Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-29 00:00:00

9 грудня 2021 року позивач звернувся до Оріхівського районного суду Запорізької області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який уточнив в процесі розгляду справи. В позові зазначає, що 24 червня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Чубаревим О.О., на підставі виконавчого напису № 88998 вчиненого 05.04.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., відкрито виконавче провадження № 65888614 про стягнення заборгованості з позивача на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» суми боргу у розмірі 12024,00 грн. Постановою державного виконавця від 09.07.2021 року в межах означеного виконавчого провадження звернено стягнення на заробітну плату боржника. На виконання означеної постанови із його заробітної плати за період з липня 2021 року по листопад 2021 року на погашення заборгованості стягнуто суму у розмірі 8196 грн. 25 коп. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з грубим порушенням вимог законодавства, а тому він не підлягає виконанню, з таких підстав. В порушення статті 88 Закону України «Про нотаріат», відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи, що підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, оспорюваний напис вчинений у відсутність документів, що підтверджують безспірність заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року, яка набрала законної сили, визнано незаконною постанову Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 662 від 26.11.2014 року в частині посилання на те, що для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, нотаріусу надається, зокрема, оригінал кредитного договору. У зв`язку з викладеним застосуванню підлягають положення постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 29.06.1999 року, згідно з яким для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин, подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів). Відповідачем не дотриманий порядок досудового врегулювання спору, який зводиться до обов`язкового направлення боржнику письмової вимоги про усунення порушень за договором кредитування, свідченням чого є неотримання нею цієї вимоги та необізнаність про наявність виконавчого напису аж до моменту, коли вона дізналася про відкрите виконавче провадження. В порушення п. 2.3. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України письмова вимога про усунення порушень позивачеві не направлялась. Всі означені обставини свідчать про те, що заборгованість не є безспірною. У зв`язку з викладеним позивач просить про визнання виконавчого напису нотаріуса від 05.04.2021 року таким, що не підлягає виконанню. За вказаних обставин вважає, що стягнуті кошти у розмірі 8195 грн. 25 коп. є коштами, що утримуються без відповідної правової підстави, тому їх належить повернути позивачу шляхом стягнення вказаної суми з приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Чубарева О.О. Судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 908 грн. 00 коп. за подання позову та 454 грн., а всього у розмірі 1362 грн. 00 коп. просить покласти на відповідача. На підставі ухвали судді Оріхівського районного суду Запорізької області провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання, застосовано заходи забезпечення доказів. Ухвалою суду від 25.01.2022 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. В той же день судом застосовані заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом № 88998 вчиненим 05.04.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення заборгованості з позивача на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» суми боргу у розмірі 12024,00 грн. Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 10.05.2022 № 29/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ Оріхівського районного суду Запорізької області - Шевченківському районному суду м. Запоріжжя. За таких обставин, означена цивільна справа надійшла 20.03.2023 року за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя. Згідно автоматизованого розподілу справу було передано до провадження судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Щасливої О.В. Ухвалою судді від 21 березня 2023 року справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду на 14.06.2023 року. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, надавши суду письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову і вирішення справи без їх участі, надано згоду на ухвалення заочного рішення. Наведені обставини в силу ст. ст. 211, 223 ЦПК України є підставою для проведення судового розгляду у відсутність позивача і його представника. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце вирішення справи, до суду не з`явився з невідомих причин. Відзиву на позов, клопотання про вирішення справи без його участі або про відкладення судового засідання суду не надав. За згаданих обставин суду відповідності до ст. 280 ЦПК України зі згоди представника позивача, висловленої в її письмовій заяві вирішує справу при заочному розгляді. Треті особи, належним чином повідомлені про час та місце проведення судового засідання, до суду не з`явилися; клопотання про відкладення судового розгляду, прохання про вирішення справи у їх відсутність суду не надали. Приватним виконавцем Чубаревим О.О. на виконання ухвали про забезпечення позову на адресу суду направлено постанову від 16.12.2021 року про зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження № 65888614. Вказані обставини у відповідності до ст. 223 ЦПК України є підставою для розгляду справи без участі приватного нотаріуса, який посвідчував оспорюваний виконавчий напис, та приватного виконавця. З`ясувавши обставини справи і перевіривши їх наданими сторонами доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань. Судом встановлено, що 5 квітня 2021 року приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинила виконавчий напис № 88998 про стягнення з позивача на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» заборгованості у розмірі 12\~024 грн. (а.с. 48). 24.06.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Чубаревим О.О. на підставі означеного виконавчого напису відкрито виконавче провадження за номером № 65888614 (а.с.39). Постановою державного виконавця від 09.07.2021 року звернуто стягнення на заробітну плату боржника (а.с. 37). В свою чергу, із його заробітної плати позивача за період з липня 2021 року по листопад 2021 року на погашення заборгованості стягнуто суму у розмірі 8196 грн. 25 коп. (а.с. 57). Право нотаріусів\~вчиняти виконавчі\~написи внормовано\~статтями 87,\~88\~Закону України\~«Про нотаріат»,\~відповідно до\~яких \~для стягнення\~грошових сум\~або витребування\~від боржника\~майна нотаріуси\~вчиняють виконавчі\~написи на\~документах,\~що встановлюють\~заборгованість.\~Нотаріус вчиняє\~виконавчі написи,\~якщо подані\~документи підтверджують\~безспірність заборгованості\~або іншої\~відповідальності боржника\~перед стягувачем. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 29.06.1999 року, згідно з яким для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин, подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. З наведених судом норм Закону України «Про нотаріат» (ст. ст. 87, 88 Закону) витікає, що лише безспірна заборгованість може стати підставою для вчинення виконавчого напису нотаріуса. З семантики прикметника «безспірна» випливає, що така заборгованість є прийнятною для сторін, жодною з яких вона не оспорюється. Між тим твердження позивача полягають в тому, що він оспорює розмір заборгованості, наявності якої не визнає. За таких обставин суд не може констатувати безспірність заборгованості як однієї з передумов для звернення до нотаріуса для отримання виконавчого напису. Як випливає із змісту правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 20.05.2015 року у справі № 6-0158цс15, можна говорити про правильність вчиненої нотаріальної дії у вчиненні виконавчого напису лише за умов, що 1) нотаріусу надані всі необхідні документи, визначені Переліком, що підтверджують безспірність заборгованості; 2) за наявності доказів належного направлення відповідачем письмової вимоги про усунення порушень; та 3) наявності доказів належного отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Вирішуючи позов на користь позивача, суд погоджується і з його твердженнями про відсутність доказів про дотримання відповідачем порядку досудового врегулювання спору, а саме: ненаправлення боржнику письмової вимоги про усунення порушень. Таким чином, суд доходить висновку, що сукупності умов, які свідчили б про правильність здійснення виконавчого напису, фінансовою установою дотримано не було, що є підставою для ухвалення рішення на користь позовних вимог. Щодо задоволення вимог про стягнення безпідставно набутих коштів, суд виходить з наступного. Главою 83 ЦК України внормовано правовідносини, що виникають у зв`язку з набуттям та збереженням майна без достатньої правової підстави. Зокрема, статтею 1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. За тлумаченням вказаної норми права, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі № 753/15556/15ц, зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження майна за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Відсутність правової підстави це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на правовій вказівці закону або суперечить меті правовідношення і її юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. За змістом ч. 3 ст. 1212 ЦК положення про безпідставно набуте майно застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Згідно Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" органи державної виконавчої служби та приватні виконавці здійснюють свою діяльність з дотриманням принципів: верховенства права, законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності, обов`язковості виконання рішень, співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями. Відповідно до ст. 3 Закону України підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як виконавчі написи нотаріусів. Приватним виконавцем в межах своїх повноважень відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, який оспорюється позивачем. Відповідно до ч. 3 ст. 68 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець виносить постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника , яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи. Приватним виконавцем в межах реалізації прав стягувача винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника, яку направлено до Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжжяелектротранс», де працює боржник. В свою чергу означене підприємство здійснювало перерахування коштів із заробітної плати позивача на відповідний рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику (ч. 1 ст. 69 ЗУ України «Про виконавче провадження») у період з липня 2021 року по листопад 2021 року на погашення заборгованості стягнуто суму у розмірі 8196 грн. 25 коп. За вказаних обставин приватний виконавець є тимчасовим утримувачем коштів в межах виконавчого провадження, оскільки означені кошти в подальшому спрямовуються на користь сторони виконавчого провадження, а саме стягувачу товариству з обмеженою відповідальністю «Качай гроші». Вирішуючи спір в цій частині, суд не вбачає підстав для його задоволення, оскільки грошові кошти на виконання виконавчого напису хоча й перераховані на рахунок приватного виконавця, проте з метою їх подальшого перерахування стягувачу у виконавчому провадженні, тому за наведених обставин не вбачає ознак порушення права позивача в діях державного виконавця. Пред"явлення позовних вимог до неналежного відповідача є підставою для відмови в задоволенні позову. Так як приватний виконавець не є набувачем стягнутих за виконавчим написом грошових коштів в розумінні ст. 1212 ЦК України, підстав для їхнього стягнення з нього на користь позивача немає. Що стосується судового збору, суд враховує, що відповідно до ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначаються, зокрема, розподіл судових витрат. Судовий збір, попередньо оплачений позивачем, відповідно до правил цивільного процесуального законодавства підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved