Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 623, який вчинений 18.02.2022 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Ларисою Михайлівною, а також стягнути з відповідача на її користь судовий збір. Свої вимоги мотивує тим, що 01.12.2019 між нею та ТзОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» було укладено договір № МФ-3461900001373 на суму 9908,84 грн. Відповідно до п. 1.3 договору термін (дата) повернення кредиту 16.12.2019. Строк дії договору закінчився 29.12.2019. Окрім цього, вчинення виконавчого напису нотаріусом можливе лише на підставі нотаріально посвідченого договору, при наявності безспірності заборгованості перед стягувачем із дотримання ним строків звернення. Однак, всупереч наведеному, 18.02.2022 приватний нотаріус Журавльова Л.М. вчинила виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 623, про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором № МФ-3461900001373 від 01.12.2019, який не посвідчено нотаріально. Звертає увагу на той факт, що вказаний кредитний договір було укладено між нею та ТзОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс», тобто останній є кредитором. Однак, у вказаному виконавчому написі жодним чином не згадується про вказаного кредитора, зокрема, у ньому помилково вказано, що кредитний договір було укладено між нею та ТОВ «ФК «Фінмар». Не зрозумілі є підстави, з яких ТОВ «ФК «Фінмар» міг переуступити право вимоги відповідачу, оскільки жодного застереження про переуступку вимоги від ТзОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» до ТОВ «ФК «Фінмар» у спірному виконавчому написі немає. Про відсутність безспірності виконавчого напису вказує і строк, коли була нарахована пеня, а саме: строкова заборгованість за штрафами та пенями в розмірі 4904,90 грн. нарахована за період 22.03.2021 по 02.12.2021. Звертає увагу, що постановою КМУ від 11.03.2022 № 211 на всій території України запроваджено карантин. У зв`язку з чим пеня по вказаному кредитному договору нараховулася в період карантину, що є незаконним. З огляду на викладене, спірний виконавчий напис є протиправним і не є безспірним, оскільки вчинений на нотаріально не посвідченому кредитному договорі та з нарахуванням процентів за користування кредитом поза межами строків дії кредитного договору, а пеня, вказана у виконавчому написі, нарахована в період дії карантину. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.06.2023 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову, а третій особі подати письмові пояснення щодо позову. У строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачем не надано відзиву на позов без поважних причин, тобто своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався, хоча ухвалу про відкриття провадження по справі та копію позовної заяви з додатками було вручено особі за довіреністю, що підтверджується трекінгом поштового відправлення, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Суд ухвалює рішення у заочному порядку, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: 01.12.2019 між ТзОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та позивачкою [PERSON] було укладено договір № МФ-3461900001373 на суму 9908,84 грн. Відповідно до п. 1.3 договору термін (дата) повернення кредиту 16.12.2019 (а.с. 6). Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М. 18.02.2022 було вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 632, про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «ФК «Сіті Фінанс», якому ТзОВ «ФК «Фінмар» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № Ф22-03/21 від 22.03.2021 за кредитним договором № МФ-3461900001373 від 01.12.2019, укладеним між ТзОВ «ФК «Фінмар» та [PERSON] . Вказаним виконавчим написом з [PERSON] на користь ТзОВ «ФК «Сіті Фінанс» запропоновано стягнути заборгованість за період з 22.03.2021 по 02.12.2021 в загальному розмірі 23731,69 грн., яка складається з 9908,84 грн. - прострочена заборгованість за сумую кредиту, 1486,33 грн. - прострочена заборгованість за комісією, 7431,62 грн. - прострочена заборгованість за процентами та 500,00 грн. за вчинення виконавчого напису (а.с. 5). 11.08.2022 ТзОВ «ФК «Сіті Фінанс» звернулося до приватного виконавця Безрукого О.В. зі заявою, згідно з якою просить відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М., який зареєстровано в реєстрі за № 632 (а.с. 7). Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.08.2022 приватним виконавцем Безруким О.В. відкрито виконавче провадження № 69629655 з виконання виконавчого напису № 632, вчиненого 18.02.2022 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М., про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «ФК «Сіті Фінанс» заборгованості (а.с. 14). Таким чином між сторонами виник спір з приводу правомірності вчинення виконавчого напису нотаріусом про стягнення заборгованості з позивача на користь відповідача. Оцінка суду: суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з такого. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України "Про нотаріат" порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. В оспорюваному виконавчому написі приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Журавльова Л.М. посилається на статті 87-91 Закону України «Про нотаріат» та на п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до статті 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. У статті 88 вказаного Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документ, що встановлює прострочення виконання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Відповідно до ч. 2 ст. 265 КАС України у разі визнання рішенням суду нормативно-правового акта протиправним та нечинним, такий нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 18.02.2022, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між ТзОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та позивачкою, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, що не заперечується відповідачем, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У пунктах 20, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що нотаріусу не надавався оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, оскільки наданий нотаріусу кредитний договір № МФ-3461900001373 від 01.12.2019, який укладено між ТзОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та позивачкою [PERSON] , не посвідчений нотаріально, отже, не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. З огляду на викладене, в даному випадку у нотаріуса були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. А тому позовні вимоги позивача є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Розподіл судових витрат між сторонами: відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 1076,60 грн. сплаченого судового збору за подання позовної заяви (а.с.4) та 536,80 грн. (а.с. 13) судового збору за подання заяви про забезпечення позову. На підставі викладеного, ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат»,

Outcome: approved