Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-06 00:00:00

Утравні 2021 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі позивач) звернулося до Ірпінського міського суду Київської області із позовом, у якому просило стягнути з [PERSON] (далі відповідач) суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 14\~030,50 грн. та судовий збір у сумі 2\~270,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.09.2018року сталася ДТП за участі автомобіля марки «Skoda»н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] , які отримали пошкодження. Винною у ДТП постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 28.09.2018 року у справі №755/13941/18 визнано відповідача. Позивач прийняв на себе зобов`язання відшкодувати шкоду автомобілю марки «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] , оскільки на час ДТП діяв Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0199-РМ2-18-00048, розмір якої склав 96\~718,65 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «СК «Брокбізнес» за полісом АМ №4900168, який покрив суму збитків позивача у розмірі 82\~688,15 грн. Відтак, позивач зазначає, що у відповідності до вимог ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика перейшло право вимоги до винної особи, що є підставою для пред`явлення позову до нього в порядку суброгаціїта стягнення невідшкодованої частини страхового відшкодування. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але подав клопотання про розгляд справи просив без його участі, а також вказав, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, конверт із судовою повісткою повернувся без вручення із зазначенням працівника поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання». Відповідно до ч. 6\~ст. 128 ЦПК України\~судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно п.3 ч.8\~ст. 128 ЦПК України\~днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до п. 4 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України\~днем вручення судової повістки є:\~\~день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно висновків Європейського суду з прав людини, зазначеного у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» №12307 учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. Як передбачено п.2 ч. 7\~ст. 128 ЦПК України\~у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення (ч. 4 ст. 130 ЦПК України). Відповідно до\~ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Як передбачено ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнов проти України», вказано, що в силу вимог ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Відповідно до вимог\~ст. 280 ЦПК України,\~суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 03 вересня 2021 року матеріали позовної заяви передано на розгляд за підсудністю до Фастівського міськрайонного суду Київської області. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.05.2023 року дану цивільну справу передано до провадження судді\~Фастівського міськрайонного суду Київської області Осаулової Н.А., а ухвалою судді від 06.06.2023 року у вказаній справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 11.04.2018 між ПрАТ «СК «Українська страхова група» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0199-РМ2-18-00048, забезпечений транспортний засіб «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] з терміном дії з 12.04.2018 року по 12.04.2022 року (а.с. 5-8). [PERSON] , 07.09.2018 року, о 02 год. 10 хв., керуючи транспортним засобом «Skoda» д.н. [NUMBER] по бульвару Перова в м. Києві, на регульованому перехресті з вул. П. Запорожця, при повороті ліворуч, не надала переваги в русі транспортному засобу «Volkswagen», д.н. [NUMBER] , який рухався в зустрічному напрямку прямо, в результаті чого відбулося зіткнення транспортних засобів, що призвело до пошкодження автомобілів, заподіяння матеріальних збитків і порушення п. 16.6 Правил дорожнього руху України. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 28.09.2018 року у справі №755/13941/18 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до відповідальності у межах санкції вказаної статті (а.с. 4). У відповідності до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою\~28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Таким чином, вина [PERSON] , яка на даний час має прізвище « [PERSON] » (а.с. 25, 57) у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. В результаті зазначених дій відповідача власнику автомобіля марки «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] , були завдані матеріальні збитки. 07.09.2018 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «Українська стразова група» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, що сталась 07.09.2018 року (а.с. 23). Згідно страхового акту №СТОКА-6904 від 20.09.2018 року та розрахунку суми стразового відшкодування, на підставі розрахунку ТО №123036794, за умовами договору страхування №28-0199-РМ2-18-00048виплата страхового відшкодування страхувальнику підлягає сума 96 718, 65 грн. (а.с. 12, 16). Вказані кошти були сплачені на рахунок [PERSON] , що вбачається із платіжного доручення №19789 від 20.09.2018 року (а.с. 17). На момент ДТП автомобіль марки «Skoda» н.з. [NUMBER] було застраховано у ПрАТ «СК «Брокбізнес» на підставі полісу № АМ 4900168 (а.с. 18). Листом №30334 від 03.01.2019 року ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулося до СК «Брокбізнес» із заявою про виплату страхового відшкодування у сумі 96\~718,65 грн. (а.с. 19). Як вказував позивач, ПрАТ «СК «Брокбізнес» за полісом АМ №4900168, покрив суму збитків позивача у розмірі 82\~688,15 грн. Відповідно до\~ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за\~\~участю забезпеченого транспортного\~\~засобу,\~\~внаслідок якої настає цивільно-правова\~\~відповідальність особи, відповідальність якої\~\~застрахована,\~\~за\~\~шкоду, заподіяну\~\~життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до\~ст. 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч.1\~ст. 1166 ЦК України,\~майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала. У відповідності до ч. 1\~ст. 979 ЦК України\~за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За умовами п. 3 ч. 1\~ст. 988 ЦК України\~страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі. Положення\~статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок\~\~дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. За умовами\~ст. 993 ЦК України\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ч. 1\~ст. 1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Як вказано у постанові Верхового Суду від 04.07.2018 року, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або\~Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"\~у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Отже, розмір невідшкодованих витрат по виплаті страхового відшкодування становить 14\~030,50 грн. (96\~718,65 грн. - 82\~688,15 грн.), що підлягає стягненню з винної у ДТП особи відповідача даній справі. Таким чином, враховуючи вказане, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності,\~суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно\~ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2\~270,00 грн.

Outcome: approved