Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Позивач зазначає, що на момент смерті мати була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . Позивач стверджує, що внаслідок смерті матері відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме на 24/ 100 частини житлового будинку [ADDRESS] . Вказана частина будинку належала матері на підставі ухвали Ірпінського суду Київської області від 01 жовтня 1999 року про затвердження мирової угоди від 01 жовтня 1999 року, Витягу про державну реєстрацію прав КП «Бучанське бюро технічної інвентаризації». Позивач звертає увагу суду, що 26/100 частин житлового будинку [ADDRESS] належать [PERSON] на підставі мирової угоди, затвердженої ухвалою Ірпінського суду Київської області 01 жовтня 1999 року;1/12 частина житлового будинку [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] ; 5/12 частин житлового будинку [ADDRESS] належать [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] . Позивач зауважує, що у встановлений законом строк прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Позивач наголошує, що заповіту мати не залишила та вона є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері. Брат позивача [PERSON] помер [INFO] у віці 9 років, батько позивача [PERSON] , помер [INFO] . Позивач зазначає, що вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Проте з кінця 2018 року постійно проживала разом із матір`ю, яка потребувала постійного стороннього догляду та допомоги, за адресою: [ADDRESS] . Причина смерті матері: хвороба, зумовлена ВІЛ проявами мікобактеріальної інфекції, поліорганна недостатність, викладені обставини підтверджуються довідкою про причину смерті, актом депутата Ірпінської міської ради Київської області. Позивач стверджує, що в березні 2020 року вона звернулася до приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області з метою оформлення своїх спадкових прав після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Проте з`ясувалося, що позивач не має можливості оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі, оскільки вона та спадкодавець зареєстровані за різними адресами, викладені обставини підтверджуються постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, витягом зі спадкового реєстру, витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі. Позивач зазначає, що оскільки на час відкриття спадщини вона постійно проживала із спадкодавцем, тому вважає, що має право успадкувати та оформити нерухоме майно, що належало за життя її матері - [PERSON] , однак, через відмову нотаріуса, позбавлена можливості здійснити це в позасудовому порядку, у зв`язку із чим змушена звернутися до суду. 30 листопада 2020 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області відкрито провадження у справі. 26 травня 2021 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області витребувано у приватного нотаріуса Ірпінськогоміського нотаріального округу Шурпінова В.І. належним чином, завірену копію спадкової спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 09 червня 2023 року на виконання ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 26 травня 2021 року приватним нотаріусом Шурпіновим Василем Івановичем було надано до суду копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В судове засідання заявник не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Згідно заяви, поданої представником заявника, просить розгляд справи проводити у їх відсутність, позов задовольнити. В судове засідання заінтересовані особи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені відповідно до вимог процесуального законодавства, в тому числі, шляхом розміщення оголошення на сайті Судової влади України, заяв, заперечень суду не надали, не повідомили суд про причини неявки та не надали доказів на підтвердження поважності причин неявки в судове засідання, у зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу за їх відсутності за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 22.07.1982 року Ірпінським ЗАГСом Київської області . Підставою зміни прізвища [PERSON] на « [PERSON] » є свідоцтво про шлюб від 21.05.2011 року, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бучанською міського управління юстиції у Київській області. Відповідно до свідоцтва про смерть, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , про що Бучанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області зроблено актовий запис за № 214, відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Бучанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] , який є чоловіком померлої [PERSON] , помер [INFO] , про що Бучанською селищною радою Київської області, зроблено актовий запис 55, відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Бучанської селищною радою Київської області. Згідно з свідоцтва про смерть [PERSON] ,, який є сином померлої [PERSON] , помер [INFO] , про що Бучанською селищною радою Київської області, зроблено актовий запис 81, відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Бучанської селищною радою Київської області. Відповідно до ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 01 жовтня 1999 року, Мирової угоди від 01 жовтня 1999 року, Витягу про державну реєстрацію прав КП «Бучанське бюро технічної інвентаризації»: 24/ 100 частини житлового будинку [ADDRESS] , вказана частина будинку належала [PERSON] ; 26/100 частин житлового будинку [ADDRESS] належать [PERSON] ; 1/12 частина житлового будинку [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про прово на спадщину за законом після смерті [PERSON] ; 5/12 частин житлового будинку [ADDRESS] належать [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] . 14 березня 2020 року [PERSON] звернулася із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину після смерті своєї матері, [PERSON] , яка померла [INFO] , проте постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16 березня 2020 року, приватним нотаріусом Шурпіновим Василем Івановичем було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] , оскільки позивач та спадкодавець зареєстровані за різними адресами, а [PERSON] , подала заяву про прийняття спадщини після закінчення шестимісячного строку для її прийняття. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи від 07.06.2019 року, виданою Відділом реєстрації місця проживання Бучанської міської ради, [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 27.08.1983 року по 07.06.2019 рік. Відповідно до акту депутата Бучанської міської ради від 20.10.2020 року громадянка [PERSON] , 1982 року народження, яка не зареєстрована, але проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно вищевказаної довідки, [PERSON] та її мати - [PERSON] постійно проживали разом по день її смерті, вели спільне господарство та поховання матері [PERSON] провела за власні кошти. Відповідно до пояснень свідка [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] постійно проживала разом з матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , за вищевказаною адресою станом на час відкриття спадщини. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. У своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно роз`яснень викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Такий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 22 вересня 2021 року по справі № 227/3750/19 (провадження - № 61-16069св20). Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Враховуючи вищевикладене та досліджені докази, показання свідка, які підтверджують факт постійного проживання заявника [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, будь-які інші докази, спростовуючі доводи заявника, які підтверджені письмовими доказами, в справі відсутні, а тому подана [PERSON] заява про встановлення факту проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved