Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-29 00:00:00

В обґрунтування позову, який подано представником позивача адвокатом Ковальовим В. О., представник зазначив, що 30.11.2022 на адресу проживання позивача надійшла вимога про повернення автомобіля, який належить [PERSON] на праві власності, але не зареєстрований за нею в установленому законом порядку. Згідно з вимогою [PERSON] вимагає повернути зареєстрований за ним транспортний засіб, Merсedes-Benz Sprinter 313 CDI, білого кольору, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , який був придбаний позивачем у ПП «Каролінні» у жовтні 2021 року. Зазначав, що у вересні 2021 року у позивача виникла необхідність в придбанні транспортного засобу, у зв`язку з чим вона звернулась до суб`єкта господарювання ПП «Каролінні», який здійснює оптову на роздрібну торгівлю транспортними засобами, з метою пошуку та сприяння у придбанні транспортного засобу. 06.10.2021 ПП «Каролінні» запропонувало [PERSON] для придбання спірний транспортний засіб, який належить [PERSON] . Оглянувши даний автомобіль та досягнувши згоди щодо його вартості, між [PERSON] та ПП «Каролінні» було укладено договір купівлі-продажу вказаного автомобіля. Після чого позивач оплатила вартість транспортного засобу та отримала ключі і реєстраційні документи від нього. Крім цього, позивачу було передано документи, які уповноважили ПП «Каролінні» здійснити продаж спірного автомобіля, зокрема: договір комісії, укладений між ПП «Каролінні» та [PERSON] ; акт приймання передачі транспортних засобів та їх складових частин; акт технічного стану транспортного засобу або його складової частини; протокол перевірки технічного стану транспортного засобу. За таких обставин позивач вважає, що саме вона є належним власником транспортного засобу. На підставі викладеного позивач просила визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки «Mercedes-Benz», моделі «Sprinter 313 CDI», 2007 року випуску, номер кузова (шасі, рама) [NUMBER] , білого кольору. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Пояснила, що придбала автомобіль у суб`єкта господарювання, який здійснює торгівлю транспортними засобами, сплатила його вартість та отримала всі необхідні правовстановлюючі документи на нього, однак не встигла зареєструвати його на своє ім`я, оскільки змушена була виїхати за кордон. Просила визнати за нею право власності на автомобіль, оскільки її право оспорюється відповідачем, який надіслав їй вимогу про повернення автомобіля. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Ухвалою суду від 30.06.2023, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено проводити заочний розгляд справи. Заслухавши доводи позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню з таких мотивів. Судом встановлено такі обставини. 05.10.2021 між ПП «Каролінні» в особі [PERSON] (далі - Комісіонер) та [PERSON] (далі - Комітент) було укладено договір комісії №6450/21/016358, за умовами якого Комісіонер зобов`язується за дорученням Комітента за комісійну плату вчинити за рахунок Комітента від свого імені один/або декілька правочинів щодо продажу транспортного засобу Merсedes-Benz Sprinter 313 CDI, білого кольору, 2007 року випуску, номер кузова (шасі, рама) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . Договір, відповідно до якого Комісіонер продає третім особам транспортний засіб, не підлягає узгодженню та візуванню Комітентом. Крім цього, [PERSON] та ПП «Каролінні» було складено акт приймання-передачі вказаного автомобіля, та акт технічного стану транспортного засобу. Вказані обставини підтверджуються наданими позивачем копіями таких документів: договору комісії №6450/21/016358 від 05.10.2021; акту приймання-передачі транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, між суб`єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером №6450/21/016358 від 05.10.2021; акту технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер №6450/21/1/015675 від 05.10.2021. Вказані документи містять підписи [PERSON] та ПП «Каролінні» в особі [PERSON] 06.10.2021 ПП «Кароліні» в особі [PERSON] здійснено продаж [PERSON] транспортного засобу Merсedes-Benz Sprinter 313 CDI, білого кольору, 2007 року випуску, номер кузова (шасі, рама) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , та складено акт огляду реалізованого транспортного засобу. Ці обставини підтверджуються: угодою про купівлю-продаж із третіми особами №6450/21/016358 від 06.10.2021; договором купівлі-продажу транспортного засобу №6450/21/016358 від 06.10.2021; актом огляду реалізованого транспортного засобу №6450/21/016358 від 06.10.2021. Вказані документи містять підписи ПП «Каролінні» в особі [PERSON] та [PERSON] . Пунктом 2.2. договору купівлі-продажу транспортного засобу №6450/21/016358 від 06.10.2021 передбачено, що покупець [PERSON] набуває право власності на транспортний засіб з моменту підписання сторонами даного договору купівлі-продажу. Сторони не мають майнових претензій одна до одної з моменту підписання цього договору. Крім цього, додано протокол перевірки технічного стану транспортного засобу №00962-01698-20 від 29.09.2020, відповідно до якого транспортний засіб Merсedes-Benz Sprinter 313 CDI, номер кузова (рами) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , після технічного контролю визнано технічно справним. Дата чергового проходження контролю 29.09.2022. [PERSON] звернувся до [PERSON] з вимогою про повернення автомобіля, у якій зазначив, що за цивільно-правовою угодою, яка була укладена між ним, ПП «Каролінні» та [PERSON] в кінці 2021 року, [PERSON] користується його автомобілем Merсedes-Benz Sprinter 313 CDI, білого кольору, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] . Враховуючи те, що автомобіль не знятий з реєстрації, тому [PERSON] є єдиним законним власником цього транспортного засобу. Договір, який був укладений між [PERSON] та ПП «Каролінні», вважає договором оренди його транспортного засобу, тобто тимчасового користування автомобілем. У зв`язку з чим просив повернути транспортний засіб та реєстраційні документи до нього. Зазначене підтверджується вимогою про повернення автомобіля від 24.11.2022, надісланою [PERSON] засобами поштового зв`язку [PERSON] . Відповідач під час судового розгляду вказаних обставин не спростував. Відповідно до статті 1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. Згідно з статтею 1016 ЦК України комітент зобов`язаний забезпечити комісіонера усім необхідним для виконання обов`язку перед третьою особою. За договором, укладеним з третьою особою, комісіонер набуває права навіть тоді, коли комітент був названий у договорі або прийняв від третьої особи виконання договору. Комісіонер не відповідає перед комітентом за невиконання третьою особою договору, укладеного з нею за рахунок комітента, крім випадків, коли комісіонер був необачним при виборі цієї особи або поручився за виконання договору (делькредере). Наданим суду доказами підтверджується, що між ПП «Каролінні» та [PERSON] виникли цивільно-правові відносини на підставі укладеного договору комісії №6450/21/016358 від 05.10.2021, за умовами якого ПП «Каролінні» зобов`язалось продати належний [PERSON] транспортний засіб. Відповідно до пункту 2.1.3. зазначеного договору ПП «Каролінні» взяло на себе обов`язок укласти від свого імені договір купівлі-продажу з покупцем на придбання останнім транспортного засобу. Таким чином, уклавши договір купівлі-продажу транспортного засобу № 6450/21/016358 від 06.10.2021 із [PERSON] , ПП «Каролінні» свої зобов`язання за договором комісії виконало. Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 1 статті 656 ЦК України передбачено, що предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому. Згідно з частиною 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 334 ЦК України). На відміну від нерухомого майна, ЦК України не передбачено переходу права власності на рухоме майно за наслідком державної реєстрації переходу права на підставі правочину, навіть якщо реєстрація рухомого майна є обов`язковою виходячи з нормативного регулювання (частина четверта статті 334 ЦК України). Відповідно до статті 34 Закону України від 30 червня 1993 року № 3353-XII «Про дорожній рух» державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників. Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Отже, правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі загальних положень ЦК України про перехід права власності за договором, спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Закону № 3353-XII та прийнятих на його виконання нормативних актів відповідних органів, що регламентують порядок державної реєстрації окремих видів транспортних засобів. Спеціальні правила закріплені у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. Згідно з пунктом 55 вказаного Порядку № 1200 (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) на продані транспортні засоби та їх складові частини, що мають ідентифікаційні номери, комісіонер видає покупцеві: стосовно транспортних засобів, облік яких ведеться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС, - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт), а також на зняті з обліку транспортні засоби номерні знаки для разових поїздок. Крім зазначених документів, також видається сервісна книжка (гарантійний талон), розрахунковий документ, який посвідчує факт купівлі транспортних засобів. Отже, як положеннями частини першої статті 334 ЦК України щодо переходу права власності на рухоме майно, так і спеціальним законодавством, що регулює порядок обліку та реєстрації транспортних засобів, не передбачено в імперативному порядку, що право власності на таке рухоме майно переходить до набувача транспортного засобу з моменту здійснення його державної реєстрації. Право власності на рухоме майно переходить до набувача відповідно до умов укладеного договору, що узгоджується з принципом свободи договору відповідно до статей 6, 627, 628 ЦК України. Якщо договором не передбачено особливостей переходу права власності у конкретному випадку шляхом вчинення певних дій, воно переходить з моменту передання транспортного засобу. Вищенаведені правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №911/1278/20, які суд враховує, вирішуючи цей спір. Таким чином, оскільки [PERSON] придбала транспортний засіб Merсedes-Benz Sprinter 313 CDI, номер кузова (рами) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] у ПП «Каролінні» за договором купівлі-продажу, а ПП «Каролінні» реалізувало даний автомобіль, будучи уповноваженим на таку реалізацію його власником [PERSON] за договором комісії, умовами договору купівлі-продажу транспортного засобу було передбачено, що покупець набуває право власності на транспортний засіб з моменту підписання договору купівлі-продажу, то з моменту підписання цього договору [PERSON] набула право власності на спірний автомобіль. Оскільки таке право власності позивача оспорюється відповідачем у зв`язку із нездійсненням державної реєстрації транспортного засобу, що відповідачем не спростовано, то позов слід задовольнити повністю. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на сплату судового збору в сумі 992,40 гривень.

Outcome: approved