Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача [PERSON] на її користь, на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та визначити їх у розмірі 1/4 частки всіх доходів на дитину щомісячно. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого у них [INFO] народився син [PERSON] . Рішенням суду від 04 липня 2014 року їхній шлюб розірвано, неповнолітнього сина залишено на проживання разом з нею. Окрім сина [PERSON] , на її утриманні також є ще син від другого шлюбу, [PERSON] , [INFO] . Вказує, що на утримання неповнолітнього сина [PERSON] витрачає більшість зароблених нею на двох роботах коштів, оскільки, крім постійних витрат на навчання, участь у гуртках, дитина потребує лікування, так як знаходиться на диспансерному обліку в Болехівській лікарні з діагнозом гіперметропічний астигматизм обох очей, амбліопія слабого ступеня обох очей. Рішенням Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 04.07.2014 року присуджено стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, до досягнення нею повноліття. Вказаний розмір аліментів є недостатнім, так як не покриває навіть мінімальних потреб дитини. На час призначення аліментів у такому розмірі відповідач ніде не працював, проте, на сьогоднішній день він служить у Збройних Силах України, має стабільний та значний дохід, а тому у нього є можливість виділити на утримання сина суму грошових коштів, яка б була достатньою для повноцінного забезпечення потреб дитини. За таких обставин просить змінити розмір аліментів та визначити їх в частині від доходу батька, а саме в 1/4 частині від заробітку (доходу) батька дитини. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, подавши письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позов повністю підтримує та просить його задоволити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 23). Відповідач [PERSON] відзиву на позов не подав, в судове засідання повторно не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, незважаючи на те, що про дату, час та місце розгляду справи був належно повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та розпискою про вручення повістки (а.с 18, 24). За таких обставин суд 29 червня 2023 року постановив ухвалу про заочний розгляд даної справи у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. У частині 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної\~Ради України\~№ 789-ХІІ\~від 27\~лютого 1991\~року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частини першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Стаття 11\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» встановлює, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до статті 51\~Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Обов`язок батьків по утриманню своїх дітей виникає з моменту народження дитини і зберігається до досягнення нею повноліття і являє собою як моральний, так і правовий обов`язок батьків. Сам факт народження дитини покладає на батьків обов`язки, зокрема, щодо її утримання. Відмови про недостатність коштів у платника аліментів не заслуговують на увагу. У батьків немає і не може бути більшої цінності за дитину, а тому її утримання має домінувати над усіма іншими витратами. Згідно статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною 5 статті 157 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] , є сторони по справі [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Рішенням Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 04.07.2014 року шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано, неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , залишено на проживання з матір`ю (а.с. 5-6). Рішенням Болехівського\~міського суду\~Івано-Франківської\~області від\~04.07.2014\~року стягнуто\~з [PERSON] \~на користь\~позивачки аліменти\~на утримання\~неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с. 5-8). З заключення ЛКК КНП «Центр первинної медичної допомоги» Болехівської міської ради від 03.05.2023 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , знаходиться на обліку в лікаря педіатра та офтальмолога з діагнозом змішаний астигматизм обох очей (а.с. 9). Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, за період з 4 кварталу 2022 року по 1 квартал 2023 року [PERSON] отримувала щомісячний дохід у виді заробітної плати від Управління освіти міськвиконкому, Гошівського ліцею та Управління освіти Долинської міської ради (а.с. 10). Також з свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що позивачка по справі [PERSON] є матір`ю неповнолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 4) В позовній заяві зазначено, що відповідач по справі перебуває на військовій службі Збройних Силах України. Відповідач з цього приводу заперечень чи будь-яких інших заяв та клопотань не заявляв. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина 3 статті 181 Сімейного кодексу України). Частиною 1 статті 182\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За приписами частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частина 1 статті 192\~Сімейного кодексу\~України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац 2 частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України). За положеннями статті 192 Сімейного кодексу України, зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 Сімейного кодексу України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі») (постанова Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13). Крім того, суд виходить з того, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини. Отже, враховуючи обставини справи, а також надані позивачкою докази на підтвердження своїх позовних вимог, суд приходить до переконання, що розмір аліментів, який заявлений є обґрунтованим, а тому слід змінити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання дитини з 1000 грн. до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення нею повноліття, що повністю відповідає вимогам ст. 182 та ст. 183 СК України. Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3\~Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. За таких обставин, враховуючи наведене вище та із урахуванням якнайкращого забезпечення інтересів дитини, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову та стягує аліменти в новому розмірі саме із дня набрання рішенням законної сили. З частини 6 статті 141\~Цивільного процесуального\~кодексу України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно пункту 3 частини 1 статті 5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про збільшення розміру аліментів. Враховуючи те, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги про збільшення розміру аліментів, тому суд дійшов висновку про стягнення судового збору у розмірі 1073,60 грн з відповідача в дохід держави. На підставі вищевикладеного, відповідно до статті 51 Конституції України, статей 141, 180-182, 184, 191, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved