Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Покровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування поданого позову зазначив, що 20.02.2019 року він уклав шлюб з відповідачкою. З початку 2022 року вони з відповідачкою спільно не проживають, спільне господарство не ведуть. Під час шлюбу з відповідачкою у них склалися напружені стосунки. Протягом останнього року сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. В судовому засіданні представника позивача адвокат Єланський О.Г. підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позов. В судовому засіданні відповідачка не погодилась з позовними вимогами, зазначила, що вони б з позивачем проживали разом, якщо б вона подивилась йому в очі. Вважає, що позивач строк на примирення не надав, оскільки він їй не відповідав. Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено: Згідно копії свідоцтва про шлюб, виданого 20.02.2019 року [PERSON] та [PERSON] , уклали шлюб 20.02.2019 року під актовим записом №09, прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а. с. 3). Суд дійшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу, виходячи з такого. Судом встановлено, що сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо. Про вказане свідчить факт тривалого окремого проживання подружжя, відсутність спільного господарства та відсутність подружніх стосунків. Враховуючи відсутність будь-яких тверджень чи пояснень сторін про намагання відновлення подружніх стосунків в цей час, які не призвели до примирення подружжя, відновлення ними спільного побуту та подружніх стосунків, свідчить про неможливість збереження цієї родини. Суд вважає, що відмова в задоволенні позовних вимог буде являти собою примушування до шлюбу та буде суперечити моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. У відповідності ч. 1 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. У правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц зазначено, що тлумачення статті 111СК України свідчить, що примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved