Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-05 00:00:00

У січні 2023 року [PERSON] звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з вказаним позовом та просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідач не цікавиться життям дітей, ухиляється від виконання своїх обов`язків по їх вихованню, зокрема, від матеріального забезпечення. На підставі викладеного позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно їх спільних дітей. Ухвалою суду від 19.01.2023 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 11.04.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні. У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач належним чином повідомлявся про місце, дату і час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив та будь-які заперечення проти позову до суду не подавав. Від представника третьої особи надійшов лист про розгляд справи за відсутності представника третьої особи, а також не заперечував проти задоволення позовних вимог. Допитана у судовому засіданні як свідок [PERSON] (знайома позивача) повідомила суду, що особисто з відповідачем не знайома, позивача свідок знає чотири роки та мають приязні стосунки. Діти позивача трохи замкнуті у спілкуванні, особливо на тему батька. Свідок не чула, щоб відповідач намагався відновити стосунки з позивачем та дітьми. Зі слів [PERSON] батько її викрадав, тому вона його боїться. Допитаний у судовому засіданні як свідок [PERSON] (знайомий позивача) повідомив суду, що з відповідачем особисто не знайомий, про відповідача знає зі слів позивача, з позивачем знайомий п`ять років. Також показав, що відповідач взагалі не допомагає своїм дітям. Заслухавши пояснення представників позивача, допитавши свідків, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що вбачається з відповідних свідоцтв про народження, копії яких містяться в матеріалах справи. Сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Дніпровського районного суду м. Києва у серпні 2019 року. Згідно висновку Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністраціївід 27.02.2023 № 103/13399/41/3, [PERSON] не бере участі у вихованні своїх дочок, матеріально не допомагає, має заборгованість зі сплати аліментів. Дніпровським районним судом м. Києва 12.06.2020 ухвалено рішення, за заявою [PERSON] , щодо обмежувального припису у вигляді заходів тимчасового обмеження прав [PERSON] , поклавши на нього на шість місяців обов`язок не наближатись ближче ніж на 100 метрів до місця проживання позивача з дітьми, розшукувати матір та дітей, вести листування та телефонні розмови або контактувати через третіх осіб. На підставі чого, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 164 ЦК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, серед іншого, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 роз`яснено судам, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. З матеріалів справи вбачається, що відповідач, будучи батьком двох дітей, свідомо ухиляється від виховання своїх батьківських обов`язків щодо своїх дітей. Ухилення його від виконання батьківських обов`язків полягає у свідомому самоусуненні відповідача від виховання дітей, піклування про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створення належних умови для розвитку її природних здібностей та готування її до самостійного життя та праці, що в свою чергу вказує на наявність законних підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Слід зазначити, що ст. 166 СК України передбачає правові наслідки позбавлення батьківських прав, зокрема, особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Це означає, що батьки, позбавленні батьківських прав, втрачають усі права, основані на факті спорідненості з дитиною. Маються на увазі ті права, що належать батькам і здійснюються ними до досягнення дитиною повноліття. Тобто, батьки втрачають перш за все право на виховання дітей з усіма пов`язаними з цим правомочностями, вони не можуть вирішувати питання виховання дитини вдома, а також передати її на виховання іншим особам, дитячим закладам, визначати місце проживання дитини, відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, давати згоду на всиновлення, бути опікуном, піклувальником, не можуть бути усиновителями. Той з батьків, якого позбавлено батьківських прав, втрачає право обирати місце проживання дитини, дозволяти або забороняти виїжджати до іншої країни. Відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог. Враховуючи зазначене, суд, оцінюючи наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази, в їх сукупності та взаємозв`язку, вважає за можливе позбавити відповідача батьківських прав стосовно його доньок. На підставі викладеного та

Outcome: approved