Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-27 00:00:00

Позивач зазначила, що відповідач є матір`ю [PERSON] , [INFO] , відомості про батька дитини внесені до актового запису про її народження згідно ст. 135 СК України. Відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, через що [PERSON] постійно проживає із бабусею, яка її виховує та утримує. Через викладене просить позбавити відповідачку батьківських прав на дочку. В судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідачка подала заяву, якою позов визнала. Представник третьої особи подав заяву про розгляд справи без його участі та висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав на дочку [PERSON] , [INFO] . Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідач є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Згідно акту обстеження умов проживання (а.с.22), складеному службою у справах дітей Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, дитина проживає в квартирі [ADDRESS] , із бабусею - позивачем у справі. Матір [PERSON] , відповідач у справі, проживає і зареєстрована за іншою адресою. Зі слів позивача встановлено, що [PERSON] мешкає із нею від свого одноріччя, матір зловживає алкогольними напоями і матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Згідно характеристики від 20.08.2022р. КЗ «ЗОШ № 98» Дніпровської міської ради, учениця [PERSON] мешкає із бабусею [PERSON] , яка опікується навчанням і вихованням дівчинки, підтримує зв`язок з класним керівником, цікавиться успіхами та станом здоров`я дитини. Матір участі у життя дитини не бере, до шкоди не приходить, навчанням і вихованням дитини не цікавиться (а.с.17). Згідно інформації Комунального закладу освіти «Багатопрофільний навчально-реабілітаційний центр № 6» Дніпропетровської обласної ради, де навчалася [PERSON] з 01.09.2010 по 20.06.2017р., за період навчання до закладу дівчинку переважно приводила і забирала бабуся [PERSON] . Матір [PERSON] періодично з`являлася до закладу, але навчальними досягненнями дитини не цікавилася (а.с.19). Орган опіки та піклування надав суду висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, позаяк було встановлено, що відповідач самоусунулась та свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не виявляє до доньки будь-якої материнської уваги та турботи, не займається її вихованням та утриманням, не піклується про її фізичний, духовний, моральний розвиток, не має материнських почуттів до дитини до дитини, не має бажання із нею спілкуватись, налагоджувати стосунки, проживати з дитиною. Суд зазначає, що відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Положеннями вищевказаної статті визначено основні положення з виховання дітей. Для здійснення цього завдання батьки наділяються батьківськими правами, тобто правом на особисте виховання своїх дітей, піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьківські права є в той же час і обов`язками батьків по вихованню дітей, тому що батьки не тільки володіють правом на виховання дитини, а й мають обов`язок її виховувати. Нездійснення ними своїх прав тягне за собою або повну їх втрату, або тимчасове позбавлення цих прав. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14-ти років. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.п. 15, 16 Постанови № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З урахуванням викладеного, позиції відповідача, яка позов визнала, подавши власноруч написану заяву, а також приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, слід задовольнити позов. Судові витрати розподілити згідно положень ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved