Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення 3 % річних від простроченої суми грошового зобов`язання за кредитним договором посилаючись на те, що між позивачем та [PERSON] 08 лютого 2008 року було укладено кредитний договір № 379 к-ф. Згідно ч. 1ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. В забезпечення зобов`язань за кредитним договором був укладений договір поруки № 379 к-ф від 08.02.2008 року між банком, позичальником та відповідачем. За умовами п. 1.1. договору поруки поручитель зобов`язалася перед банком відповідати за виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору № 379 к-ф від 08.02.2008 року. Ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що також передбачено і умовами п. 1.2. договору поруки. Відповідно до п. 1.3. договору поруки, поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж об`ємі, що і позичальник - за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки ( штрафи, пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язань - в повному об`ємі. За умовами п. 2.1. договору поруки, у випадку невиконання позичальником зобов`язань по кредитному договору, банк звертається з письмовою вимогою про виконання зобов`язань одночасно до позичальника та поручителя. Відповідно до п.2.2, договору поруки, поручитель зобов`язаний не пізніше 2-х днів з дати письмової вимоги перерахувати суму заборгованості позичальника за кредитним договором. Рішенням Полтавського районного суду по справі № 545/2758/13-ц від 06.09.2013 р. позов задоволено, стягнути із солідарних боржників на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованість по кредитному договору № 379 к-ф від 08.02.2008 року, а саме з відповідача заборгованість на суму 19 072,22 доларів США, з них: - \~ \~ \~ \~заборгованість по кредиту - 7152,47 доларів США; - \~ \~ \~ \~заборгованість по процентам - 3646,69 доларів США; \~ \~ \~ \~ - \~ \~ \~ \~заборгованість по пені - 8273,06 доларів США, та сплачений судовий збір в загальній сумі; 1524,44 гривень - в рівних частках з відповідачів. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку заборгованості в період з 12.03.2017 р. по 23.02.2022 р. заборгованість в розмірі 3 % річних за 1096 днів з суми боргу 10799,16 доларів США становить 1 605,67 доларів США, що по курсу НБУ станом на 02.01.2023р. 36,5686 грн. становить 58 717,10 грн. З урахуванням наведеного між сторонами існують правовідносини з повернення відповідачем отриманого у позивала кредиту, які позичальником не виконані, зобов`язання перед позикодавцем, кошти, отримані у кредит, не повернуті, а тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму основної заборгованості в розмірі 1605,67 доларів США або 53 263,18 гривень. Отже, 3 % річних щодо боргу 10 799,16 доларах США розраховуються множенням цієї суми на кількість днів прострочення - 1096, помноженої на 3, поділеної на 100 та поділеної на 365 (днів у році). Тобто 10 799,61 США х 1096 день х 3 :100 : 365 = 1 605,67 доларів США. У судове засідання представник позивача не з`явився надавши суду заяву з проханням розглядати дану справу у його відсутність, позов підтримав та просив задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Тому, суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності відповідача по наявним матеріалам справи в заочному порядку відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] 08 лютого 2008 року було укладено кредитний договір № 379 к-ф. Згідно ч. 1ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. В забезпечення зобов`язань за кредитним договором був укладений договір поруки № 379 к-ф від 08.02.2008 року між банком, позичальником та відповідачем. За умовами п. 1.1. договору поруки поручитель зобов`язалася перед банком відповідати за виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору № 379 к-ф від 08.02.2008 року. Ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що також передбачено і умовами п. 1.2. договору поруки. Відповідно до п. 1.3. договору поруки, поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж об`ємі, що і позичальник - за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки ( штрафи, пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язань - в повному об`ємі. За умовами п. 2.1. договору поруки, у випадку невиконання позичальником зобов`язань по кредитному договору, банк звертається з письмовою вимогою про виконання зобов`язань одночасно до позичальника та поручителя. Відповідно до п.2.2, договору поруки, поручитель зобов`язаний не пізніше 2-х днів з дати письмової вимоги перерахувати суму заборгованості позичальника за кредитним договором. Рішенням Полтавського районного суду по справі № 545/2758/13-ц від 06.09.2013 р. позов задоволено, стягнути із солідарних боржників на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованість по кредитному договору № 379 к-ф від 08.02.2008 року, а саме з відповідача заборгованість на суму 19 072,22 доларів США, з них: - \~ \~ \~ \~заборгованість по кредиту - 7152,47 доларів США; - \~ \~ \~ \~заборгованість по процентам - 3646,69 доларів США; \~ \~ \~ \~ - \~ \~ \~ \~заборгованість по пені - 8273,06 доларів США, та сплачений судовий збір в загальній сумі; 1524,44 гривень - в рівних частках з відповідачів. Відповідно до ч. ч. 4, 5, 7 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду. Доказів виконання вказаного вище рішення суду та виконання зобов`язання за кредитним договором сторонами даної справи суду не надано. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку заборгованості в період з 12.03.2017 р. по 23.02.2022 р. заборгованість в розмірі 3 % річних за 1096 днів з суми боргу 10799,16 доларів США становить 1 605,67 доларів США, що по курсу НБУ станом на 02.01.2023 р. 36,5686 грн. становить 58 717,10 грн. З урахуванням наведеного між сторонами існують правовідносини з повернення відповідачем отриманого у позивала кредиту, які позичальником не виконані, зобов`язання перед позикодавцем, кошти, отримані у кредит, не повернуті, а тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму основної заборгованості в розмірі 1605,67 доларів США або 53 263,18 гривень. Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. 3 % річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році). Що стосується можливості і порядку визначення в рішенні суду еквівалента суми боргу в національній валюті, то Велика Палата Верховного Суду сформувала правову позиція у постанові від 04 липня 2018 року в справі № 14-134цс18, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Саме такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16. Висновки щодо можливості ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті і порядку визначення у рішенні еквівалента суми боргу в національній валюті містяться також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 761/12665/14-ц, у відповідності до якої, у разі зазначення в судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВП ВС від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц. Оскільки валютою кредиту сторони кредитного договору визначили - долари США, у рішенні Полтавського районного суду Полтавської області у справі від 06.09.2013 року № 545/2758/13-ц визначено суму боргу за кредитним договором у доларах США, то у відповідача, відповідно, існує обов`язок повернути суму кредиту саме в іноземній валюті, визначеній у кредитному договорі та у рішенні суду. Відповідно, при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні. Отже, 3 % річних щодо боргу 10 799,16 доларах США розраховуються множенням цієї суми на кількість днів прострочення - 1096, помноженої на 3, поділеної на 100 та поділеної на 365 (днів у році). Тобто 10 799,61 США х 1096 день х 3 :100 : 365 = 1 605,67 доларів США. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, а є підставою виникнення права на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. Такий правовий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц. Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, згідно ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved