Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-16 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором від 14 жовтня 2018 року в розмірі 28 476 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14 жовтня 2018 року між громадянином України [PERSON] та ТОВ «Дженесіс Фінанс» було укладено Договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (Публічна пропозиція (Оферта) №1266324 (далі Договір). Предметом Договору є надання кредитодавцем грошових коштів тимчасове, строкове, платне користування (далі кредит) на умовах фінансового кредиту у національній валюті України (українська гривня) на суму, яка визначена в Заявці - приєднанні №266324 у розмірі 4\~000,00 грн, а позичальник зобов`язаний повернути вчасно кредит та сплатити проценти за користування ним у розмірі, що визначений в Заявці. 14 жовтня 2018 року на виконання умов Договору кредитодавцем здійснено безготівковий переказ коштів у розмірі 4\~000,00 грн на рахунок банківської платіжної картки відповідача, вказаний ним під час ідентифікації, що є підтвердженнями виконання позивачем своїх договірних зобов`язань. Отже, позивач, як сторона за договором вчинив відповідну дію, а саме передав відповідачу грошові кошти у позику, а відповідач, як друга сторона договору, підтвердив вчинення цієї дії, зокрема шляхом прийняття виконання. У той же час, позичальником, як боржником у зобов`язання, обов`язки за вищевказаним договором належним чином не виконуються, внаслідок чого виникла заборгованість, яку позивач у добровільному порядку не погасив, а тому ТОВ «Дженесіс Фінанс», відповідно до умов Договору про надання коштів у позику, було нараховано пеню за порушення зобов`язань за договором. В подальшому, відповідно до умов Договору відступлення прав вимог №07-23/05 від 23.05.2019 року ТОВ «Дженесіс Фінанс» відступило право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором на користь ТОВ «Фінансова компанія «Верона». А тому саме у позивача виникло право вимоги за цим договором, у зв`язку з чим позов просить задоволити. Ухвалою від 22\~квітня 2020\~року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін та надано відповідачу строк на подання відзиву на позов. Ухвалою від 01\~березня 2021\~року призначено справу до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідач на адресу суду направив відзив, у якому зазначив, що вважає позов необґрунтованим з огляду на наступне. Обґрунтовуючи право вимоги позивач посилається на договір відступлення прав вимог №07-23/05 від 23.05.2019 року. Водночас, з наданих до позовної заяви позивачем доказів на підтвердження такої позиції неможливо встановити чи існує у позивача право вимоги до відповідача. Крім того, позивач в якості первинного договору, за яким начебто виникли зобов`язання, надає суду копію заяви-приєднання №266324 від 14.10.2018 року (до речі, вказана заява-приєднання не підписана позивачем). Також, в якості права вимоги позивач надає суду «Реєстр прав вимоги до договору відступлення прав вимог №07-23/05 від 23.05.2019 року». У вказаному Реєстрі зазначено наступний номер договору, за яким начебто відступлено право вимоги - №1266324. Крім того, вказаний реєстр не підписаний сторонами, а тому ТОВ «ФК «Верона» не можна вважати належним позивачем, яке має право вимоги до відповідача, а тому у задоволенні позову просить відмовити. Позивач та представник позивача, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду в судове засідання не з`явилися. На адресу суду направили клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач та його представник, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду в судове засідання також не з`явилися, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за відсутності відповідача на адресу суду не подали, а тому суд приходить до висновку про продовження розгляду справи на підставі наявних доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. За змістом ч. 1 ст. 4 та ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України являється завданням цивільного судочинства. Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд відзначає, що сторонам було надано достатньо часу (з урахуванням введеного на території України воєнного стану та затримок у доставці поштової кореспонденції, відключень світла, завдання масований ракетних ударів) для подання всіх пояснень, заяв та клопотань. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). З позовної заяви вбачається, що на підставі вказаної відповідачем інформації щодо отримання кредиту, в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача 14 жовтня 2018 року була сформована заявка-приєднання №266324 до примірного договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (оферти) [PERSON] на укладання договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту у розмірі 4\~000,00 грн. Дана обставина підтверджується копією заяви-приєднання №266324 до примірного договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (Публічна пропозиція (оферта) ТОВ «Дженесіс Фінанс» (далі Додаток №1) від 14.10.2018 року (а.с.6). В подальшому, позивач зауважує, що відповідно до умов Договору відступлення прав вимог №07-23/05 від 23.05.2019 року ТОВ «Дженесіс Фінанс» відступило право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором на користь ТОВ «Фінансова компанія «Верона». Водночас, відповідно до Реєстру прав вимоги до Договору відступлення прав вимог №07-35/05 від 23.05.2019 року (а.с.9), номер договору, за яким ТОВ «Дженесіс Фінанс» відступило право вимоги позивачу ТОВ «Фінансова компанія «Верона» є договір №1266324, а не заява-приєднання №266324. Таким чином, суд погоджується з доводами відповідача з приводу того, що з наданих до позовної заяви позивачем доказів, неможливо встановити чи існує у позивача право вимоги до відповідача, оскільки копія заяви-приєднання №266324 є лише додатком до кредитного договору, який позивачем суду не надано. Тому, на підставі наявних доказів, суд не може встановити, відповідно до якого договору ТОВ «Дженесіс Фінанс» відступило право грошової вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Верона». Таким чином, враховуючи, що доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено наявність права вимоги за договором про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, а тому приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed