Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-10 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON] . Внаслідок того, що покійна не залишила заповіту, [PERSON] спадкує належне їй майно за законом і є спадкоємцем першої черги. Іншi спадкоємці відсутні. Те, що померла є матір`ю [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження де у графі мати зазначена [PERSON] . Згідно із довідкою що містить відомості з запису акту про укладання шлюбу 28.09.2021 за №1442 зазначено, що у документах архіву ЗАЦС Биховського райвиконкому Могильовської області є на зберіганні запис акту про укладання шлюбу №1, здійснений 01.01.1984 в Следюківській сільраді Биховського району Могильовської області на [PERSON] , українця та [PERSON] , білоруску, при укладанні шлюбу подружжя обрали прiзвище « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про права власності на житло вiд 21.02.2001 та довiдки наданої КП «Южненське міське бюро технічної інвентаризації» вбачається, що [PERSON] та [PERSON] належить по 1/2 частці квартири [ADDRESS] . Довідкою про останнє місце проживання спадкодавця і про склад його сім`ї на день смерті підтверджується, те що [PERSON] дійсно проживала за адресою: [ADDRESS] . Вищезазначене нерухоме майно є спадковою масою, яке залишилось після смерті матері. Проте, після звернення до приватного нотаріуса, позивачкою було отримано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, на підставі того, що відповіді нотаріусом на запит отримано не було та рекомендовано звернутись до суду. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 12.04.2023 відкрито провадження по справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 02.05.2023 витребувано від приватного нотаріуса Буньковської С.С. належним чином завірену копію спадкової справи №71/2021 про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 05.06.2023 закрито підготовче провадження по справі та призначено її до судового розгляду по суті. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечують. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечує проти прийняття рішення на підставі наявних матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності по 1/2 частці [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтва про права власності на житло від 21.02.2001, листом КП «Южненське міське бюро технічної інвентаризації» від 26.10.2021 (а.с.19, 24). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.13-15). Померла є матір`ю позивача, що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача, у графі «мати» зазначено [PERSON] (а.с.16-18). Згідно із довідкою що містить відомості із запису акту про укладання шлюбу від 28.09.2021 за №1442 зазначено, що у документах архіву ЗАЦС Биховського райвиконкому Могильовської області є на зберіганні запис акту про укладання шлюбу №1, здійснений 01.01.1984 в Следюківській сільраді Биховського району Могильовської області на [PERSON] , українця та [PERSON] , білоруску, при укладанні шлюбу подружжя обрали прізвище « [PERSON] » (а.с.20-23). Останнє місце проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповідною довідкою (а.с.25-28). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно. 25.10.2021 [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Одеської області Буньковської С.С. з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її матері, [PERSON] , а саме на 1/2 частку квартири [ADDRESS] (а.с.46). 14.01.2022 приватний нотаріус Одеського районного нотаріального округу Одеської області Буньковська С.С. звернулася з відповідним листом до компетентних органів Республіки Білорусь через Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо надання правової допомоги, а саме з запитом про надання завіреної належним чином копії спадкової справи та заповіту, якщо такі є, на майно, що залишилось після смерті [PERSON] (а.с.144-145). 28.03.2023 [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Одеської області Буньковській С.С. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.146). Постановою приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Одеської області Буньковської С.С. №142/02-31 від 28.03.2023 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, [PERSON] та повідомлено, що вказана нотаріальна дія не може бути вчинена, в зв`язку з тим, що на запити до компетентних органів Республіки Білорусь про надання завіреної належним чином спадкової справи та заповіту, якщо такі є, на майно, що залишилось після смерті [PERSON] , [INFO] , не було отримано відповіді, відсутні необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину документи (а.с.147-149). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі ст.1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Відповідно до положень ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Так, в судовому порядку право власності на спадкове майно підлягає захисту шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України) та є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги, оскільки є дочкою померлої [PERSON] . Підпунктом 1.12 пункту 1 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, передбачено, що якщо спадкодавець, якому належить майно на території України, мав останнє місце проживання на території іноземної держави, місце відкриття спадщини визначається на підставі Закону України «Про міжнародне приватне право». З постанови нотаріуса вбачається, якщо спадкодавець, якому належить майно на території України, мав останнє місце проживання на території іноземної держави, місце відкриття спадщини визначається на підставі Закону України «Про міжнародне приватне право». Позивач бажає реалізувати своє право спадкування, однак, звернувшись до приватного нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, отримала відмову. Згідно з вимогами ст.70 Закону України «Про міжнародне приватне право», з урахуванням положень статей 71, 72, цього Закону, спадкові відносини регулюються правом держави, у якій спадкодавець мав останнє місце проживання, якщо спадкодавцем не обрано в заповіті право держави, громадянином якої він був. Статтею 71 Закону України «Про міжнародне приватне право», передбачено, що спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, яке підлягає державній реєстрації в Україні. Оскільки спадкове нерухоме майно знаходиться в Україні, відповідно, оформлення спадкових прав на це майно має відбуватися в Україні відповідно до законодавства України. Відповідно до абз.3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008, у разі відмови нотаріуса в оформленні прав на спадщину особа може звертатися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеного законом. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає що наявні всі підстави, передбачені ЦК України, для надання позивачу права на спадкування після смерті [PERSON] , як спадкоємцю першої черги за законом. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оцінюючи допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що під час розгляду справи, знайшли підтвердження обставини, на які посилається позивач, приймаючи до уваги, що позивач позбавлена можливості здійснення права на спадкування в інший спосіб, окрім як у судовому порядку, визнання відповідачем позову, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved