Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування позову вказав , що 27.04.2021 року сторонами було укладено кредитний договір в електронній формі, згідно з яким відповідач отримала кредит у розмірі 60 000 грн. на строк 24 тижні - до 12.10.2021 року, на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 0,86587500% в день (фіксована ставка), із сплатою комісії за надання кредиту в розмірі 9 000,00 грн., який зобов`язалася повернути, сплатити проценти у порядку та на умовах, визначених договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів. Проте відповідач свої зобов`язання за договором не виконала, має заборгованість в розмірі 81 442,25 грн., яку позивач прохав стягнути. Ухвалою суду від 07.04.2023 року провадження у справі відкрито та призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження. У відзиві на позов, який надійшов на адресу суду 25.04.2023 року, відповідачне визнавала позов в повному обсязі та заперечувала проти його задоволення, посилаючись на те, що позивачем не наданодоказів в підтвердження факту укладення між сторонами кредитного договорута передачі позивачем відповідачеві за умовами договоругрошовихкоштів. Окрім того, вважає, позивач не обгрунтував розмір заборгованості за користування позикою ( а.с.63-64). У відповіді на відзив від 02.05.2023 рокуТОВ «Бізнес Позика» не погоджується з доводами відповідача, наведеними у відзиві, та вважає, що вони не можуть розглядатись в якості підстав для відмови у задоволенні позову. Позивач вказує, що факт укладення кредитного по договору , передачі відповідачеві грошових коштів та розмір заборгованості, що підлягає стягненню, підтверджується належними та допустимими доказами ( а.с.70-77). Ухвалою суду від 29.05.2023 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, представник позивача та відповідач не з`явилися . Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі ( а.с.98-100). Відповідачем також подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в задоволенні позову прохала відмовити ( а.с 64). Відповідно до ч.2 ст.247ЦПК України,у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши докази по справі , як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі , виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 27.04.2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір № 187449-КС-003 про надання кредиту (а.с. 14), за умовами якого кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 60 000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник [PERSON] зобов`язується повернути кредит, сплатити плату за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів. Розмір та порядок нарахування плати за користування (сума коштів, яка виражена в процентах, за користування кредитом), термін дії договору визначається в п. 1 договору. Так, умовами кредитного договору визначено: строк кредиту- 24 тижні; процентна ставка в день- 0,86587500, фіксована; комісія за надання кредиту-9000 грн.; загальний розмір наданого кредиту- 60000 грн.; термін дії договору до 12.10.2021. Пунктом 2 договору сторони передбачили, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахування дня видачі кредиту та дня повернення його згідно графіку (графік погашення кредиту визначений сторонами в п. 3 договору). ТОВ «Бізнес Позика» своєчасно та в повному обсязі виконало зобов`язання за договором № 187449-КС-003 про надання кредиту, перерахувавши 27.04.2021 року відповідачу на картковий рахунок [NUMBER] , вказаний позичальником [PERSON] в особистому кабінеті, грошові кошти у розмірі 60 000 грн. одним платежем, що підтверджується платіжною інструкцієюАТ КБ «ПриватБанк»№ [NUMBER] від 27.04.2021 року (а.с. 24). Відповідно до інформаційних довідок ТОВ «Платежі онлайн» ТМ Platonвідповідач у рахунок погашення отриманого кредиту та сплати процентів за користування кредитом здійснила 9 платежів онлайн через платіжний сервіс «Platon», а саме: 07.11.2021 року - 1100 грн. (довідка №108/03 від 09.03.2023 р.), 12.05.2021 року - 11000 грн. (довідка №103/03 від 09.03.2023 р.), 31.05.2021 року - 11000 грн. (довідка №104/03 від 09.03.2023 р.), 31.07.2021 року - 11000 грн. (довідка №105/03 від 09.03.2023 р.), 17.08.2021 року - 11000 грн. (довідка №106/03 від 09.03.2023 р.), 13.09.2021 року - 11000 грн. (довідка №107/03 від 09.03.2023 р.), 25.11.2021 року - 1000 грн. (довідка №109/03 від 09.03.2023 р.), 23.12.2021 - 2000 грн. (довідка №110/03 від 09.03.2023 р.), 31.01.2022 року - 1000 грн. (довідка №111/03 від 09.03.2023 р.) (а.с.5-9). Згідно з наданим позивачем розрахунком станом на 14.03.2023 року утворилась заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором, що підтверджується випискою з балансового рахунку, та становить 81 442,25 грн. (вісімдесят одна тисяча чотириста сорок дві гривні 25 копійок),з яких: - заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом - 23 433,49 грн.; - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом - 55 942,39 грн.; - заборгованість за нарахованою комісією за надання кредиту - 2 066,37 грн. (а.с.81). Розрахунокрозміру заборгованості [PERSON] за кредитним договором, наданий позивачем суду, відповідає умовам договору та вимогам закону. Відповідачка не спростувала наданий позивачем розрахунок заборгованості, доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договору не надала, до позивача із заявою про розірвання кредитного договору не зверталася. Таким чином, судом встановлено, що станом на день подачі позову до суду( 14.03.2023року ) відповідач борг за кредитним договором в розмірі 81 442,25 грн. не повернула . Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі. Статтею 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Як вбачається з матеріалів справи , перед заповненням заявки та до укладання договору, відповідач самостійно ознайомилась з інформацією про умови кредитування, розміщеній на сайті позивача за посиланням: [INFO] , після чого заповнила заявку, тим самим зареєструвавшись в ПС та створивши Особистий кабінет (після авторизації, яка проходить шляхом введення логіна Особистого кабінету, тобто за номером мобільного телефона, зазначеного [PERSON] і одноразового ідентифікатора), доступ до якого присутній лише у споживача, а не кредитодавця. При реєстрації та вході в Особистий кабінет позичальника при укладенні договору відповідачем було використано фінансовий номер телефону [NUMBER] та електронну пошту elenadidenko.ua@gmail.com., що підтверджується візуальною формою послідовності дій щодо укладення електронного договору Кредитний договір № 187449-КС-003 містить відмітку про підписання його одноразовим ідентифікатором «Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором G-6155 27.04.2021 14:36:49» (а.с.14 на звороті). На підтвердження укладення договору №187449-КС-003 від 27.04.2021 року позивачем надано візуальну послідовність укладення цього договору, з якої вбачається, що 27.04.2021 о 13:29:18 клієнт, використовуючи номер телефону [NUMBER] , зайшла у особистий кабінет на сайті https://my.bizpozyka.com, підтвердила номер мобільного телефону, ознайомилася з умовами надання кредиту, умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, здійснила акцептування кредитного договору шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с.15). Одноразовий ідентифікаторG-6155 направлявся відповідачеві шляхом надсилання повідомлення на її мобільний номер [NUMBER] , який вказувався нею при реєстрації на сайті. Суд звертає увагу, що цей номер також вказаний відповідачем як її номер телефону у процесуальних документах, що подавались до суду під час розгляду справи. Саме на цей номер телефону [NUMBER] був відправлений та доставлений одноразовий ідентифікатор «6-6155», яким був підписаний кредитний договір, що підтверджується як візуальною формою послідовності дій щодо укладення електронного договору, так і безпосередньо змістом зазначеного кредитного договору, в якому також відображується зазначений одноразовий ідентифікатор «G-6155». Отже, кредитний договір був підписаний відповідачем [PERSON] 27.04.2021 року о 14:36:49 шляхом введення одноразового ідентифікатора G-6155 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://my.bizpozyka.com, відправленого відповідачеві на її номер телефону [NUMBER] , визначений нею як фінансовий, у відповідності до норм статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» та статті ст. 207 Цивільного кодексу України Верховний Суд в постанові від 12.01.2021 року по справі № 524/5556/19 підтверджує, що суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними за та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс- повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині». Таким чином, встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір позики у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомилась та погодилась з ними. Крім того , зробивши дев`ять платежів по погашенню боргу на виконання умов кредитного договору, відповідач вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту № 187449-КС-003 від 27.04.2021р. Вищезазначене твердження відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду викладеній у Постанові від 23.12.2020 по справі №127/23910/14-ц. а саме , що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. У зв`язку з чим, твердження відповідача про відсутність доказів укладення між сторонами кредитного договору та що вона не підписувала кредитний договір є безпідставними. Також безпідставними є доводи відповідача про відсутність доказів передачі позивачем їй кредитних коштів , оскільки судом встановлено, що 27.04.2021р. позивач видав відповідачу кредит у розмірі 60 000,00 грн. на картковий рахунок вказаний позичальником в особистому кабінеті, що підтверджується витягом з анкети клієнта, платіжною інструкцією позивача № 27401 від 27.04.2021р., виконаною АТ «КБ «Приватбанк» , в якій чітко та однозначно зазначаються всі реквізити відповідача, включаючи його РНОКПП, реквізити кредитного договору, сума перерахування відповідає сумі кредиту, номер платіжної картки відповідача відповідає номеру картки, зазначеному у витягу з анкети клієнта,тобто факт видачі позивачем відповідачеві грошових коштів в розмірі 60000 грн. за кредитним договором є доведеним. Крім того, не заслуговують на увагу доводи відповідача щодо необгрунтування позивачем заборгованості за відсотками, оскільки судом встановлено, що нарахування відсотків за кредитним договором здійснювалось позивачем належним чином та у повній відповідності до умов кредитного договору та Правилнадання споживчих кредитів, а саме: щоденно та виключно протягом строку користування кредитом, визначеним в пункті 1 Кредитного договору, тобто до 12 жовтня 2021 року; за щоденною фіксованою процентною ставкою, зазначеною в пункті 1 Кредитного договору (0,86587500% в день); за фактичну кількість календарних днів користування Кредитом, але лише протягом строку користування ним та до закінчення дії Кредитного договору (до 12.10.2021р.); лише на залишок неповернутої суми Кредиту, що підтверджується вищенаведеними доказами , дослідженими судом. В свою чергу відповідач не спростувала наданий позивачем розрахунок заборгованості та не надала власний контрозрахунок. Зазначена позиція повністю узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним в постанові від 11.07.2018 року у справі № 753/7883/15 у відповідності до якого, доводи сторони про необгрунтованість розрахунку заборгованості є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку. Отже, суд приходить до висновку, що загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за кредитним договором №187449-КС-003 від 27.04.2021 року складає 81 442,25 грн. Таким чином, аналіз змісту вищезазначених норм права та встановлених судом фактів свідчить про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача згідно зі ст. 141 ЦПК України

Outcome: approved