Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-25 00:00:00

До суду звернулась представника позивача [PERSON] \~ адвокат\~Якубовська А.І.\~із позовною\~заявою до\~ [PERSON] \~про стягнення\~боргу за договором позики. 08 липня 2022 року ухвалою Миколаївський районний суд Миколаївської області цивільну справу № 945/198/22 передав на розгляд до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області за підсудністю. В обґрунтування позову представник позивача посилалалась на те, що 16.08.2021 між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений письмовий договір позики у вигляді розписки, за яким позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 1 500 доларів США, що за офіційним банківським курсом Національного Банку України на день написання розписки 09.02.2022 року складає 41\~940,00 грн, які відповідач зобов`язався повернути в строк до 23.08.2021. У встановлений сторонами строк відповідач не повернув позивачу суму позики та добровільно зобов`язання виконати ухиляється на телефонні дзвінки не відповідає та ігнорує будь-які спроби зв`язатись з позивачем. Загальна сума боргу складає: основна сума боргу - 41 940,00 грн та 720,44 грн - проценти за користування коштами (3% річних). Оскільки відповідач врегулювати спір мирним шляхом не бажає, позивач змушений звернутись до суду, адже сума позики є значною в невиконання відповідачем своїх зобов`язань ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Тому представник позивача просила суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики та суму судових витрат. Ухвалою від 23 серпня 2022 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області матеріали цивільної справи прийняв до свого провадження. 30 серпня 2022 року ухвалою суд відкрив провадження у цивільній справі в порядку загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання на 27 вересня 2022 року. У підготовче засідання 13.02.2023 сторони не з`явились. Про день та час слухання справи повідомлені належним чином та своєчасно. Від представника позивача адвоката Якубовської А.І. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, а також просила задовольнити позов, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. 13 лютого 2023 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області ухвалою закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті. У судове засідання 26.06.2023 року сторони не з`явились, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомленні належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про причину неявки суд не сповістив, відзив на позов не надав. За положеннями ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно зі статтями 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно з матеріалами справи встановлено, що 16 серпня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, за яким позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 41\~940,00, грн, що еквівалентно на день написання розписки 16.08.2021за офіційним курсом НБУ складає 1 500 дол. США., які відповідач зобов`язався повернути в строк до 23.08.2021. Факт передачі грошових коштів підтверджується копією письмової розписки від 16.08.2021, доданої до позову та засвідченої адвокатом, відповідно до якої передача грошових коштів мала місце 16.08.2021, зі строком їх повернення до 23.08.2021 (а.с.7). Як зазначила представник позивача, у встановлений сторонами строк відповідач суму позики не повернув. Таким чином, позикодавець належним чином виконав взятий на себе обов`язок із передачі грошових коштів. Разом з тим, за відсутності доказів протилежного, судом встановлено невиконання відповідачем у повному обсязі обов`язку з повернення суми позики у встановлений сторонами строк. Згідно з ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до ст.\~1047\~ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц (провадження № 14-360цс19) зазначено, що: «за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.» У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що: «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки». Відповідно до ч. 1 ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядку встановленому договором. Згідно з частиною першою статті 1050\~ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Ураховуючи відсутність доказів щодо належного виконання відповідачем взятого на себе обов`язку з повернення суми позики, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] щодо стягнення суми позики в розмірі 1\~500 дол. США. Крім того, законодаством передбачено стягнення боргу в іноземній валюті. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору в розмірі 992,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved