Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-26 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 16.03.2009 між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] (надалі - відповідач - 1), було укладено кредитний договір №490142484 (далі - договір), відповідно до умов якого позивач надав відповідачу - 1 на умовах платності, строковості, кредитні кошти в розмірі 8 979 грн. 30 коп., зі сплатою 0,01% річних та 2% від суми кредиту за кожен місяць користування кредитом, з кінцевим терміном повернення 16.03.2019. З метою забезпечення виконання свої зобов`язань, 16.03.2009 між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] (далі відповідач - 2) було укладено договорі поруки №490142484-П, відповідно до умов якого, відповідач - 2, зобов`язується нести солідарну майнову відповідальність перед позичальником в повному обсязі за кредитним договором №490142484. Кредитор свої зобов`язання виконав в повному обсязі та надав відповідачу - 1 кредитні кошти, проте відповідачі всупереч умовам договору свої зобов`язання належним чином не виконують, внаслідок чого, станом на 11.05.2021 у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 28136, 98 грн. 21.06.2016 між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу №1, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи», а ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги за договорами кредиту, в тому числі і до договору кредиту №490142484. 26.12.2018 між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «Веста» було укладено договір факторингу №2019-1КІ/Веста, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТОВ «ФК «Веста», а ТОВ «ФК «Веста» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №490142484 від 13.03.2009. 16.01.2019 між ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір про відступлення права вимоги №16-01/19/1, відповідно до якого ТОВ «ФК «Веста» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №490142484 від 13.03.2009. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила задовольнити та пояснила, що посилання представника відповідача [PERSON] на пропущення позивачем строку давності є неспроможними, оскільки кредитним договором передбачено збільшений строк давності п`ятдесят років, у межах якого позивач звернувся до суду. Крім того, відповідні обов`язки та строки розповсюджуються і на вимоги за договором поруки. Також, позивач зазначила, що заперечуючи проти розміру розрахунку відповідачами не надано контррозрахунку для спростування заявленої до стягнення суми. Також, позивач зауважила, що договір факторингу чинний та не оспорений, що підтверджує право позивача на захист своїх прав. Представник відповідача [PERSON] просив розглянути справу в його відсутність та відповідність відповідача, у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що [PERSON] не була обізнана про зміну кредитора, у договорі факторингу та додатках відсутні суми заборгованості та відомості про передачу права на стягнення боргу саме [PERSON] , відсутні арифметичні розрахунки боргу. Крім того, позивачем пропущений строк позовної давності, який складає три роки /Т.І. а.с.187-191/. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи судом повідомлялась належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомляла та не просили розглянути справу у її відсутність, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 16.03.2009 між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №490142484, відповідно до умов якого відповідач -1 отримав кредитні кошти в розмірі 8979,30 грн. зі сплатою зі сплатою 0,01% річних та 2% від суми кредиту за кожен місяць користування кредитом, з кінцевим терміном повернення 16.03.2019 /Т.І а.с. 10-13/. Відповідно до п. 3.1 договору, позичальник зобов`язаний повертати отриманий кредит, сплачувати проценти за користування ним, комісії за управління кредитом, супутні послуги та інші фінансові зобов`язання у сумах та строки, визначеному розрахунком сукупної вартості споживчого кредиту та графіком платежів по кредиту та з урахуванням п.п.7.2-7.5 Договору. Відповідно до п. 3.2 за повне або часткову прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або сплати комісії за управління кредитом та/або інших платежів позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 100 грн. за перший прострочений платіж, за двома платежами підряд - 200 грн., за третьому -300 грн., за чотирма та більше прострочених платежів підряд -350 грн. При цьому першим простроченням вважається випадок, коли позичальник не забезпечив наявність на рахунку суми згідно з графіком передбаченим додатком №1 до договору. В супереч умовам договору, відповідач - 1 свої зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 11.05.2021 утворилась заборгованість в розмірі 29 149, 21 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 3541,38 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 6287 грн., заборгованість з пені - 18 308 грн. 60 коп., втрати від інфляції - 692,93 грн. та 3% річних - 319,31 грн. /Т.І а.с. 132-134/. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк /термін/ його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк /термін/. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку. Що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за умовами кредитного договору, банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. 16.03.2009 з метою належного виконання відповідачем - 1 своїх зобов`язань за кредитним договором між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] (далі відповідач-2) було укладено договір поруки №490142484-П, відповідно до якого поручитель зобов`язується відповідати в повному обсязі перед банком за своєчасне і повне виконання відповідачем 1 своїх зобов`язань за кредитним договором /а.с. 21-22/. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно статті 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників), кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно з п. 8.4. кредитного договору позовна давність встановлена 50 років /Т.І а.с. 13/, Відповідно до п. п. 3.1., 3.4 договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник /а.с. 21/. Враховуючи зазначене, доводи представника [PERSON] щодо пропуску позивачем строку давності для звернення до суду з даним позовом є неспроможними, оскільки позивач звернувся з позовом в межах визначеного строку. Крім того, суд вважає неспроможними доводи представника [PERSON] про відсутність у позивача права звернення до суду та, оскільки позивачем надано достатньо доказів на підтвердження передачі за договором факторингу сааме боргу [PERSON] а.с. 101 - 106/, розмір останнього /Т.І а.с. 132 - 135/. В свою чергу заперечуючи щодо розміру боргу відповідачі, представник [PERSON] не надав доказів на спростування наявності заборгованості або розміру останньої. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачі порушили умови договорів, що призвело до виникнення заборгованості. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесенні останнім судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 2 п. 2 ст. 137 ЦПК України, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до витрат на професійну правничу допомогу позивача, останні складають 20 000 грн., що підтверджується договором про надання правничої допомоги від 05.03.2021 за №05-03/2021, платіжним дорученням №195390019 від 02.04.2021, заявкою про надання юридичної допомоги №15 від 08.03.2021 та витягом з акту №1 про надання юридичної допомоги №1 від 23.03.2021.

Outcome: approved