Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу земельних ділянок: площею, 0.4001 га, місце розташування:Тернопільська область Бучацький район Трибухівська сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки 6121282000:01:002:0170, цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства та площею 0.03799 га, місце розташування с. Трибухівці, Бучацький район Тернопільська область, та кадастровий номер земельної ділянки 6121282000:02:002:0251, цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, укладений 12.10.2020 між [PERSON] , РНОКПП № [NUMBER] (за договором покупець) та громадянкою Російської Федерації [PERSON] , РНОКПП № [NUMBER] (за договором продавець); визнати за [PERSON] , РНОКПП № [NUMBER] , яка зареєстрована і проживає за адресою [ADDRESS] право власності на земельну ділянку площею 0,4001 га, місце розташування: Тернопільська область Бучацький район Трибухівська сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки 6121282000:01:002:0170, цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства та земельну ділянку площею 0.03799 га, місце розташування с. Трибухівці, Бучацький район Тернопільська область кадастровий номер земельної ділянки 6121282000:02:002:0251, цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 06 червня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні. 23 червня 2023 року на адресу Бучацького районного суду Тернопільської області надійшов відзив на позов від представника відповідача [PERSON] , згідно якого позовні вимоги визнає, зазначає, що після смерті свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] згідно свідоцтва на право на спадщину успадкувала земельні ділянки площею 0,4001 га, місце розташування: Тернопільська область, Бучацький район, Трибухівська сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки 6121282000:01:002:0170, цільове призначенням - для ведення особистого селянського господарства та земельну ділянку площею 0,03799 га, місце розташування с.Трибухівці, Бучацький район, Тернопільська область кадастровий номер земельної ділянки 6121282000:02:002:0251, цільове призначенням - для ведення особистого селянського господарства. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 05.10.2020 право власності на вказані земельні ділянки зареєстровано за громадянкою російської федерації [PERSON] . Оскільки, згідно Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства не можуть мати у власності землі сільськогосподарського призначення і такі землі протягом року підлягають відчуженню, відповідач домовилась із позивачем стосовно продажу останній цих земельних ділянок. 12 жовтня 2020 року позивач та відповідач уклали договір купівлі-продажу земельних ділянок з кадастровим номером 6121282000:01:002:0170 та 6121282000:02:002:0251 у простій письмовій формі. У цей же день позивач оплатила відповідачу обумовлену вартість земельних ділянок - 43579,20 гривень, що підтверджується квитанцією №62 від 12.10.2020, а відповідач віддала позивачу документи на земельні ділянки та самі земельні ділянки. Після укладення договору купівлі-продажу та отримання грошових коштів відповідачка відмовилась від завершення угоди, а саме від нотаріального посвідчення договорів, оскільки не бажала витрачати свій час на похід до нотаріуса, а 21.10.2020 відповідач виїхала назад до росії і у звя`зку із збройною агресією російської федерації проти України не збирається приїжджати в Україну для завершення угоди, а саме для нотаріального посвідчення договору. Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 26 червня 2023 року закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності. В судове засідання позивачка не з`явилася, згідно позовної заяви просить суд розглядати справу у її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, згідно поданого відзиву просить суд розглядати справу у її відсутності та відсутності відповідача. Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Згідно свідоцтва про право на спадщину законом НМК 182049 зареєстрованому в реєстрі №2850 від 05.10.2020, [PERSON] успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] земельну ділянку, площею 0,3799 га., місце розташування: Тернопільська область, Бучацький район, с.Трибухівці, кадастровий номер земельної ділянки 6121282000:01:002:0251, цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. Також, згідно свідоцтва про право на спадщину законом НМК 182048 зареєстрованому в реєстрі № 2849 від 05.10.2020, [PERSON] успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] земельну ділянку, площею 0,4001 га., місце розташування: Тернопільська область, Бучацький район, с.Трибухівці, кадастровий номер земельної ділянки 6121282000:01:002:0170, цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер довідки 226871067 від 05.10.2020 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер довідки 226804854 від 05.10.2020 право власності на вказані земельні ділянки зареєстровано за громадянкою російської федерації [PERSON] . Відповідно до ч.5 ст.22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземним громадянам, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам. Проте, за змістом ч.4 ст.81, ст.145 ЗК України допускається, що земельні ділянки сільськогосподарського призначення ці особи також мають право набувати, проте лише у спадщину, і протягом року зобов`язані їх відчужити, оскільки успадковані земельні ділянки сільськогосподарського призначення не можуть перебувати у приватній власності осіб без громадянства або іноземних громадян. У разі невиконання цієї вимоги настають передбачені пунктом «д» статті 143 цього Кодексу наслідки, а саме: право власності на земельну ділянку може бути примусово припинене за рішенням суду. На виконання вимог закону, 12.10.202 відповідач уклала з позивачем у простій письмовій формі договір купівлі-продажу земельних ділянок з кадастровими номерами 6121282000:01:002:0170 та 6121282000:01:002:0251, місце розташування: Тернопільська область, Бучацький район, с.Трибухівці, цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. За вказаним договором купівлі-продажу сторони узгодили, що вартість земельних ділянок становить 43579,20 грн., які позивач передала відповідачу під час укладання договору, а остання прийняла цю суму як належу оплату, що підтверджується квитанцією № 62 від 12.10.2020, з якої вбачається, що [PERSON] перерахувала на ім`я [PERSON] 43579,20 грн. за купівлю земельних ділянок сільськогосподарського призначення. Також, під час укладання договору відповідач передала позивачу документи на земельну ділянку та саму земельну ділянку. У своєму відзиві на позовну заяву відповідач визнала та підтвердила, що вона дійсно уклала з позивачем договір купівлі-продажу вказаних земельних ділянок, отримавши за них узгоджену у договорі вартість та передала право власності на них позивачу, але відмовилася від завершення угоди, а саме від нотаріального посвідчення договору, та у подальшому не збирається йти до нотаріуса. Як встановлено ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. За змістом ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно ч.2 ст.220 цього Кодексу якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. З приводу застосування ст.220 ЦК України в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зверталось увагу на те, що при розгляді таких справ суди повинні з`ясувати, чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. Судом встановлено, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу земельних ділянок, що підтверджується письмовими доказами, а саме договором від 12.10.2020, та відбулося повне виконання цього договору продавець (відповідач) отримала усю суму оплати за продані нею земельні ділянки, а покупцю (позивачу) було передано земельні ділянки та усі документи на них. Факт ухилення від нотаріального посвідчення договору відповідач повністю визнала у відзиві на позовну заяву, що порушує права позивача та робить неможливим захист її прав інакше, ніж шляхом звернення до суду. Також, судом враховується, що на час укладання спірного договору діяв мораторій на відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення. Вирішуючи це питання, суд застосовує правові висновки, що були викладені у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.01.2013р. №10-71/0/4-13 «Про деякі питання застосування норм Земельного кодексу України» та у листі від 16.05.2013р. №24-754/0/4-13 «Про практику розгляду судами цивільних справ з іноземним елементом», відповідно до яких пункт 15 розділу X «Перехідні положення» ЗК, яким було встановлено заборону купівлі-продажу або іншим способом відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення, не поширюється на правовідносини щодо обов`язкового продажу іноземцем земельної ділянки сільськогосподарського призначення, що передбачено ст.81 ЗК України, оскільки ці вимоги є імперативними і мають застосовуватись попри дію мораторію. Тобто, дія мораторію на обов`язкове відчуження іноземцем земельної ділянки сільськогосподарського призначення не розповсюджується. Таким чином, відсутні будь-які інші підстави недійсності правочину, окрім недотримання сторонами вимог щодо його нотаріального посвідчення. Оскільки судом встановлено юридичний склад, передбачений ч.2 ст.220 ЦПК України, то позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved