Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до Теребовлянської міської ради Тернопільської області (ОТГ), у якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті батьків [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог, вказує на те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] станом на 15 квітня 1991 року мав статус колгоспного двору, головою якого була [PERSON] , яка померла [INFO] , та в ньому проживали та були зареєстровані: її чоловік [PERSON] , який помер [INFO] , її сестра [PERSON] , яка померла [INFO] , її дочка [PERSON] . Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина, яку прийняла її сестра [PERSON] , однак померла [INFO] , не встигнувши оформити спадкове майно. 18.01.2010 [PERSON] склав заповіт, за яким все своє майно, яке буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, все те, на що він за законом матиме право заповів [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно, зокрема на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та інше майно. [PERSON] 29.12.2021 склала заповіт, за яким все своє майно із чого б воно не складалося і де б воно не знаходилось і взагалі, все те, на що вона за законом матиме право і що буде належати їй на момент смерті заповіла [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне їй майно, зокрема на частину житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами. Після смерті [PERSON] , отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом позивачка не може через те, що даний житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами зареєстрований за колгоспним двором, головою якого є померла [INFO] [PERSON] . Враховуючи вказані обставини, позивач звернулась до суду для визнання права власності на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] за рішенням суду. Ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 22.05.2023 позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. Позивач у встановлений судом строк усунула недоліки позовної заяви. Ухвалою суду від 08.06.2023 було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 05.07.2023. Позивач в судове засідання не з`явилась, однак подала заяву, у якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача Теребовлянської міської ради Тернопільської області (ОТГ) в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до вимог частини третьої статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За вказаних обставин, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно копії Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 10.09.1991, виданого виконавчим комітетом Кобиловолоцької сільської Ради народних депутатів Тернопільської області Української РСР, цілий житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] , належить до колгоспного двору, що складається з 3-х членів, головою якого є [PERSON] . Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Кобиловолоцької сільської Ради народних депутатів № 20 від 23.07.1991. Згідно копії довідки Теребовлянського бюро технічної інвентаризації за № 40 від 27.02.2023, житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , є колгоспним двором, що складається з 3-ох членів, головою якого була [PERSON] , на підставі Свідоцтва на право власності, виданого Кобиловолоцькою сільською радою на підставі рішення № 20 від 10.09.1991, зареєстровано Тернопільським ООБТІ 10.09.1991 за реєстровим №235. Відповідно до довідок, виданих виконкомом Теребовлянської міської ради Тернопільської області від 14.02.2023 за №09-04/21/55, від 15.05.2023 за №09-24/21/141, копії погосподарської книги домогосподарства по особовому рахунку № [NUMBER] , яке знаходиться за адресою [ADDRESS] , станом на 1991 рік господарство відносилося до колгоспного типу двору, у якому проживали і були зареєстровані [PERSON] - голова двору, члени: її чоловік [PERSON] , який помер [INFO] , її сестра [PERSON] , яка померла [INFO] , її дочка [PERSON] . На день смерті [PERSON] разом із нею за вказаною вище адресою проживали її сестра [PERSON] , швагер [PERSON] , племінниця [PERSON] , чоловік племінниці [PERSON] та сини племінниці: [PERSON] , [PERSON] . Згідно копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] від 22.02.2023, виданого Теребовлянським бюро технічної інвентаризації, замовником технічної інвентаризації є [PERSON] , вищевказаний житловий будинок має загальну площу 135,2 кв.м., з якої житлова - 66,90 кв.м. Відповідно до висновку про оцінку майна: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою по [ADDRESS] , виданого оцінювачем [PERSON] станом на 15.05.2023 становить 203900 (двісті три тисячі дев`ятсот) грн. Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі статтею четвертою Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Статус майна колгоспного двору був врегульований статтями 120-126 ЦК УPCP 1963 року в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин. Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно частини другої статті 120 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Таким чином, наявними у справі матеріалами підтверджено, що житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] належав до суспільної групи «колгоспний двір», членами якого були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності всіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відтак, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належало по 1/4 частки житлового будинку кожному. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконкомом Кобиловолоцької сільської ради, [PERSON] померла [INFO] в с.Кобиловолоки, Теребовлянського району, Тернопільської області. За життя [PERSON] заповіту не склала. Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно. [PERSON] прийняла спадщину після смерті сестри [PERSON] , оскільки на момент її смерті проживала разом з [PERSON] , що пітверджується довідкою, виданою виконкомом Теребовлянської міської ради Тернопільської області від 15.05.2023 за №09-04/21/141, однак не оформила її. За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Кобиловолоцької сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області від 18.01.2010, за яким все своє майно, яке буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, все те, на що він за законом матиме право заповів [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконкомом Кобиловолоцької сільської ради Теребовлянського району, [PERSON] помер [INFO] в с.Кобиловолоки, Теребовлянського району, Тернопільської області. На день його смерті з ним проживали та були зареєстровані: дружина [PERSON] , дочка [PERSON] , зять [PERSON] , внуки [PERSON] , [PERSON] , що пітверджується довідкою, виданою виконкомом Теребовлянської міської ради Тернопільської області від 15.05.2023 за №09-04/21/142. [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька, вказане підтверджується також відомостями, наявними у Спадковому реєстрі щодо спадкової справи №49544459, № у нотаріуса 415 щодо майна спадкодавця [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Кобиловолоцької сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області від 29.12.2021, за яким все своє майно із чого б воно не складалося і де б воно не знаходилось і взагалі, все те, на що вона за законом матиме право і що буде належати їй на момент смерті заповіла [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Теребовлянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), [PERSON] померла [INFO] в с.Кобиловолоки, Теребовлянського району, Тернопільської області. На день її смерті з нею проживали та були зареєстровані: дочка [PERSON] , зять [PERSON] , внуки [PERSON] , [PERSON] , що пітверджується довідкою, виданою виконкомом Теребовлянської міської ради Тернопільської області від 15.05.2023 за №09-04/21/143. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Гордєєвою Л.І. за № 67/02-31 від 04.04.2023 слідує, що при розгляді документів було встановлено, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] на ім`я померлої [PERSON] , а право власності зареєстроване за колгоспним двором, що складається з трьох членів, головою якого була остання. Оскільки [PERSON] померла [INFO] , тому до правовідносин щодо спадкування після її смерті застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України) 2003 року. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до частини першої статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що право позивача має бути захищено у судовому порядку шляхом визнання права власності на майно. За умовами частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З приписів частини 1 статті 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Пунктом 1 частиною 2 статті 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Враховуючи вищенаведене, а також те, що через відсутність державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, позивач не може реалізувати своїх прав, її права підлягають судовому захисту, а позов до задоволення шляхом визнання: за [PERSON] права власності на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті батьків [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] , а також як за членом колишнього колгоспного двору.

Outcome: approved