Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-03 00:00:00

Позивач через свого представника звернулась до суду із вказаною заявою. В обґрунтування\~вимог вказує,\~що з\~початку війни\~24\~лютого 2022\~року,\~будучи вагітною,\~вона виїхала\~за кордон\~до Республіки\~Польща у\~м.\~Сьрем.\~ [INFO] народила\~сина [PERSON] .\~На дату\~народження дитини,\~його батько\~ [PERSON] перебував\~на території\~України.\~У зареєстрованому\~шлюбі на\~той час\~вони не\~перебували.\~У витязі\~про народження\~сина його\~батьком вказано\~ [PERSON] \~(на\~підставі ч.2\~ст.\~61\~Закону Польщі\~«Право про\~акти цивільного\~стану»).\~Згодом позивач\~із сином\~повернулась до\~України.\~04\~лютого 2023\~року вона\~зареєструвала шлюб з відповідачем, змінивши своє прізвище. В подальшому сторони звернулись до органів ДРАЦС щодо виготовлення свідоцтва про народження дитини українського зразка, однак, працівники установи в усному порядку повідомили, що не мають таких повноважень, зазначили, що вирішення питання можливе в судовому порядку. З огляду на наведене, позивач просить суд встановити факт батьківства [PERSON] , [INFO] , по відношенню до [PERSON] , [INFO] . Представник позивача і письмовій заяві просить здійснювати розгляд справи без його участі, вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач у заяві від 04 липня 2023 року просить здійснювати розгляд справи без його участі, позов визнає та просить задовольнити. Представник Луцького ВДРАЦС у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 лютого 2023 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 04 лютого 2023 року (а.с.7). Дошлюбне прізвище [PERSON] « [PERSON] ». Згідно повного витягу з актового запису про народження позивач є матір`ю [PERSON] , [INFO] , який народився у м. Сьрем Республіки Польща (а.с.14). Батьком дитини вказано [PERSON] (дані внесено зі слів матері та на підставі ч.2 ст. 61 Закону Польщі «Право про акти цивільного стану» (а.с.14 зворот). Відповідно до змісту позовної заяви, [PERSON] та [PERSON] на момент народження сина проживали однією сім`єю без офіційної реєстрації шлюбу, однак позивач, будучи вагітною, на час початку повномасштабного вторгнення рф в Україну виїхала до Республіки Польща, а чоловік залишився в Україні. Згідно відповіді Торчинської селищної ради Луцького району Волинської області від 08 березня 2023 року №27/02-23 [PERSON] , його дружина [PERSON] та син [PERSON] на даний час проживають разом в [ADDRESS] , ведуть спільне господарство з батьками відповідача (а.с.22), вказне також стверджується актом обстеження умов проживання від 08.03.2023 року (а.с.20) та актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї (а.с. 21). Відповідач визнає позовні вимоги, вважає себе батьком дитини. Зазначене також підтверджується наявними в матеріалах справи фотографіями (а.с.24-29). Вказані докази в контексті положень ст.ст.76-80 ЦПК України, є належними та допустимими. Згідно ч. 1 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття; позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. У відповідності до ч. 1 ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. При розгляді спору щодо визнання батьківства суд виходить зі змісту ч. 2 ст. 128 СК України, відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Таким чином судом взято до уваги те, що сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved