Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-10 00:00:00

У травні 2023 року представник позивача [PERSON] , адвокат Вовк М.В., звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та повернення стягнутого за виконавчим написом нотаріуса, третя особа приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрій Олександрович (далі - приватний виконавець Лисенко Ю.О.). В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з відповіді на адвокатський запит від 21.12.2021 року №01-29/36568 позивачу стало, що в провадженні приватного виконавця Лисенко Ю.О. перебувало виконавче провадження №65101671 по примусовому виконанню виконавчого напису №27091 від 24.02.2021 року, вчиненому приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості в розмірі 24100,00 грн. 26.10.2021 року приватним виконавцем Лисенко Ю.О. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, у виконавчому провадженні №65101671 стягнуто: 24100,00 грн. боргу за виконавчим провадженням, 300,00 грн. витрати виконавчого провадження, 2410,00 грн. основна винагорода приватного виконавця. Позивач вважає, що приватний нотаріус, вчиняючи виконавчий напис, помилково вважав цю заборгованість безспірною, не повною мірою перевірив наявність документів, які підтверджують безспірність заборгованості, не перевірив факт повідомлення боржника про існування заборгованості та здійснив виконавчий напис на підставі кредитного договору, який не був нотаріально посвідчений. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 27091, вчинений 24 лютого 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, за яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість у розмірі 22800,00 грн та плату за вчинення цього виконавчого напису у розмірі 1300,00. Крім того, просив стягнути з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» грошові кошти, стягнуті за виконавчим написом, у розмірі 4643,70 грн., витрати, пов`язані з наданням правової допомоги у розмірі 5000,00 грн. та розмір сплаченого судового збору у сумі 2147,20 грн. 05 травня 2023 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження у справі та призначення справ до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Сторони отримали ухвалу про відкриття провадження у справі, однак відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, третя особа не надала письмові пояснення. 13 червня 2023 року представник відповідача за довіреністю Самойліченко О.Д. звернулась до суду із клопотанням, в якому просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що стягнені з позивача приватним виконавцем Лисенко Ю.О. кредитні кошти у сумі 22800,00 грн. є набутими на належних підставах, оскільки стягнені для погашення заборгованості за кредитним договором, а тому поверненню не підлягають. Крім того, представник відповідача просила відмовити у стягненні з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу значно завищений та не відповідає складності справи. 05 липня 2023 року представник позивача надав до суду пояснення на клопотання відповідача, в яких просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та здійснити розподіл судових витрат, стягнувши з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на користь [PERSON] витрати, пов`язані з наданням правової допомоги у розмірі 5000,00 грн. та розмір сплаченого судового збору у сумі 2147,20 грн. Сторони не подали до суду клопотань про проведення розгляду справи з повідомленням учасників справи. Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 24 жовтня 2013 року [PERSON] уклав з АТ «Дельта Банк» кредитний договір № 001-26501-241013 на суму 15000,00 грн. кредитної лінії. (а.с.16-17) 24 лютого 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 27091 про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 001-26501-241013 від 24.10.2013 року, укладеного між АТ «Дельта Банк», правонаступником всіх прав і обов`язків якого за Договором відступлення права вимоги №2226/К від 15.04.2020 року є ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». Стягнення заборгованості проводиться за період з 15.04.2020 року по 11.02.2021 року, сума заборгованості складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту 12640,00 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 10160,00 грн. Загальна заборгованість боржника становить 24100,00 грн. (а.с. 15) Постановою державного виконавця Лисенко Ю.О. від 12 квітня 2021 року відкрито виконавче провадження № 65101671 з примусового виконання виконавчого напису № 27091, виданого 24 лютого 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. (а.с.13) 26 жовтня 2021 року державним виконавцем Лисенко Ю.О. у виконавчому провадження № 65101671 прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки вимоги виконавчого документу виконані у повному обсязі. (а.с.14) Предметом спірних правовідносин у цій справі є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до\~ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Виходячи з положень ст.87 Закону України\~«Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п.1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора вважається безспірною. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. З урахуванням приписів ст.\~15,\~16,\~18 ЦК України, ст.\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, що зазначено в правовій позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду України у справі №6-887цс17 від 05 липня 2017 року. Для правильного застосування положень ст.\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~суд повинен перевірити у такому спорі доводи боржника в повному обсязі та установити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Велика Палата Верховного Суду, у Постанові від 16.05.2018 року у справі № 320/8269/15-ц, провадження № 14-83цс18, не відступила від наведених вище висновків Верховного Суду України щодо застосування статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат». При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16 зробила висновок, що «для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі та чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі». Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених для нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною\~постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною\~Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Таким чином, оскаржуваний виконавчий напис був вчинений нотаріусом 24 лютого 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 у зв`язку із чим кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. З виконавчого напису вбачається, позивач є боржником за кредитним договором № 001-26501-241013 від 24.10.2013 року, укладеним між АТ «Дельта Банк», правонаступником всіх прав і обов`язків якого за Договором відступлення права вимоги №2226/К від 15.04.2020 року є ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». Так, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не надали доказів на підтвердження прав вимоги до позивача за договором, що укладений 24.10.2013 року, а отже доводи позивача щодо відсутності безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача не спростовані, а тому слід вважати, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису існувала спірна заборгованість перед стягувачем. З огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню, а оскаржуваний виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Щодо позовних вимог про стягнення з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» збитків в розмірі стягнутих коштів за виконавчим написом, суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі (стаття 1213 цього Кодексу). Аналіз ст.1212 ЦК України цього інституту цивільного законодавства вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто відсутністю правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. З копій матеріалів виконавчого провадження № 65101671 вбачається, що сума боргу за виконавчим написом, відповідно до змісту виконавчого напису, дорівнює 24100,00 грн., яка була стягнута з позивача. Крім того, з позивача було стягнуто також виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця в сумі 2410,00 грн. Таким чином, судом встановлено, що виконавчий напис, на підставі якого із заробітної плати позивача утримувались суми стягнень у вищевказаному розмірі, під час здійснення виконавчих дій, будучи визнаним таким, що не підлягає виконанню, втратив свою силу, що в свою чергу є підставою для повернення відповідачем - стягувачем безпідставно набутих коштів. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 24100,00 грн. Відповідно до\~ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Згідно\~ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На виконання вказаних вимог закону представником позивача надано: договір про надання правничої (правової) допомоги №07/12/2021-Д від 07 грудня 2021 року, укладеного з адвокатом Вовк М.В.; розрахункова квитанція серії АВ-ТБ №023021 від 01 травня 2023 року про сплату позивачем грошових коштів у розмірі 5000,00 грн., а також Акт приймання-передачі правничої допомоги відповідно до умов договору про надання правничої допомоги від 07 грудня 2021 року №07/12/2021-Д від 01 травня 2023 року, відповідно до якого адвокат Вовк М.В. надав позивачу наступну правничу допомогу: попередня усна юридична консультація тривалістю 45 хв. вартістю 500,00 грн., складання адвокатського запиту вартістю 500,00 грн., складання позовної заяви за 3 години вартістю 3000,00 грн., складання заяви про витребування доказів вартістю 500,00 грн., ведення адвокатом справи у суді першої інстанції вартістю 500,00 грн. (а.с. 21-23) Проте суд не може погодитись із наведеним розрахунком в повному обсязі, оскільки вказана справа розглядалась судом у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а отже відшкодування витрат, пов`язаних з веденням адвокатом справи у суді першої інстанції вартістю 500,00 грн. є необґрунтованими. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати, пов`язані з наданням правової допомоги в сумі 4500,00 грн. Також, відповідно до\~ст.141 ЦПК\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 2147,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved