Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-16 00:00:00

В червні 2023 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.02.2023 і до досягнення сином повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 28.09.2001 по 23.02.2023. Від спільного проживання мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Посилаючись на положення статті 180 СК України, позивач вважає, що відповідач зобов`язаний утримувати дитину та сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 23.02.2023 і до досягнення сином повноліття. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 15.06.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти постановлення по справі заочного рішення не заперечувала. На питання суду відповіла, що працює фахівцем з маркетингу в ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроєкт», неповнолітня дитина повністю знаходиться на її утриманні, а відповідач як їй відомо у виготовляє взуття, працюючи в приватному підприємстві в м. Одеса, інших утриманців не має та його майновий стан та стан його здоров`я дозволяє йому сплачувати аліменти у розмірі прожиткового мінімуму. Останній раз відповідач добровільно надав дитині допомогу на день народження у лютому у розмірі 1000,00 грн., перерахувавши кошти на картку дитини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів. Направлена на його адресу судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання. Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався. За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, приходить до наступного висновку. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 28.09.2001, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с. 3). Згідно рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23.02.2023 по справі № 489/549/23 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення суду набрало законної сили 26.03.2023 (а.с. 4-5). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , який станом на час звернення з даним позовом до суду досяг повноліття, а також [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 10). У відповідності до довідки про місце проживання особи від 17.11.2021, виданої Департаментом з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Згідно Витягу з реєстру територіальної громади міста Миколаєва за тією ж адресою зареєстрована і його мати - позивач по справі [PERSON] (а.с. 16). Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У відповідності до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця на утримання дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з частино першою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, може змінюватись за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) нявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 182 СК України). Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини друга статті 77 ЦПК України). Згідно частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень Сімейного кодексу України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України). Виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, приймаючи до уваги, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі, який не може бути менший, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 СК України передбачено, що суд стягує аліменти від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що [PERSON] звернулась із даним позовом до суду 13.06.2023, доказів на підтвердження вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але неможливості їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, позивачем не надано. Відповідно підстави для стягнення аліментів починаючи з 23.02.2023 - відсутні. Частиною дев`ятою статті 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Враховуючи викладені обставини, беручи до уваги потреби дитини, дослідивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані, однак підлягають частковому задоволенню. А саме з відповідача на її користь необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) на утримання сина [PERSON] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. Оскільки позивач, у відповідності до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів, на підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 073,60 грн.

Outcome: partial