Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-06 00:00:00

У січні 2023 року органу опіки та піклування виконавчого комітету Звягельської міської ради звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить: позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] та стягувати аліменти на утримання сина. В обґрунтування позову зазначає, що відповідач є матір`ю неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька малолітнього дитини [PERSON] записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. З 16.04.2020 [PERSON] перебуває на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах у зв`язку з тим, що мати свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою [ADDRESS] . Відповідно до актів обстеження матеріально-побутових умов будинок складається з трьох кімнат, кухні, коридору, без зручностей. [PERSON] зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, не приділяє уваги дитині, залишає дитину без нагляду. З [PERSON] проводились профілактично-роз`яснювальні бесіди щодо належного виконання батьківських обов`язків, остання неодноразово була притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.. Відповідач в судове засідання не прибула, про день та час судового розгляду повідомлення належним чином. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що працює провідним спеціалістом із соціальної роботи, може підтвердити факт не виконання [PERSON] батьківських обов`язків відносно свого малолітнього сина. Вона систематично залишає сина самого, дитини не охайна, зі слів бабусі [PERSON] ніде не працює, зловживає алкогольними напоями. Дитина вилучена та поміщена в заклад " Сонячний дім", мама відвідна сина лише два рази. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є мамою є [PERSON] , [INFO] , батько записаний відповідно до ст. 135 СК України (а.с. 6, 7). З 16.04.2020 року [PERSON] перебуває на обліку в службі у справах дітей Звягельської міської ради, як дитина, що проживає в сім`ї, яка опинилась у складних життєвих обставинах, у зв`язку з тим, що мати дитини свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. З актів обстеження матеріально-побутових умов проживання дитини працівниками служби у справах дітей міської ради, встановлено що [PERSON] проживає з матір`ю та бабою за адресою: [ADDRESS] в будинку який складається з трьох кімнат, кухні та коридору. [PERSON] зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, не приділяє належну у вагу своїй малолітній дитині, не цікавиться його здоров`ям та розвитком, постійно залишає його без нагляду (а.с.16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25 , 26, 27, 28, 29). Відповідно до повідомлення Новоград-Волинського РВП ГУНП в Житомирській області від 14.12.2022 [PERSON] неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності (а.с.35). Дитина [PERSON] перебуває у обласному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей "Сонячний дім", за період перебування хлопчина у закладі мама відвідувала свою дитину два рази. (а.с.38,39). Згідно висновку органу опіки та піклування Звягельської міської ради від 27.12.2022 орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав: [PERSON] , стосовно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно положень статті 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до положень ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно, ч. 2 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-ІІІ від 26.04.2001 року вбачається, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 12 цього Закону, батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей. У пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, розцінюються як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої Законом, зокрема, п. 2. ч. 1 ст. 164 СК України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина та ін. За змістом статей 12, 13, 83 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. В судовому засіданні встановлено, що відповідач неналежним чином не виконує покладені на неї обов`язки щодо виховання та утримання сина, свідомо ухиляються від виконання батьківських обов`язків по вихованню неповнолітнього сина: не виявляє батьківської турботи та піклування, матеріальної допомоги на його утримання не надає, не цікавиться його життям, здоров`ям, свої обов`язки щодо виховання і піклування про фізичний, духовний і моральний розвиток дитини не виконує. Ураховуючи зазначені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина необхідно задовольнити. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (ч. 2 ст. 166 СК України), який є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві (ст. 180 СК України). Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Згідно зі ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Способи виконання обов`язку утримувати своїх неповнолітніх дітей визначені ст.181 СК України, за змістом якої, аліменти за рішенням суду присуджуються у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Виходячи з позиції якнайкращого забезпечення інтересів дитини суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог та стягує з відповідача аліменти в розмірі - 1 136 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved