Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-06 00:00:00

11\~квітня 2023\~року позивач\~звернулась до\~суду з\~вищевказаним позовом,в порядку підсудності, визначеної Розпорядженням Голови Верховного Суду від 18 березня 2022 року № 11/0/9-22. В обґрунтування позову позивач зазначила те, що вона 06 жовтня 2007 року зареєструвала шлюб з відповідачем, про що 06 жовтня 2007 року Пришибською сільською радою Балаклійського району Харківської області зроблено відповідний актовий запис № 11. В шлюбі у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , про що 16 березня 2010 року Пришибською сільською радою Балаклійського району Харківської області зроблено відповідний актовий запис № 12. На даний час дитина проживає разом з позивачем та повністю знаходиться на її утриманні. З відповідачем позивач разом не проживає вже майже рік, зараз намагається розірвати з ним шлюб офіційно. Позивач зазначає, що з того моменту, як сторони перестали жити разом, відповідач не допомагає позивачеві матеріально утримувати дитину, позивач в такий важкий час повинна сама забезпечувати дитину всім необхідним. При цьому, доньці вже 13 років, її потреби ростуть, а позивач одна не в змозі їх задовольняти. Таким чином, позивач указує, що оскільки відповідач добровільно не виконує свій обов`язок утримувати дитину, ухиляючись від його виконання, позивач змушена звернутися з цим позовом до суду, стягнувши аліменти на утримання дитини з відповідача в примусовому порядку. У відповідача немає інвалідності, він є працездатним, інші обставини, які унеможливлювали виконання ним обов`язку утримувати дитину, у т.ч. у визначеному розмірі, відсутні. Ухвалою судді від 28 квітня 2023 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді від 25 травня 2023 року, після усунення позивачем недоліків позовної заяви, позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Позивач у судове засідання не з`явилась, у заяві, яка надійшла до суду 17 травня 2023 року просила цивільну справу розглянути у судовому засіданні без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву чи клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за його відсутності. 15 червня 2023 року та 04 липня 2023 року, від імені відповідача на електронну адресу суду надійшли заяви про визнання позову. Однак, у зв`язку із тим, що заяви не підписані електронно-цифровим підписом, суд повертає їх без розгляду. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого висновку. Судом установлено, що 06 жовтня 2007 року сторони вступили в зареєстрований шлюб, про що Пришибською сільською радою Балаклійського району Харківської області зроблено відповідний актовий запис № 11/а.с.18/. Від шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] /а.с.17/. Відповідно до наданої суду копії довідки від 10 квітня 2023 року № 121, виданої старостою виконавчого комітету Донецької селищної ради, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею проживає дочка [PERSON] , [INFO] /а.с.19/. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному Кодексі України. За змістом статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частинами 1, 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, ураховуючи всі вищевикладені обставини, а також рівний обов`язок батьків щодо утримання дитини, те, що відповідач є батьком малолітньої дитини, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі досягнуто не було, відповідач є працездатним, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню, а з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду 11 квітня 2023 року, і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а у разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Крім того, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, а позивач звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», з відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1\~073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved