у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України\~від 27 березня 1992 року № 6\~«Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»,\~відповідно до якого джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Як визначено у статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На час вчинення ДТП цивільна відповідальність транспортного засобу винуватця ДТП [PERSON] , який керував автомобілем «Nissan Sport X- Тгаіl», д.н.з. [NUMBER] не була застрахована, відтак відповідач керував транспортним засобом без полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Частиною першою статті 1187\~ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга\~статті 1187 ЦК України). При цьому особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (пункт 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4), якою передбачено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей\~1166,\~1187 ЦК\~України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з пунктом 1 частини першої\~статті 1188 ЦК України\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до частини четвертої\~статті 61 ЦПК\~України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Пунктом 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачено, що за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом\~статті 1191 ЦК\~України особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові. Зазначені випадки мають бути підтверджені належними доказами (матеріалами кримінальної справи, якими встановлюється факт неправомірного заволодіння третьою особою транспортним засобом; документами, що підтверджують дію непереборної сили або умисел потерпілого), про що обов`язково має бути зазначено в мотивувальній частині судового рішення. У разі, якщо судом не отримано належних доказів на підтвердження винятків із правила, встановленого частиною другою статті 1187 ЦК України, то основним завданням суду повинно бути визначення відповідальної за шкоду особи. Вирішується це завдання шляхом витребування та дослідження належних доказів, що підтверджують правову підставу володіння джерелом підвищеної небезпеки, зокрема транспортним засобом. Згідно з частиною четвертою статті 61 ЦПК України постанова у справі про адміністративне правопорушення є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці події та чи вчинені вони цією особою. При цьому саме суд звертає увагу, щодо відповідача не було визначено відповідальність за статтею 124 КпАП України, так як остання настає лише за наявності ушкодження транспортних засобів унаслідок порушення Правил дорожнього руху. Згідно п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396\~ЦК\~положення щодо\~захисту права\~власності поширюються\~також на\~осіб,\~які хоч\~і не\~є власниками,\~але володіють\~майном на\~праві господарського\~відання,\~оперативного управління\~або на\~іншій підставі,\~передбаченій законом\~чи договором\~(речове\~право),\~такі особи\~також мають\~право вимагати\~відшкодування шкоди,\~завданої цьому\~майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1\~Правил дорожнього\~руху України (посвідчення\~водія на\~право керування\~транспортним засобом\~відповідної категорії\~та реєстраційного\~документа на\~транспортний засіб). При розгляді таких спорів суд має вирішити питання про залучення до участі у справі власника майна як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача у порядку, передбаченому статтями 35, 36\~ЦПК, оскільки рішення у справі може вплинути на його права та обов`язки щодо однієї зі сторін. Встановлено, що позивач [PERSON] є володільцем транспортного засобу «Volkswagen Touareg», д.н.з. [NUMBER] , який був пошкоджений 13 листопада 2022 з вини відповідача [PERSON] , що встановлено постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 грудня 2022 року, яка набрала законної сили. При цьому, суд зауважує, що порядок визначення шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, врегульовано главою 82 ЦК України, крім того, відповідні роз`яснення надано у постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», відповідно до яких при визначенні розміру шкоди враховується розмір майнової шкоди, спричиненої майну або особистим немайновим правам потерпілого. Законодавцем визначено, що відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. Межа відповідальності визначає сферу дії обставин, які виключають відповідальність, а також і те, що не є перешкодою для покладення цивільно-правової відповідальності на особу у справах, де внаслідок винних дій обох водіїв завдано шкоди їх транспортним засобам, те, що лише один із водіїв притягувався до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України. Разом з цим, у випадку встановлення вини особи у ДТП постановою про притягнення до адміністративної відповідальності ця особа не позбавлена права доводити протиправність дій інших учасників ДТП і причинний зв`язок цієї протиправності із завданою шкодою. Обов`язок доведення розміру шкоди лежить на позивачеві, а експертиза може бути призначена судом лише за заявою осіб, які беруть участь у справі. Крім наведеного, статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика (постанова Верховного Суду від 27 березня 2019 року в справі № 754/1108/15-ц). Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (касаційне провадження № 14-176цс18). Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками , серед іншого, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом. Згідно статті 1192 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як було встановлено в ході судового розгляду, у зв`язку з ДТП, яка мала місце 13 листопада 2022 року, було пошкоджено транспортний засіб «Volkswagen Touareg», д.н.з. [NUMBER] , який знаходиться у володінні позивача [PERSON] , який внаслідок вказаної ДТП поніс витрати на відновлювальний ремонт зазначеного автомобіля у розмірі 89\~602 грн, що підтверджується матеріалами справи. При цьому, судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] на момент ДТП не була застрахована, а відтак позивач, як володілець транспортного засобу «Volkswagen Touareg», д.н.з. [NUMBER] , вправі вимагати відшкодування відповідачем завданих йому матеріальних збитків. Вказане повністю узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року в справі № 754/1108/15-ц та постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позов [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Самуляк Михайло Юрійович, до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, підлягає задоволенню, шляхом стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] 89\~602 грн матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, відповідно до вимог ч. ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved