Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-10 00:00:00

17 березня 2023 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] із вимогою розірвання шлюбу. ( а. с. 1-3). В обґрунтування позову вказала на те, що 19 грудня 2020 року між сторонами був укладений шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Позивачка зазначила, що між ними склалися непрості відносини і фактично шлюбні стосунки припинені, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Сторони мають протилежні інтереси та погляди на життя, між ними втрачено почуття любові та довіри. Тому прохає суд шлюб між нею та відповідачем розірвати. Від шлюбу сторони мають спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , Ухвалою суду\~від 18\~квітня 2023\~року у\~справі відкрито\~спрощене позовне\~провадження з\~викликом сторін\~та призначено\~судове засідання\~на 17\~травня 2023\~року (а.\~с.\~26),\~копія якої надіслана учасникам справи 18 квітня 2023 року за вихідним № 10292/23-вих/2/204/1721/23 (а. с. 27). Ухвалою суду від 11 липня 2023 року у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено. Представник позивачки у судове засідання не з`явися, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, прохав позов задовольнити. Не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення (а. с. 42). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином під особистий підпис у розписці (а. с. 36), заяви про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду справи до суду не надходило, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та, спираючись на вимоги ст. ст. 223, 247, 280 ЦПК України, ухвалив заочне рішення без фіксування судового процесу технічними засобами. 19 грудня 2020 року у Шевченківському районному у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), між [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~уродженим у\~с.\~Низи Кременчуцького\~району Полтавської\~області,\~та [PERSON] , [INFO] , уродженою у м. Дніпрі, укладено шлюб, про що складено актовий запис № 665, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 19 грудня 2020 року (а. с. 10). Прізвище позивачки після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 13) Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Приписами ст.\~13\~ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимогами ст.\~77\~ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Нормою ст.\~81\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ст.\~24\~СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст.\~56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з вимогами ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Приписами ч. 2 ст.\~112\~СК України визначено, що суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Зважаючи на принцип рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що зазначено в статті 16 Конвенції "Про дискримінацію жінок" в ч. 1 підпункту "с", "однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання". Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Оскільки жоден з подружжя за час перебування справи у суді не висловив бажання щодо примирення, приймаючи до уваги договірну природу шлюбу та принцип добровільності, суд дійшов переконливого висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки, тому шлюб слід розірвати. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача понесені позивачкою судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved