Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

Позивач ОСББ «ВОСХОД 3-Д» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості зі сплати внесків на утримання спільного майна співвласників багатоквартирного будинку. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 30.05.2018 р. було здійснено державну реєстрацію ОСББ «ВОСХОД 3-Д», що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 31.05.2018 р. Протоколом № 2 загальних зборів ОСББ «ВОСХОД 3-Д» від 12.07.2018 року затверджено розмір внесків на утримання будинку, споруд та прибудинкової території розмірі 5,55 гривень за м2 для 2-9-их поверхів будинку та 4,71 гривню за м2 для 1-их поверхів будинку, який введено в дію з 01.09.2018 року. Протоколом № 3 загальних зборів ОСББ «ВОСХОД 3-Д» від 25.10.2019 року було затверджено розмір внеску на утримання будинку, споруд та прибудинкової території у розмірі 6,73 гривні за м2 для 2-9-их поверхів будинку та 5,89 гривень за м2 для 1-их поверхів будинку, який введено в дію з 01.11.2019 року. Відповідач є власником квартири [ADDRESS] , загальною площею 86,7 м2, тому на нього в обов`язковому порядку поширюються рішення загальних зборів ОСББ «ВОСХОД 3-Д». Відповідач обов`язок зі сплати внесків на утримання багатоквартирного будинку, прибудинкової території на користь ОСББ «ВОСХОД 3-Д» належним чином не виконував, внаслідок зазначеного і утворилась заборгованість по сплаті внесків та обов`язкових платежів на утримання будинку. Разом з тим, звертає увагу суду на те, що за період з 01.10.2018 р. по 31.03.2023 р. відповідачу було нараховано загальний розмір внесків у сумі 30 178,38 грн., з яких відповідачем було частково сплачено заборгованість у загальному розмірі 17 689,28 грн. Таким чином, станом на 07.04.2023 р., заборгованість [PERSON] по сплаті ОСББ «ВОСХОД 3-Д» внесків та обов`язкових платежів на утримання спільного майна у багатоквартирному будинку та прибудинкової території складає: 12 489,10 грн., що підтверджується Довідкою-рахунком № 1 від 03.04.2023 р. заборгованості у [PERSON] ([ADDRESS] о/р 25) за період з 01.10.2018 р. по 31.03.2023 р., відповідно до якої: всього за жовтень 2018 р. нараховано 481,19 грн., сплачено - 0,00 грн., за листопад 2018 р. нараховано 481,19 грн., сплачено - 0,00 грн., за грудень 2018 р. нараховано 481,19 грн., сплачено - 0,00 грн., за січень 2019 р. нараховано 481,19 грн., сплачено - 0,00 грн., за лютий 2019 р. нараховано 481,19 грн., сплачено - 0,00 грн., за січень 2019 р. нараховано 481,19 грн., сплачено - 0,00 грн., за лютий 2019 р. нараховано 481,19 грн., сплачено - 0,00 грн., за березень 2019 р. нараховано 481,19 грн., сплачено - 0,00 грн., за квітень 2019 р. нараховано 481,19 грн., сплачено - 0,00 грн., за травень 2019 р. нараховано 481,19 грн., сплачено - 0,00 грн., за червень 2019 р. нараховано 481,19 грн., сплачено - 0,00 грн., за липень 2019 р. нараховано 481,19 грн., сплачено - 0,00 грн., за серпень 2019 р. нараховано 481,19 грн., сплачено - 0,00 грн., за вересень 2019 р. нараховано 481,19 грн., сплачено - 19.09.2019 р. - 963,48 грн., за жовтень 2019 р. нараховано 481,19 грн., сплачено - 0,00 грн., за листопад 2019 р. нараховано 543,49 грн., сплачено - 06.11.2019 р. - 963,48 грн., за грудень 2019 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 27.12.2019 р. - 584,16 грн., за січень 2020 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 0,00 грн., за лютий 2020 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 0,00 грн., за березень 2020 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 30.03.2020 р. - 1168,22 грн., за квітень 2020 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 0,00 грн., за травень 2020 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 29.05.2020 р. - 1742,48 грн., за червень 2020 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 0,00 грн., за червень 2020 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 0,00 грн., за липень 2020 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 29.07.2020 р. - 1168,32 грн., за серпень 2020 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 27.08.2020 р. - 584,16 грн., за вересень 2020 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 25.09.2020 р. - 584,16 грн., за жовтень 2020 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 27.10.2020 р. - 1752,48 грн., за листопад 2020 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 0,00 грн., за грудень 2020 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 0,00 грн., за січень 2021 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 0,00 грн., за лютий 2021 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 0,00 грн., за березень 2021 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 03.03.2021 р. - 1752,48 грн., за квітень 2021 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 0,00 грн., за травень 2021 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 13.05.2021 р. - 1168,32 грн., за червень 2021 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 0,00 грн., за липень 2021 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 05.07.2021 р. - 1168,32 грн., за серпень 2021 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 31.08.2021 р. - 584,16 грн., за вересень 2021 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 0,00 грн., за жовтень 2021 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 0,00 грн., за листопад 2021 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 04.11.2021 р. - 1168,32 грн., за грудень 2021 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 16.12.2021 р. - 1168,32 грн., за січень 2022 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 0,00 грн., за лютий 2022 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 0,00 грн., за березень 2022 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 0,00 грн., за квітень 2022 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 0,00 грн., за травень 2022 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 0,00 грн., за червень 2022 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 0,00 грн., за липень 2022 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 0,00 грн., за вересень 2022 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 0,00 грн., за жовтень 2022 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 0,00 грн., за листопад 2022 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 0,00 грн., за грудень 2022 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 0,00 грн., за січень 2023 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 0,00 грн., за лютий 2023 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 0,00 грн., за березень 2023 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 0,00 грн., сплачено - 02.04.2023 р. 584,16 грн. Всього нараховано: 30178,38 грн., сплачено 17689,28 грн. Непогашена заборгованість станом на 07.04.2023 р. 12489,10 грн. Таким чином, з урахуванням часткової сплати відповідачем заборгованості, заборгованість [PERSON] по сплаті ОСББ «ВОСХОД 3-Д» внесків та обов`язкових платежів на утримання спільного майна у багатоквартирному будинку та прибудинкової території, що підлягає стягненню в судовому порядку, існує з травня 2021 року. В свою чергу, часткова сплата відповідачем заборгованості по внескам свідчить не тільки про обізнаність щодо затвердженого розміру внесків та про усвідомлення свого обов`язку перед Об`єднанням щодо їх сплати, а й про згоду з їх розміром. Проте, відповідач своїх обов`язків належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, що наразі становить 12 489,10 грн. З метою позасудового стягнення наявної заборгованості, позивачем 02.03.2023 р. було направлено відповідачу вимогу про сплату заборгованості по внескам і платежам утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території. При цьому, у відповідності до даних трекінгу з офіційного сайту «Укрпошти», відповідач отримав вимогу про сплату заборгованості 04.03.2023 р. Проте, після отримання вимоги, відповідачем було сплачено позивачу лише 584,16 грн. Таким чином, станом на дату підписання даної позовної заяви, відповідачем не було погашено наявної в нього заборгованості в повному обсязі. Такі дії відповідача призводять до порушення прав інших співвласників багатоквартирного будинку, які вчасно сплачують внески на утримання будинку та перешкоджають Об`єднанню виконувати встановлені законодавством та Статутом обов`язки. Просить стягнути з [PERSON] про стягнення заборгованості зі сплати внесків на утримання спільного майна співвласників багатоквартирного будинку за період з 01.10.2018 року по 31.03.2023 р. у розмірі 12489,10 грн. та судові витрати по сплаті судового збору. Представник позивача Корсунський П.Ю., що діє на підставі договору про надання правової допомоги, надав суду письмові пояснення, згідно якихстрок позовної давності в силу пункту 12 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України продовжено на строк дії карантину. В свою чергу, відповідно до довідки про наявність заборгованості, заборгованість відповідачем починає обліковуватись з 01.10.2018 р. що унеможливлює застосування відповідачем строків позовної давності у даній справі. Крім того, варто зазначити, що строк позовної давності переривався, у зв`язку із частковою періодичною сплатою відповідачем внесків. Так, у відповідності до довідки-розрахунку про наявність заборгованості, яка була долучена при поданні позовної заяви, у відповідача з часу нарахування внесків, а саме з жовтня 2018 року загальна сума нарахувань становить 30178,38 грн., з яких за весь період (по 02.04.2023 року - до подання позову) сплачено 17 689,28 грн. Просив стягнути з [PERSON] про стягнення заборгованості зі сплати внесків на утримання спільного майна співвласників багатоквартирного будинку за період з 01.10.2018 року по 31.03.2023 р. у розмірі 12489,10 грн., судові витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн. Відповідач [PERSON] надав суду заяву, згідно якої 26.03.2019 р. він втратив працездатність і п`ятий рік є інвалідом та по теперішній час він продовжує лікуватися Він одинак, не жонатий, потребує коштів на життя, лікування та комунальні послуги. Згідно з законодавством України інвалідність продовжено до 10.09.2023 р. З початку воєнного часу та припинення дії підприємства, де він працював на віддаленні, він звільнений та знайти роботу, як інвалід, не може. Витрати на лікування та мінімальне харчування по призначенню лікарів великі. Враховуючи непосильні, несумісні з доходами витрати, просить задовольнити, відповідно до ст. 257 ЦКУ, загальний строк позовної давності за останні 3 роки по виплаті боргу. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 30.05.2018 р. було здійсненодержавну реєстрацію ОСББ «ВОСХОД 3-Д», що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 31.05.2018 р. Протоколом № 2 загальних зборів ОСББ «ВОСХОД 3-Д» від 12.07.2018 року затверджено розмір внесків на утримання будинку, споруд та прибудинкової території розмірі 5,55 гривень за м2 для 2-9-их поверхів будинку та 4,71 гривню за м2 для 1-их поверхів будинку, який введено в дію з 01.09.2018 року. Протоколом № 3 загальних зборів ОСББ «ВОСХОД 3-Д» від 25.10.2019 року було затверджено розмір внеску на утримання будинку, споруд та прибудинкової території у розмірі 6,73 гривні за м2 для 2-9-их поверхів будинку та 5,89 гривень за м2 для 1-их поверхів будинку, який введено в дію з 01.11.2019 року. Судом також встановлено, що [PERSON] є власником 1/1 частини квартири [ADDRESS] , загальною площею 86,7 кв.м., житлова площа 59,8 кв.м., на підставі договору купівлі-продажу від 15.02.2013 року, номер 504, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 27.02.2023 р. Згідно довідки розрахунку заборгованості [PERSON] ([ADDRESS] о/р 25) за період з 01.10.2018 р. по 31.03.2023 р. станом на 07.04.2023 р. існує заборгованість по сплаті внесків на утримання будинку перед ОСББ «Восход 3-Д» у наступному розмірі: за жовтень 2018 р. нараховано 481,19 грн., сплачено - 0,00 грн., за листопад 2018 р. нараховано 481,19 грн., сплачено - 0,00 грн., за грудень 2018 р. нараховано 481,19 грн., сплачено - 0,00 грн., за січень 2019 р. нараховано 481,19 грн., сплачено - 0,00 грн., за лютий 2019 р. нараховано 481,19 грн., сплачено - 0,00 грн., за січень 2019 р. нараховано 481,19 грн., сплачено - 0,00 грн., за лютий 2019 р. нараховано 481,19 грн., сплачено - 0,00 грн., за березень 2019 р. нараховано 481,19 грн., сплачено - 0,00 грн., за квітень 2019 р. нараховано 481,19 грн., сплачено - 0,00 грн., за травень 2019 р. нараховано 481,19 грн., сплачено - 0,00 грн., за червень 2019 р. нараховано 481,19 грн., сплачено - 0,00 грн., за липень 2019 р. нараховано 481,19 грн., сплачено - 0,00 грн., за серпень 2019 р. нараховано 481,19 грн., сплачено - 0,00 грн., за вересень 2019 р. нараховано 481,19 грн., сплачено - 19.09.2019 р. - 963,48 грн., за жовтень 2019 р. нараховано 481,19 грн., сплачено - 0,00 грн., за листопад 2019 р. нараховано 543,49 грн., сплачено - 06.11.2019 р. - 963,48 грн., за грудень 2019 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 27.12.2019 р. - 584,16 грн., за січень 2020 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 0,00 грн., за лютий 2020 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 0,00 грн., за березень 2020 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 30.03.2020 р. - 1168,22 грн., за квітень 2020 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 0,00 грн., за травень 2020 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 29.05.2020 р. - 1742,48 грн., за червень 2020 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 0,00 грн., за червень 2020 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 0,00 грн., за липень 2020 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 29.07.2020 р. - 1168,32 грн., за серпень 2020 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 27.08.2020 р. - 584,16 грн., за вересень 2020 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 25.09.2020 р. - 584,16 грн., за жовтень 2020 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 27.10.2020 р. - 1752,48 грн., за листопад 2020 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 0,00 грн., за грудень 2020 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 0,00 грн., за січень 2021 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 0,00 грн., за лютий 2021 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 0,00 грн., за березень 2021 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 03.03.2021 р. - 1752,48 грн., за квітень 2021 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 0,00 грн., за травень 2021 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 13.05.2021 р. - 1168,32 грн., за червень 2021 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 0,00 грн., за липень 2021 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 05.07.2021 р. - 1168,32 грн., за серпень 2021 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 31.08.2021 р. - 584,16 грн., за вересень 2021 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 0,00 грн., за жовтень 2021 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 0,00 грн., за листопад 2021 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 04.11.2021 р. - 1168,32 грн., за грудень 2021 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 16.12.2021 р. - 1168,32 грн., за січень 2022 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 0,00 грн., за лютий 2022 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 0,00 грн., за березень 2022 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 0,00 грн., за квітень 2022 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 0,00 грн., за травень 2022 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 0,00 грн., за червень 2022 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 0,00 грн., за липень 2022 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 0,00 грн., за вересень 2022 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 0,00 грн., за жовтень 2022 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 0,00 грн., за листопад 2022 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 0,00 грн., за грудень 2022 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 0,00 грн., за січень 2023 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 0,00 грн., за лютий 2023 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 0,00 грн., за березень 2023 р. нараховано 583,49 грн., сплачено - 0,00 грн., сплачено - 02.04.2023 р. 584,16 грн. Всього нараховано: 30178,38 грн., сплачено 17689,28 грн. Непогашена заборгованість станом на 07.04.2023 р. 12489,10 грн. Надаючи правову оцінку фактичним відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне. Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначені Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (далі Закон України «Про ОСББ» ) та Статутом об`єднання (далі Статут). Відповідно до ст. 4 України ««Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володінні та користування спільним майном членів об`єднання, належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння членам об`єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних із діяльністю об`єднання. Положеннями розділу ІІ Статуту передбачено, що метою створення об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим Статутом. Об`єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між співвласниками. Пунктами 1, 2 розділу ІІІ Статуту зазначено, що органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління та ревізійна комісія (ревізор) об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори, які вправі приймати рішення з усіх питань діяльності об`єднання та скликаються не рідше одного разу на рік. Пунктом 2 розділу ІV Статуту передбачено, що сплата встановлених загальними зборами об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до ремонтного, резервного фондів у розмірах і в строки, що встановлені загальними зборами об`єднання, є обов`язковими для всіх співвласників. Відповідно до п. 11 ІІІ Статуту рішення загальних зборів, прийняте відповідно до Статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Згідно із ст. 10 Закону України ««Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» до компетенції загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку належить визначення розмірів платежів та внесків членів об`єднання. Відповідно до ч. 2 ст.7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України ««Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Відповідно до ч. 3 ст.23 Закону України««Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів. Згідно із положеннями ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтею 9Закону України «Про житлово-комунальніпослуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. У відповідності до частини 6 статті 13 Закону України ««Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11 травня 2018 року по справі № 922/3087/17 і залишається незмінною. Як вбачається з положень ст. 15 Закону України ««Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» відповідач зобов`язаний виконувати обов`язки, передбачені Статутом об`єднання, виконувати рішення статутних органів Об`єднання, не порушувати інтереси інших співвласників, дотримуватись вимог правил утримання житлового будинку і прибудинкової території, своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Статтею 20 Закону України ««Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» врегульовано визначення часток внесків і платежів на утримання, експлуатацію та ремонт спільного майна. Так, частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Частка участі співвласника квартири та/або нежитлового приміщення визначається відповідно до його частки як співвласника квартири та/або нежитлового приміщення. Аналогічна правові позиції викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 грудня 2020 року по справі № 910/6471/18 та постанові Верховного Суду від 11.05.2018 року по справі № 922/3087/17/ Згідно із ст.12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між власниками пропорційно до їх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. Таким чином, особа, яка є власником приміщення у багатоквартирному будинку, у якому створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, зобов`язана здійснювати платежі та внески на утримання і ремонт спільного майна незалежно від членства в об`єднанні, а тому за наявності підтверджених витрат на управління, утримання та збереження будинку така сума боргу підлягає стягненню (зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 01.04.2015 року у справі № 916/2197/13, від 11.11.2015 року у справі № 914/189/14, від 27.01.2016 року у справі № 904/8242/14). Згідно із ч. 1 ст.385 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Відповідно до положень ч. 1 ст.509 ЦК України обов`язок відповідача сплачувати на користь позивача внески є його зобов`язанням, а за змістом положень ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як зазначено у ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. У правовій позиції, викладеній у Постановах Верховного Суду від 22.02.2018 року по справі № 910/13182/17 та від 22.02.2018 року по справі № 910/11312/17 Верховний Суд зазначив про те, що при розгляді справ за позовами ОСББ про стягнення заборгованості по сплаті внесків, обов`язок утримання зазначеного майна виникає у співвласників багатоквартирного будинку безпосередньо з актів цивільного законодавства. При цьому витрати на утримання спільного майна у багатоквартирному будинку, витрати на оплату комунальних послуг (централізованого опалення) щодо нього входять до окладу витрат на управління багатоквартирним будинком та, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат, розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, незалежно від факту використання ними належної їм квартири нежитлового приміщення) та спільного майна, а також членства в об`єднанні співвласників багатоквартирного будинку. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України). Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. З аналізу наведених вище норм та встановлених судом обставин, вбачається, що [PERSON] , як власник квартири у багатоквартирному будинку, зобов`язаний вчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі по утриманню будинку та прибудинкової території. Крім того, із довідки про наявність заборгованості у [PERSON] , вбачається, що відповідачем частково було сплачено вказану заборгованість, а саме: 19.09.2019 р. у сумі 963,48 грн., 06.11.20149 р. у сумі 963,48 грн., 27.12.2019 р. у сумі 584,16 грн., 30.03.2020 р. у сумі 1168,32 грн., 29.05.2020 р. у сумі 1742,48 грн., 29.07.2020 р. 1168,32 грн., 27.08.2020 р. 584,16 грн., 25.09.2020 р. у сумі 584,16 грн., 27.10.2020 р. у сумі 1752,48 грн., 03.03.2021 р. у сумі 1752,48 грн., 13.05.2021 р. 1168,32 грн., 05.07.2021 р. у сумі 1168,32 грн., 31.08.2021 р. у сумі 584,16 грн., 04.11.2021 р. у сумі 1168,32 грн., 16.12.2021 р. у сумі 1168,32 грн., 09.02.2022 р. у сумі 584,16 грн., 02.04.2023 р. у сумі 584,16 грн., а всього 17689,28 грн., що свідчить про визнання відповідачем обов`язку щодо сплати позивачу внесків та обов`язкових платежів на утримання спільного майна у багатоквартирному будинку та прибудинкової території. Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Положеннями ч. 4 ст. 319 ЦК України передбачено, що власність зобов`язує. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 80ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що нарахування заборгованості не відповідає дійсності чи було здійснено позивачем за тарифами, які були нечинними на момент їх нарахування. Окрім того, вже під час розгляду справи, відповідачем було сплачено на користь позивача заборгованість у загальному розмірі 17689,28 грн., що свідчить про визнання відповідачем заборгованості перед позивачем. При цьому, будь-якого контррозрахунку заборгованості, який, на її думку, відповідає вимогам чинного законодавства та, як наслідок, спростовує спірну заборгованість відповідачем до суду надано не було, а посилання на втрату працездатності та скрутне матеріальне становище не звільняє особу від обов`язку, передбаченого законом, щодо сплати обов`язкових платежів та внесків на утримання майна у багатоквартирному будинку та прибудинкової території. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] є власником квартири в будинку, де створено ОСББ «ВОСХОД-3Д», користується послугами з утримання спільного майна у багатоквартирному будинку та прибудинкової території, у неї виникає зобов`язання з оплати послуг на користь виконавця цих послуг, що в свою чергу є підставою стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по внескам та обов`язковим платежам. Щодо клопотання відповідача про застосування строків позовної давності суд зазначає наступне. Положеннями ст. 256 ЦК України передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Застосування позовної давності має кілька важливих цілей: забезпечувати юридичну визначеність й остаточність; захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів і запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце в далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту зі спливом часу (рішення ЄСПЛ 20.09.2011 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії). Механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення від 20 грудня 2007 року за заявою № 23890/02 у справі «Фінікарідов проти Кіпру»). Згідно із ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Водночас, главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. Порядок відліку позовної давності наведено у ст. 261 ЦК, зокрема відповідно до ч. 1 цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Разом з тим,положеннями ст.264ЦК України визначено,що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Позивач звернувся із вказаним позовом до суду 11.04.2023 року, а тому суд дійшов висновку, що строк позовної давності позивачем пропущено не було. Враховуючи вищевикладене, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи надані по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв`язку у сукупності, а також те, що відповідачем по справі були порушені статутні обов`язки щодо оплати внесків та обов`язкових платежів на утримання спільного майна у багатоквартирному будинку та прибудинкової території, зазначена заборгованість відповідачем до цього часу у повному обсязі сплачена не була, суд доходить висновку, що вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість по внескам та обов`язковим платежам на утримання спільного майна у багатоквартирному будинку та прибудинкової території станом на 07.04.2023 року, 12489,10 грн. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини 1 статті 133 ЦПК України). Згідно із ч. ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Чинне цивільне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Зазначений правовий висновок узгоджується з позицією викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року справа № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19. Також, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені, відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 301/1894/17. Із матеріалів справи вбачається, що позивачем на підтвердження понесення витрат на правову допомогу було надано копії договору про надання правової допомоги від 27.02.2023 року, додаткової угоди № 1 до договору про надання правової допомоги від 27.02.2023 року, акту наданих послуг від 12.07.2023 року, платіжних інструкцій № 709 від 28.02.2023 року на суму 600,00 грн. та № 713 від 03.04.2023 року на суму 3400,00 грн. про перерахування грошових коштів за додатковою угодою № 1 до договору про надання правової допомоги від 27.02.2023 року у загальному розмірі 4000,00 грн. Враховуючи викладене, доведеність та обґрунтованість представником позивача витрат на правову допомогу, їх співмірність, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати, пов`язані з наданням правової допомоги при розгляді справи в суді, у розмірі 4000,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2684,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved