Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-10 00:00:00

14 квітня 2023 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Хмельницької обласної дирекції звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , про стягнення трьох відсотків річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12.01.2007 року між ПАТ «Укргазбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 82007 за умовами якого останній отримав кредит у сумі 9 492,08 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 12,5 % річних. В якості забезпечення вказаного договору 12.01.2007 року між ПАТ «Укргазбанк» та [PERSON] був укладений договір поруки відповідно до якого останній зобов`язалася перед банком відповідати за належне виконання позичальником [PERSON] взятих на себе зобов`язань за кредитними договором № 82007 від 12.01.2007 року у повному обсязі. У зв`язку із порушенням [PERSON] умов укладеного договору стосовно своєчасного погашення кредитної заборгованості та сплати відсотків, нарахованих за користування кредитними коштами банк звернувся із позовом до відповідачів з вимогою щодо дострокового погашення кредитної заборгованості, нарахованих відсотків та неустойки. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07.05.2018 року вказаний позов був задоволений та стягнуто у солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] на користь банку: 13044,67 доларів США - прострочену заборгованість за кредитними договором (тіло кредиту та нараховані відсотки за його користування), 737,92 гривень пені , 2396,75 гривень штрафу та по 1520,66 гривень судових витрат з кожного. Вказане рішення набуло чинності проте відповідачами не виконано у повному обсязі до теперішнього часу. Зазначено, що оскільки відповідачі прострочили виконання грошового зобов`язання, останні, відповідно до приписів ст.625 ЦК України зобов`язані сплатити три проценти річних від простроченої суми, яка за період з 07.05.2018 року по 23.02.2022 рік становить 1 467,57 доларів США. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві вказав про розгляд справи без його участі, не заперечив проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав. Зазначив, що дійсно 12.01.2007 року він уклав з ПАТ «Укргазбанк» кредитний договір, за яким отримав кредит у сумі 9492,08 доларів США. В якості забезпечення виконання вказаного кредитного договору між банком та [PERSON] був укладений договір поруки. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 07.05.2018 року з нього та [PERSON] на користь банку була стягнута заборгованість за кредитним договором. Вказане рішення було звернуто до виконання та він частково погашав такий борг. Визнав, що станом на теперішній час рішення суду у повному обсязі не виконано, також визнав та не оспорював представлений банком розрахунок погашення заборгованості та суму нарахованих 3% річних. Водночас просив врахувати, що рішення суду ним виконувалося в межах фінансових можливостей, та станом на даний час у зв`язку із війною, його доходи значно знизилися. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відзив на позов не подав. Фактичні обставини встановлені судом. 12 січня 2007 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №82007 за умовами якого останній отримав кредит у сумі 9 492,08 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами 12,5 % річних на строк по 11.01.2013 року. В цей же день, 12.01.2007 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] був укладений договір поруки №82007, за умовами якого останній поручилася перед банком відповідати за виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором №82007 від 12.01.2007 року у повному обсязі. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 07.05.2018 року (справа №2-4926/10) був задоволений позов ПАТ АБ «Укргазбанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом та звернення стягнення на предмет застави: стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь банку заборгованість за договором кредиту №82007 від 12.01.2007 року у загальній сумі 13 044,67 доларів США, 737,92 гривень пені та 2396,75 гривень штрафу; звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №82007 від 12.01.2007 року на автомобіль марки Daewoo Lanos н.з. [NUMBER] . Вказане рішення набуло чинності 07.09.2010 року. Вказане рішення набуло чинності та станом на даний час воно не виконано у повному обсязі. Застосовані норми та правова позиція суду. Відповідно до частини першої статті 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Виконання зобов`язання може забезпечуватися порукою (частина перша статті 546 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Частиною четвертою статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові . При цьому в статті 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Норми цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Зазначений висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18), від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), від 31.10.2018 у справі №202/4494/16-ц (провадження №14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), від04.06.2019 у справі №916/190/18 (провадження №12-302гс18). Крім того, згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду які викладено у постанові від 26.01.2021 у справі №522/1528/15-ц (провадження 14-67цс20) закон не пов`язує припинення поруки з прийняттям судом рішення про стягнення з боржника або поручителя боргу за зобов`язанням, забезпеченим порукою. У постанові від 26.01.2021 Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, сформульованого в постанові від 31.102018 у справі №202/4494/16-ц (провадження №14-318цс18), згідно з яким наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості саме по собі свідчить про закінчення строку дії договору; на правовідносини, які виникають після ухвалення рішення про стягнення заборгованості, порука не поширюється, якщо інше не встановлене договором поруки та зазначила, що "наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості свідчить, що суд дійшов висновку про те, що строк виконання зобов`язання настав, причому саме за тією вимогою, яку задоволено судом, та встановив наявність обов`язку відповідача (відповідачів) сплатити заборгованість. Рішення суду про стягнення заборгованості, у тому числі з поручителя, не змінює змісту у відповідного правовідношення - характер та обсяг прав і обов`язків сторін залишаються незмінними, додається лише ознака безпосередньої можливості примусового виконання. До моменту здійснення такого виконання або до припинення зобов`язання після ухвалення судового рішення з інших підстав (наприклад, унаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог) відповідне зобов`язання продовжує існувати. Отже, саме по собі набрання законної сили рішенням суду про стягнення з боржника або поручителя заборгованості за кредитним договором не змінює та не припиняє ані кредитного договору, ані відповідного договору поруки, доки не виникне договірна чи законна підстава для такого припинення. За таких обставин суд приходить до висновку, що поданий позивачем позов про стягнення з відповідачів 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, які передбачені ч.2 ст.625 ЦК України є обґрунтованими. Згідно представленого позивачем розрахунку 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання (погашення заборгованості за кредитним договором, яка була стягнута згідно рішення суду) за період з 07.05.2018 року по 23.02.2022 рік становить 1 467,57 доларів США. Вказаний розрахунок відповідає представленим даним виписки по особовому рахунку [PERSON] стосовно погашення заборгованості за кредитом. Відповідно до ст.141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в сумі 2684,00 грн., підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача по 1342,00 гривень з кожного відповідно.

Outcome: approved