Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-05 00:00:00

В лютому 2023 року [PERSON] , яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить встановити, що [PERSON] , [INFO] , уродженець м.Києва, громадянин України є батьком [PERSON] , [INFO] та внести зміни до актового запису про народження [PERSON] № 757 від 31.08.2021 року, складеного Броварським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), виключивши відомості про батька дитини [PERSON] , зазначивши у розділі «відомості про батька» - [PERSON] , [INFO] , громадянин України, уродженець м.Київ. Свої вимоги [PERSON] мотивувала тим, що вона з 26.08.2006 року почала спільно проживати з [PERSON] , [INFO] . [PERSON] в цей час був у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 16.02.2010 року. З 17.02.2010 року вона та [PERSON] почали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Вона у зареєстрованому шлюбі не перебувала та не перебуває. За час спільного проживання однією сім`єю у них народились діти - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Оскільки вона не перебувала у зареєстрованому шлюбі, походження обох дітей від [PERSON] було визначено за спільною заявою матері та батька дітей, що в період народження дітей, свідчить про сталі та постійні сімейні стосунки та проживання сім`ї без реєстрації шлюбу. Вони з [PERSON] вели спільне господарство та мали спільний бюджет, постійно спільно проживали у кв. [ADDRESS] (з 26.08.2006 року по 17.08.2016 року та кв. [ADDRESS] . Вони спільно займались вихованням та дбали про своїх дітей, за спільні кошти купували продукти харчування, одяг, іграшки, шкільні приладдя, ліки, особисті та побутові речі, тобто були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. 02.07.2016 року ними була придбана квартира [ADDRESS] . [PERSON] помер [INFO] , вона займалась організацією його поховання. Вона станом на 30.01.2021 року була на 11-12 тижні вагітності. У зв`язку з тим, що дитина згідно розрахунку зачата 15.11.2020 року, а [PERSON] помер [INFO] він є батьком дитини, оскільки вони фактично проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Після народження дитини вона звернулась до Броварського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської обл. центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) з метою отримання свідоцтва про народження дитини та дочка [PERSON] зареєстрована в порядку ст. 135 СК України з зазначенням відомостей про батька зі слів матері. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 13.02.2023 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О. (а.с. 114-115). Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 20.02.2023 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (ас. 121-122). Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 09.03.2023 року відкрито провадження у справі з призначенням справи до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с. 142). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 08.05.2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду (а.с. 165-166). 12.04.2023 року до суду надійшов від [PERSON] відзив на позовну заяву, у якому просить врахувати визнання нею позову та прийняти відповідне рішення. Вона є мамою [PERSON] та бабусею дітей [PERSON] та [PERSON] , народжених під час спільного проживання однією сім`єю її сина та [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , а невістка [PERSON] на день його смерті була вагітна. Її внучка [PERSON] народжена [INFO] була зачата за життя [PERSON] . Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, просила розглядати справу без її участі за наявними у справі матеріалами. Броварський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) свого представника до суду направила, надіслали лист в якому просили розглядати справу без їх участі за наявними у справі матеріалами, не заявляють самостійних вимог на предмет розгляду та не оспорюють права заявника. Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації в судове засідання свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі. Дослідивши докази в справі у їх сукупності, заслухавши думку представника позивача, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 19.12.2020 року (а.с. 82). [INFO] у місті Києві народилася [PERSON] , що підтверджується свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 31.08.2021 року, яке видано Броварським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), батьком вказаний [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 92). Зі змісту заяви про встановлення факту батьківства вбачається, що відомості про батька дитини внесені у порядку статті 135 Сімейного кодексу України. Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 29.09.2022 року встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] з 17.02.2010 року по 17.12.2020 року та визнано спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с. 107-111) За час спільного проживання у [PERSON] та [PERSON] народились діти - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.12.2012 року та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.02.2011 року (а.с. 19, 20). Згідно зі п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також і інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Частиною 1 ст.135 СК України встановлено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно з п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст.135 СК України. У пункті 9 вказаної постанови зазначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Враховуючи викладене, а також те, що запис про батька щодо батька заявника вчинено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, те, що встановлення факту батьківства в цьому випадку породжує юридичні наслідки, не пов`язані з наступним вирішенням спору про право, та те, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення, суд вважає за необхідне дану заяву задовольнити. Згідно з положеннями ст.134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Згідно зі ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у ч. 3 ст. 128 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. У постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 є висновок про застосування ст. 130 СК України, де вказано, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України. Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. У п. 9 цієї ж Постанови роз`яснено, що питання про походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Походження дитини встановлюється судом із урахуванням усіх обставин. При цьому можуть застосовуватися будь-які засоби доказування, передбачені цивільним процесуальним законодавством: пояснення сторін та третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази, висновок експерта. В основу рішення суду не можуть бути покладені лише докази, отримані з порушенням закону, які не мають юридичної сили. Доказами походження дитини від певної особи можуть бути будь-які фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, визнання особою батьківства, а також інші обставини, що засвідчують походження дитини від певної особи. Спільне проживання та ведення спільного господарства може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Батьківство може бути визнане особою як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Вказані обставини та інші обставини, що стосуються справи, можуть бути підтверджені поясненнями сторін і третіх осіб, показаннями свідків, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Зокрема, доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оцінюючи в сукупності надані до суду докази, враховуючи, що дії відповідача щодо визнання позову не суперечать закону та не порушують прав, свобод та інтереси інших осіб, суд, дійшов висновку, про доведеність позовних вимог та наявність підстав визнання [PERSON] , [INFO] , громадянина України, батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 134 CK України на підставі заяв осіб, зазначених устатті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. На підставі викладеного,

Outcome: approved