Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-27 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить щомісячно стягувати з відповідача на її користь, на її утримання, аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до закінчення навчання. Позовні вимоги мотивує тим, що вона є дочкою відповідача, на даний час є повнолітньою та навчається на першому курсі Прикарпатського національного університету імені Василя Стефаника, на педагогічному факультеті, за спеціальністю 012 Дошкільна освіта. Передбачуваний термін закінчення навчання 30.06.2026. Оскільки вона навчається на денній, бюджетній формі навчання, змоги та можливості працювати не має. На період навчання вона переїхала до м. Івано Франківськ та проживає за адресою: [ADDRESS] , де орендує квартиру у своїх знайомих. Договір про оренду житла, умови оплати за житло та інші умови пов`язані з орендою вона із наймодавцем уклали усно. Її мати, [PERSON] , офіційно не працевлаштована та не має постійного доходу, однак, в силу своїх фінансових можливостей допомагає їй матеріально, а саме: купляє одяг, канцтовари, їжу та надає кошти на оплату орендованої квартири. Відповідач, як їй відомо, офіційно працевлаштований у ПАТ «Укрнафта» в управлінні транспорту та отримує стабільний дохід. Наведене вище стало підставою для звернення до суду із даним позовом. Відповідач [PERSON] подав відзив на позов (а.с. 23-28). В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що він частково заперечує проти позову, оскільки вимоги позивачки є безпідставними та необґрунтованими. Зазначає, що ні позивачка, ні його колишня дружина (матір позивачки) перед вступом до вищого навчального закладу не погоджували з ним його вибір та майбутню професію дочки, а тому покласти на нього обов`язок на відшкодування витрат пов`язаних із навчанням є неправильно. Більше того, в університеті є гуртожитки, в яких проживає абсолютна більшість студентів, але позивачка забажала мати більш комфортніше житло і помилково вважає, що за цей комфорт повинен сплачувати кошти саме він. Позивачкою не надано договору оренди житла і не підтверджено належним чином здійснення нею оплати за це житло. Позивачкою в позові вказано, що вона навчається на бюджетній формі навчання, однак до матеріалів справи не долучено довідку про її доходи. Окрім того, позивачкою не надано відомостей про графік її навчання, не зазначено чи час навчання дійсно становить весь робочий день/тиждень, оскільки, якщо в неї є вільний час, то вона може мати змогу підробляти і частково забезпечувати себе. Він розуміє свій обов`язок сплачувати аліменти та не має наміру від нього ухилятися, проте вимога про сплату аліментів в розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходів (заробітку) є занадто великою. Вимога щодо стягнення аліментів в розмірі не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку взагалі задоволенню не підлягає, оскільки така вимога встановлена для стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. Вимога про стягнення аліментів до закінчення навчання, а не до досягнення 23 років також є безпідставною, оскільки ч. 1 ст. 199 СК України однозначно визначено строк утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання і у зв`язку із цим потребує матеріальної допомоги, а саме до досягнення двадцяти трьох років. Просить врахувати, що він на даний час перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] від якого у них народилось двоє синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти зараз навчаються у 13 ліцеї м. Івано Франківськ, часто хворіють, а також відвідують спортивну секцію із Таекво До. Дружина [PERSON] на даний час не працює. Він несе великі витрати за оплату комунальних послуг (за жовтень 2022 року травень 2023 року 12\~670,80 грн), більше того, за квітень у нього ще заборгованість по сплаті за постачання теплової енергії у розмірі 2\~002,17 грн. Таким чином, він щомісячно несе витрати на оплату житлово комунальних послуг за місцем проживання, придбання продуктів харчування, купівлю сезонного одягу, засобів гігієни, навчання дітей (придбання канцтоварів, підручників, зошитів). Зазначає, що розмір аліментів, який позивачка просить стягувати з нього буде суперечити вимогам ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», адже, якщо взяти до уваги те, що на його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей, (2/4 частка його доходів) та в разі призначення стягнення аліментів на користь позивачки (1/4 частка його доходу) то на прожиття у нього залишається лише 1/4 частка, що є недопустимим. Враховуючи вищенаведене, вважає, що з нього слід стягувати аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання у розмірі 1/10 частки з усіх видів заробітку (доходу). Позивачкою [PERSON] подано відповідь на відзив (а.с. 85-87) в якому зазначає, що вона повністю заперечує щодо наведеного відповідачем у відзиві. Так, право вибору ВНЗ, майбутньої професії та умов проживання є вибором кожної особи і такий вибір є вільним. Отримання нею степендії не має стабільного характеру та залежить тільки від успішності складення сесії. Розмір та отримання стипендії не нівелює обов`язок відповідача сплачувати аліменти. Хоча чинне законодавство не забороняє студентам працювати, однак її працевлаштування може негативно вплинути на успішність її навчання. Доказів того, що її мама не працює - у неї немає. Вважає, що наведені аргументи відповідачем не звільняють його від обов`язку сплачувати аліменти. Відповідачем [PERSON] подано заперечення (а.с. 106-108) в якому зазначає, що він, як батько, має право цікавитися майбутнім своєї дочки, вибором її професії.Твердження позивачки про те, що він самоусунувся від обов`язку її утримувати є безпідставними. У судові засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, хоча про місце, дату і час проведення таких повідомлялась у встановленому законом порядку. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Андрійович Я.Ф. у судовому засіданні зазначили, що підтримують свою позицію, яка викладена у відзиві та запереченні. ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 10.05.2023 відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 31 травня 2023 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов. 20 червня 2023 позивачка [PERSON] подала відповідь на відзив. Відповідач [PERSON] 28.06.2023 подав заперечення. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: позивачка [PERSON] народилася [INFO] . Її батьками є: відповідач [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 06.01.2005 (а.с. 10). Згідно із довідкою №1989 про реєстрацію місця проживаня (а.с. 6) [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Відповідно до довідки декана Педагогічного факультету Прикарпатського національного університету імені Василя Стефаника Кондур О. від 13.02.2023 №06/04-05-385 (а.с. 12), [PERSON] навчається на Педагогічному факультеті спеціальності 012 Дошкільна освіта (освітня програма «Дошкільна освіта») 1 го курсу освітнього рівня «Бакалавр» денної бюджетної форми навчання. Передбачуваний термін закінчення навчання 30.06.2026. Позивачкою [PERSON] на підтвердження оплати вартості оренди житла надано квитанції (а.с. 14-17). Однак такі не містять відомостей про одержувача та не зазначено призначення платежу. Відповідачем [PERSON] до досягнення позивачкою [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] , сплачувались аліменти на утримання останньої. На підтвердження обставин, на яких ґрунтуються заперечення відповідача [PERSON] , надано: - копії довідок про доходи (а.с. 29-30), відповідно до яких, загальна сума його доходу за період з липня 2022 року по грудень 2022 року без урахування стягнення аліментів становить 101\~014,57 грн. А за період з листопада 2022 року по квітень 2023 року без урахування аліментів становить 91\~256,78 грн.; - копію свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 25.07.2008 (а.с. 31) згідно із яким, відповідач [PERSON] на даний час перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] ; - копії свідоцтв про народження серії [NUMBER] виданого 17.01.2009 та серії [NUMBER] виданого 22.02.2011 (а.с. 32, 33) відповідно до яких на його утриманні є двоє неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; - копії довідок (а.с. 34)свідчать про те,що малолітні діти навчаються у ліцеї №13 Івано Франківської міської ради; -з копії довідки (а.с. 45) встановлено,що малолітні діти відвідують спортивну секцію Івано Франківського обласного осередку Всеукраїнського союзу Таеквон До. Місячний внесок становить 1\~400 грн.; - копії квитанцій про оплату комунальних послуг (за період жовтень 2022 року травень 2023 року - 12\~670,80 грн). Платником вказана [PERSON] . Таким чином, судом встановлено, що позивачка [PERSON] є дочкою відповідача [PERSON] , яка на даний час є повнолітньою, продовжує навчатись та потребує матеріальної допомоги. Відповідач [PERSON] проживає окремо, на утриманні має двох малолітніх синів від іншого шлюбу, є здоровою особою працездатного віку, офіційно працевлаштований та, відповідно, може надавати своїй повнолітній дочці [PERSON] матеріальну допомогу. Між сторонами виник спір щодо участі відповідача в утриманні повнолітньої дитини, яка продовжує навчатись, до досягнення нею двадцяти трьох років або до припинення навчання. ІV. Оцінка суду: заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з такого. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Главою 16 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та порядок його виконання. Згідно із ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч. 2, 3 ст. 199 СК України). При цьому, Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи дочці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Окрім наведеного за ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Як передбачено ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Верховний Суд у правовій позиції викладеній у постанові від 13.04.2021 в справі №308/4214/18 зазначив, що при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Аналізуючи обставини, що мають значення для справи в контексті згаданих норм матеріального закону та їх тлумачень суд вважає доводи позивачки частково обґрунтованими. Як вбачається з матеріалів справи та сторонами не оспорено і не спростовано, що позивачка [PERSON] , [INFO] , є донькою відповідача [PERSON] і в силу ч. 3 ст. 199 СК України має право на звернення до суду із даним позовом. Позивачка [PERSON] вказує на те, що вона навчається на денній, бюджетній формі навчання, що позбавляє її можливості працювати та мати самостійний дохід. Також зазначає, що оскільки відповідач офіційно працевлаштований, має можливість надавати їй матеріальну допомогу у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу). Проте, на підтвердження цього надала лише копії квитанцій про сплату вартості оренди житла у м. Івано Франківськ, які суд вважає неспроможними доказами, оскільки в таких не зазначено одержувача коштів та призначення таких платежів. Більше того, критично суд ставиться і до доводів позивачки в частині того, що договір оренди житла в м. Івано Франківську між нею, як наймачем, та наймодавцем укладено в усній формі, оскільки це суперечить вимогам ч. 1 ст. 811 ЦК України, відповідно до якої, договір найму житла укладається у письмовій формі. Водночас суд бере до уваги, що навчальний заклад в якому навчається позивачка територіально віддалений від місця її проживання, однак з урахуванням наведеного вище, нею не надано жодних доказів про понесення витрат на доїзд з дому до місця навчання, найму житла, купівлю підручників, додаткової літератури. Також судом взято до уваги ту обставину, що позивачка навчається на бюджетній формі навчання і, відповідно, їй не потрібно сплачувати його вартість. Судом враховується, що у відповідача на даний час на утриманні є двоє неповнолітніх дітей від іншого шлюбу [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , яких він зобов`язаний утримувати до їх повноліття та забезпечувати їм рівень життя, необхідний для їх гармонійного розвитку. При цьому, суд відхиляє доводи відповідача в частині того, що він несе значні витрати на оплату комунальних послуг в житлі де він проживає із своєю сім`єю, оскільки із долучених до відзиву копій квитанцій вбачається, що платником даних послуг є [PERSON] . Доказів, які б свідчили про неможливість надання відповідачем матеріальної допомоги своїй дочці (позивачці по справі) ним не надано та в судовому засіданні не здобуто. Більше того, судом встановлено, що відповідач є здоровою особою працездатного віку, офіційно працевлаштований та має стабільний дохід. Водночас не залишається і поза увагою суду та обставина, що матір позивачки [PERSON] , [INFO] , також має можливість надавати утримання своїй повнолітній дочці, яка продовжує навчання і у зв`язку із цим потребує матеріальної допомоги, оскільки також є особою працездатного віку і та обставина, що вона на даний час не працевлаштована, не позбавляє її обов`язку надати матеріальну допомогу донці. Доводи відповідача про те, що розмір аліментів, який позивачка просить з нього стягувати, є недопустимим з огляду на ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» суд відхиляє, з огляду на таке. Так, ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Доказів того, що з відповідача на даний час проводяться відрахування із заробітної плати ним не надано та судом не здобуто, а тому його розрахунок про те, що у разі задоволення позову йому на прожиття залишиться 1/4 частка від його заробітку є некоректною і судом до уваги не береться. Враховуючи вказане, а саме те, що: на батьків покладено рівні обов`язки щодо надання матеріальної допомоги повнолітнім доньці чи сину, які продовжують навчання, якщо батьки можуть таку матеріальну допомогу надавати та дані щодо неможливості надання допомоги дочці батьком у матеріалах справи відсутні, навпаки встановлено, що він офіційно працевлаштований та отримує стабільний дохід; те, що позивачка дійсно продовжує навчатись і дійсно у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги (у неї відсутні самостійні доходи) чого відповідачем не спростовано; те, що на утриманні відповідача є двоє неповнолітніх дітей від іншого шлюбу, немає непрацездатних батьків, дружини; прожитковий мінімум на працездатну особу, який відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» складає - 2 684 гривні , а тому суд приходиться висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі 1/8 частки від його заробітку (доходу) щомісячно. Такий розмір аліментів, враховуючи всі обставини встановлені судом, не слід вважати значним та таким, що призведе до значних фінансових для відповідача втрат чи істотно впливатиме на його матеріальний стан і не буде непосильним для сплати чи таким, що призведе до збагачення доньки. Таким чином, суд приходить висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягувати аліменти на утримання останньої, яка продовжує навчатись, у розмірі 1/8 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, стягнення аліментів необхідно розпочати з 10.05.2023 і проводити до закінчення останньою навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Не підлягає задоволенню позовна вимога в частині стягнення аліментів не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки положення ч. 2 ст. 182 СК України, яка зазначена у главі 15 цього Кодексу і якою врегульовано порядок сплати аліментів на утримання дитини (до досягнення нею повноліття), не застосовуються при визначенні розміру й стягненні аліментів на повнолітніх дочку, сина, оскільки мінімальний розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина статтею 182 СК України не визначається, а статтею 200 СК України не встановлений. При цьому, судом відхиляються доводи відповідача в частині того, що стягнення аліментів слід проводити саме до 23 років, а не до закінчення навчання, оскільки ст. 199 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання до досягнення ними 23 років, але ч. 2 даної статті встановлює, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Тобто, якщо позивачка припинить навчання до досягнення нею 23 років, то стягнення аліментів буде припинено. І, відповідно, якщо позивачка буде продовжувати навчання вже після досягнення нею 23 років, стягнення аліментів також буде припинено. V. Розподіл судових витрат між сторонами: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, враховує положення ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та, зважаючи на те, що позивачка звільнена від сплати судового збору при розгляді даної справи, тому з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1\~073,60 грн. На підставі викладеного, ст. 81, 141 ЦПК України, ст. 7, 141, 181, 182, 199, 200, 201 СК України, п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006,

Outcome: partial