Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

У січні 2023 року позивач звернувся до Києво-Святошинського\~районного суду\~Київської області з позовом до [PERSON] \~,\~третя особа:\~ [PERSON] про стягнення\~в порядку\~регресу витрат,\~пов`язаних з\~виплатою страхового\~відшкодування. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11 листопада 2020 року, близько 16 години ЗО хвилин на перехресті вулиць Соборна-Бишівська в с. Софіївська Борщагівка з вини відповідачки [PERSON] , яка керувала автомобілем «Тойота», р.н.з. [NUMBER] , сталася дорожньо-транспортна пригода. На дату скоєння цієї пригоди водій, [PERSON] не мала чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, про що свідчить відсутність інформації щодо страхування даного транспортного засобу в Єдиній централізованій базі даних МТСБУ. Вина відповідача підтверджується\~постановою Києво-Святошинського\~районного суду\~Київської області\~від 23.11.2020\~року.\~Так,\~в результаті\~вищевказаної пригоди\~був пошкоджений\~автомобіль «ШКОДА»,\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~що належить\~ [PERSON] цивільно-\~правова відповідальність\~якого була\~застрахована в\~АТ СК\~«Аркс»,\~згідно Полі\~№ АО/4686900,\~що діяв\~на момент\~ДТП.\~Згідно Звіту\~№ 2938\~від 28.11.2020\~року,\~складеного ФОП\~ [PERSON] \~розмір матеріальної\~шкоди визначений\~як вартість\~відновлювального ремонту\~з урахуванням\~зносу та\~ПДВ становить 6816\~грн.\~91\~коп.\~Регламентна сума\~без ПДВ склала 6491\~грн.\~60\~коп.\~У зв`язку з залученням оцінювача відповідно до положень ст. 40 цього Закону МТСБУ понесло витрати в розмірі 1550 грн. 00 коп. 13 листопада 2020 року потерпілий повідомив про страховий випадок та з метою отримання відшкодування звернувся в МТСБУ. У зв`язку з настанням події, передбаченої п. п. а п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ 22 грудня 2020 року перерахувало потерпілому суму страхового відшкодування в розмірі 6491 грн. 60 коп. Враховуючи вище викладене позивач просив суд стягнути з [PERSON] \~ на користь Моторного (транспортного)\~страхового бюро\~України кошти в розмірі понесених витрат в сумі 6491,60 грн., витрати за послуги експерта у розмірі 1550,00 грн., та судовий збір. Ухвалою від 23.01.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 274 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі та позовну заяву відповідачу направлено рекомендованим листом, проте на адресу суду повернувся конверт з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». Згідно ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України\~(надалі -\~ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 11.11.2020 приблизно о 16 годині 30 хвилин водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Toyota Avensis, д/н [NUMBER] , на регульованому перехресті вулиць Соборна Бишівська в с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району, Київської області, при повороті ліворуч не надала переваги в русі транспортному засобу Skoda, д/н [NUMBER] , який рухався у зустрічному напрямку прямо, допустила зіткнення з транспортним засобом Skoda, д/н [NUMBER] , в результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження, своїми діями водій [PERSON] порушила п.16.6. ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Постановою Києво-Святошинського\~районного суду\~Київської області\~від 23.11.2020\~рокуу справі №369/14635/20 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП. У відповідності з ч. 4\~ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга\~статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Таким чином, вина [PERSON] , у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Судом достовірно встановлено, що момент скоєння ДТП відповідач не мав Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в зв`язку з чим власник пошкодженого автомобіля Skoda, д/н [NUMBER] , звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з повідомленням про ДТП та заявою про відшкодування шкоди. Згідно Звіту\~№ 2938\~від 28.11.2020\~року,\~складеного ФОП\~ [PERSON] \~розмір матеріальної\~шкоди визначений\~як вартість\~відновлювального ремонту\~з урахуванням\~зносу та\~ПДВ становить 6816\~грн.\~91\~коп.\~Регламентна сума\~без ПДВ склала 6491 грн. 60 коп. У зв`язку з залученням оцінювача відповідно до положень ст. 40 цього Закону МТСБУ понесло витрати в розмірі 1550 грн. 00 коп. У зв`язку\~з настанням\~події,\~передбаченої п.\~п.\~а п.\~41.1\~ст.\~41\~Закону,\~МТСБУ 22\~грудня 2020\~року перерахувало\~потерпілому суму\~страхового відшкодування\~в розмірі\~6491\~грн.\~60\~коп. Відповідно до\~ст. 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч.1\~ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала. Положеннями ч.ч.1,2\~ст.1187 ЦК України\~передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, серед іншого, транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Положенням ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно з п. 41.1. а)\~Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"\~МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7\~статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. У відповідності з ч. 1\~ст. 1191 ЦК України\~та п. 38.2.1.\~ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"\~МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно п. 40.3\~ст. 40 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у\~статті 41 цього Закону. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей\~1166,\~1187 ЦК\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Отже, до позивача перейшло право вимоги до відповідача в межах фактичних витрат. Таким чином, оцінюючи належність допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого страхового відшкодування у розмірі 6491,60 грн. та витрати за послуги експерта в розмірі 1550,00 грн. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2684,00 грн., який був сплачений позивачем при подачі до суду даного позову.

Outcome: approved