Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-26 00:00:00

Позивач Орган опіки та піклування виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно їх малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що з 06.07.2022 року на обліку у службі у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради перебуває малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , як така, яку батьки відмовилися забрати з пологового будинку, про що свідчить заява батьків від 20.04.2022 року про відмову. В акті від 20.04.2022 року зазначається, що батьки відмовилися забирати дитину жіночої статі, яка народилася поза лікарняним закладом [INFO] , з причин складних сімейних обставин матері та тяжке матеріальне становище, батько вказує на відсутність біологічного споріднення із дитиною. Дитина була залишена в закладі охорони здоров`я. Малолітню [PERSON] влаштовано до КП «Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини Полтавської обласної ради», де дитина утримується на повному державному утриманні. За період перебування дитини в закладі з 04.08.2022 р. по 20.09.2022 р. батьки дитину не відвідували, не телефонували та не цікавилися життям , станом здоров`я дитини. Враховуючи викладен, Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради вважає за необхідне відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України вжити крайню міру щодо [PERSON] та [PERSON] , які ухиляються від виконання батьківських обов`язків, звернутися до суду з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 07 квітня 2023 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду за правилами загального провадження. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 27 червня 2023 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача Сомик Д. надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала у повному обсязі (а.с.42). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином , шляхом направлення судових повісток про виклик до суду рекомендованим листом з повідомленням про вручення (а.с.34-35,48,50-54), а [PERSON] повідомлявся про дату, час та місце слухання справи через оголошення на офіційному сайті судової влади, що передбачено ст. 128 ЦПК України (а.с.38,47) , про причини неявки суд не повідомили. Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав, суд відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. З копії медичної довідки лікарсько-консультативної комісії КП «Міський клінічний пологовий будинок Полтавської міської ради» від 20.04.2022 р. вбачається, що 20.04.2022 р. бригадою КП «ПОЦЕМД та МК ПОР» доставлена [PERSON] разом з дитиною та послідом (а.с.15). З копії Висновку № 2 про підтвердження факту народження дітей поза закладом охорони здоров`я вбачається, що [PERSON] , [INFO] , народила дитину - дівчинка, [INFO] вдома за адресою [ADDRESS] (а.с.14). З копії спільної заяви [PERSON] та [PERSON] від 20.04.2022 р. вбачається, що останні відмовилися забрати свою дитину жіночої статі з КП «Міський клінічний пологовий будинок МПР» (а.с.19-20). З копії акту закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки (матір або батько) , інші родичі або законний представник відмовилися забрати з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров`я від 20.04.2022 р. вбачається, що батьки відмовилися забирати дитину жіночої статі, яка народилася поза лікарняним закладом [INFO] , з причин : складних сімейних відносин, а саме через тяжке матеріальне становище (згідно заяви матері), відсутність біологічного споріднення із дитиною (зі слів батька) (а.с.17-18). Рішенням Виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Полтаві ради від 05.07.2022 р. № 130 [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини позбавленої батьківського піклування. Малолітню [PERSON] направлено до КП «Кременчуцький обласний централізований будинок дитини Полтавської обласної ради» (а.с.23). З копії наказу № 72 від 06.07.2022 року Служби у справах дітей Виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради [PERSON] , [INFO] , поставлено на облік на підставі акту про дитину, яку батьки, інші родичі або законний представник відмовилися забирати з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров`я (а.с.12). З повідомлення В.о. головного лікаря КП «КОСБЛ ПОР» Берегової Н. від 08.08.2022 року вбачається, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , 04.08.2022 року поступила до КП «Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини Полтавської обласної ради» на повне утримання (а.с.21). З повідомлення В.о. голови головного лікаря КП «КОСБЛ ПОР» Лях Н. від 20.09.2022 року вбачається, що за весь час перебування малолітньої [PERSON] , [INFO] в закладі з 04.08.2022 р. по теперішній час батьки [PERSON] та [PERSON] доньку не відвідували, не телефонували, не цікавилися її життям та станом здоров`я. Будь-яким іншим шляхом з дитиною та адміністрацією зв`язок не підтримували (а.с.22). Згідно Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , виконавчий комітет Шевченківської районної у м.Полтаві ради, як орган опіки та піклування, відповідно до ч.5 ст. 19 Сімейного кодексу України, розглянувши матеріали цивільної справи №554/13775/22за позовом Органу опіки та піклування виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав, а саме копію позовної заяви, рішення комісії з питань захисту прав дитини від 20 квітня 2023 року, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [PERSON] відносно їх малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Вказаний висновок затверджений рішенням Виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради № 93 від 25 квітня 2023 року про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [PERSON] (а.с.41). Із змісту ч.ч.1-3 ст. 150 СК України вбачається, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ч.2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2,4 і 5 частин першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років, що слідує зі змісту ст. 165 СК України. В п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що відповідачами не вживаються належні заходи щодо виховання доньки, останніми надана заява про відмову забирати дитину з пологового будинку, вони не цікавилися її життям та здоров`ям, що свідчить про ухилення останніми від виконання своїх батьківських обов`язків, Дитина проживає на даний час перебуває у КП «Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини Полтавської обласної ради» на повному державному утриманні. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, враховуючи, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] ухиляються від обов`язків щодо виховання доньки, надали заяву про відмову забирати дитину з пологового будинку, після чого жодного разу не цікавилися її життям та здоров`ям, а тому з урахуванням висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів, суд вважає, що відповідачі підлягають позбавленню батьківських прав відносно дитини. За таких обставин, оцінюючи наявні по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємного зв`язку у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню судовий збір на користь Держави за позовною вимогою немайнового характеру в розмірі 992 грн. 40 коп. з кожного.

Outcome: approved