Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-09 00:00:00

В провадженні суду перебувала на розгляді справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Кір`як Катерина Анатоліївна «про визнання договорів недійсним». 26.06.2023 року по справі винесено рішення, яким у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до [PERSON] , відмовлено в повному обсязі. 26.06.2023 року по справі також винесено ухвалу, якою провадження в частині заявлених позовних вимог до [PERSON] - з підстав п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, закрито. 29.06.2023 року на адресу суду надійшла заява від представника Відповідача [PERSON] , адвоката Пипи А.О. про ухвалення додаткового рішення, у якій вона просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (код ЄДРПОУ 35326253) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 гривень 00 копійок. В обґрунтування заяви зазначено, що Рішенням Заводського районного суду міста Дніпродзержинськ від 26.06.2023 року було вирішено у задоволені позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до [PERSON] , відмовити в повному обсязі. Оскільки під час винесення рішення судом, не було вирішено питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 7 000 грн., які поніс Відповідач у зв`язку з розглядом даної справи, тому просить винести додаткове рішення в цій частині. Доводить до відома суду, що вимога щодо стягнення витрат на правничу допомогу були заявлені у відзиві на позовну заяву та до відзиву були додані відповідні докази щодо наявності витрат на правничу допомогу. З огляду на викладене, а також в порядку\~ст. 270 ЦПК України, сторона відповідача вважає, що наявні підстави для ухвалення у справі додаткового рішення та стягнення цих витрат із позивача на користь [PERSON] . Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що у справі слід ухвалити додаткове рішення в частині розподілу судових витрат, пов`язаних із отриманням відповідачем - 1 правничої допомоги за наступних підстав. Згідно із п. 3 ч. 1\~ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до\~ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Судом встановлено, що рішенням Заводського районного суду м. дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26.06.2023 року у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до [PERSON] , відмовити в повному обсязі. Судовий збір було залишено за позивачем. В ході розгляду справи представником Відповідача [PERSON] , адвокатом Пипи А.О., було заявлено суду про надання доказів на підтвердження отримання правової допомоги після ухвалення у справі судового рішення, а також впродовж встановленого законом строк такі документи були подані суду, а відтак, суд вважає за необхідне ухвалити у справі додаткове рішення в цій частині. 10.07.2023 року на офіційну електронну адресу суду надійшли Заперечення на Заяву про ухвалення додаткового рішення, від представника позивача ТОВ «Кредитні ініціативи» Полєтаєвої Т.Ю., в якій вона просить відмовити у задоволенні вимог щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн., оскільки а ні Відповідачем [PERSON] а ні його адвокатом не надані суду докази, за що саме були сплачені відповідачем ці кошті, які йому були надані послуги адвокатом, відсутній Акт прийому передачі виконаних робіт та кошторис, щодо переліку та виконання робіт, а тому в задоволенні вимог слід відмовити. Із матеріалів справи вбачається, що в задоволенні позову було відмовлено, та вирішено питання щодо розподілу між сторонами судового збору, однак, питання щодо стягнення із позивача на користь відповідача [PERSON] , витрат пов`язаних із отриманням правової допомоги, судом вирішено не було. Представником відповідача, адвокатом Пипою А.О. на підтвердження витрат на професійну допомогу було надано суду договір № 06/21 від 19.01.2021 року про надання правової допомоги (т.1а.с.61), ордер про надання правничої (правової) допомоги від 23.04.2021 року (т.1.а.с.65), свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльність серії ДП № 4774 від 16.09.2019 року(т.1а.с.64), та до заяви додано квитанцію № А7В3-29А4ЕКМК-6ХК9 від 28.06.2023 року. Суд звертає увагу на те, що згідно положень ч. 1\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 3\~ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, стороні, на користь якої прийняте рішення, для отримання відшкодування витрат на правову допомогу слід довести: факт і тривалість надання їй правової допомоги; факт надання допомоги адвокатом або іншим фахівцем у галузі права; факт оплати правової допомоги. При розрахунку розміру відшкодування має враховуватися час на надання правової допомоги: 1) у судовому засіданні; 2) під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; 3) під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Слід звернути увагу на те, що стороною відповідача, надано суду докази на підтвердження факту надання правової допомоги адвокатом, долучена до заяви квитанція № А7В3-29А4ЕКМК-6ХК9 від 28.06.2023 року про сплату 7000,00грн., не відображає кому та за що були перераховані ці кошти, більш того кошти були перераховані вже після винесення рішення суду, також, суду надано не було, а ні акту приймання-передачі наданих послуг за вказаним договором, а ні кошторису з зазначенням які саме надавались послуги та їх вартість, єдине посилання на зазначену суму 7000,00 йдеться у Відзиві на позовну заяву, але розрахунку до Відзиву, Акту прийому передачі та кошторису додано не було. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що у справі відсутні достатні, в розумінні ст.ст.\~77,78 ЦПК України, докази на підтвердження факту оплати наданої правової допомоги в пред`явленому до стягненні розмірі, суд дійшов висновку про недоведеність заявленої вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу, в зв`язку з чим в її задоволенні слід відмовити, ухваливши в цій частині додаткове рішення. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed