Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-02 00:00:00

[PERSON] , яка діє в особистих інтересах та як законний представник своїх неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , звернулась до суду з позовом до ТДВ СТ «Домінанта» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), який обґрунтовувала тим, що 25.01.2017 року за участю автомобіля «КРАЗ-64431», номерний знак [NUMBER] з вантажним напівпричепом ВАРЗ моделі НПМ - 2013 номерний знак [NUMBER] (далі - автомобіль КРАЗ), який належить військовій частині [NUMBER] (далі - в/ч [NUMBER] ), яким керував військовослужбовець даної в/ч [NUMBER] [PERSON] , та автомобіля «Ауді-100», номерний знак [NUMBER] (далі - автомобіль Ауді), яким керував його власник [PERSON] , відбулась ДТП, внаслідок якої загинув [PERSON] - її чоловік та батько [PERSON] та [PERSON] . Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15.12.2017 року винним у ДТП визнано [PERSON] , якому, за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст. 415 ч. 1 КК України, було призначене покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі положень ст.ст. 75, 76 КК України [PERSON] звільнений від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину, і виконає покладені на нього обов`язки. На підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» [PERSON] звільнений від відбування покарання, призначеного за цим вироком. Вирок набув законної сили 16.01.2018 року. Внаслідок ДТП автомобіль Ауді отримав технічні ушкодження та, згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи від 10.03.2017 року № 278, матеріальний збиток становить 102 715 грн. 19 коп., позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 100 000,00 грн. У зв`язку зі смертю [PERSON] позивачам заподіяна моральна шкода, яку просять стягнути з відповідача у розмірі по 12800,00 грн. кожному, застосувавши до цієї суми індекс інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Також позивачі просили стягнути з відповідача на користь [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по 38400,00 грн. кожному, у рахунок страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника, застосувавши до цієї суми страхової виплати індекс інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Ухвалою суду від 15.05.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 12.06.2023 від третьої особи Моторно транспортне (страхове) бюро України надійшло пояснення на позовну заяву. Позивач та відповідач ТДВ СТ «Домінанта» про відкриття провадження у справі були повідомлені належним чином шляхом опублікування 21.06.2023 повідомлення про відкриття провадження у справі на офіційному веб-сайті судової влади України на сторінці Чутівського районного суду Полтавської області відповідно до приписів ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Заперечень проти позовних вимог від нього не надходило. Представник третьої особи в наданих поясненнях просив розгляд справи проводити у його відсутність. Позиція третьої особи, викладена у поясненнях на позов, відповідно до яких в задоволенні позову [PERSON] просять відмовити посилаючись на те, що перелік підстав для проведення регламентної виплати МТСБУ з фонду захисту потерпілих визначений ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон). Згідно з Законом передбачено лише один випадок, коли МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих проводить регламентні виплати за зобов`язаннями страховика, а саме: «у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до положень ст.20 п. 20.3. Закону у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами МТСБУ. Відповідно до положень ст.51 п. 51.7 Закону у разі ліквідації страховика або визнання його неплатоспроможним (банкрутом) відповідно до закону страховик зобов`язаний передати до МТСБУ всі матеріали щодо укладених ним договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. При цьому такий страховик зобов`язаний перерахувати до відповідних централізованих страхових резервних фондів кошти в обсягах сум незароблених страхових премій з цього виду страхування. На даний час МТСБУ не володіє інформацією щодо ліквідації страховика, ТДВ СТ «Домінанта». Проте, у разі визнання страховика банкрутом та його ліквідації саме на МТСБУ буде покладено обов`язок щодо проведення регламентних виплат з фонду захисту потерпілих. Розмір регламентних виплат, як розмір страхового відшкодування визначається з урахуванням положень ст.ст. 22,30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до положень п. 22.1 ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи Відповідно до положень п. 22.1 ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до положень ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно правової позиції Верховного Суду у постанові від 21 грудня 2020 року по справі № 911/286/20 зазначено, що страховик або МТСБУ відповідає за завдану шкоду у межах визначених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». При визначені меж відповідальності страхової або МТСБУ спеціальні норми Закону обмежують розмір шкоди (збитків) (як оціненої, так і фактичної), яка підлягає відшкодуванню страховиком, за особу з вини якої сталася ДТП та яка не застрахувала свою відповідальність перед третіми особами зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно п. 15 постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Отже, позивачкою заявлено вимогу до страховика про стягнення шкоди, завданої майну в розмірі 100000 грн. Згідно висновку № 278 від 10 березня 2017 року ринкова вартість транспортного засобу становить 102 715 грн. 19 коп. Позивач посилається на те, що рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 15 січня 2020 року по справі № 550/1368/18 її позов до Військової частини [NUMBER] задоволено та стягнуто в рахунок відшкодування матеріальної шкоди різницю між страховою сумою та матеріальної шкодою в розмірі 2 715 грн. 19 коп. Також судом встановлено, що відповідальною особою за відшкодування збитків є страховик та зобов`язано позивача передати пошкоджений автомобіль Ауді військовій частині [NUMBER] . Однак, матеріали справи не містять доказів, що цей автомобіль було передано за актом прийому-передачі до військової частини [NUMBER] , як і доказів вартості його залишків. Щодо відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого. Згідно з ч. 1 ст. 1200 Цивільного кодексу України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема дитині до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років), чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом - довічно. Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Із змісту позовної заяви вбачається, що позивачка просить стягнути на її користь та користь неповнолітніх дітей страхове відшкодування, пов`язане з втратою годувальника та моральну шкоду відповідно до положень ст. 27 Закону. Однак, не зазначає, на якій підставі страховик мав би компенсувати їй такі витрати, а саме, що вона є інвалідом чи особою пенсійного віку відповідно до вимог ст. 1200 ЦК України. Що стосується стягнення страхового відшкодування на користь неповнолітніх дітей, слід звернути увагу суду, що за рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 15 січня 2020 року, яке залишено в силі постановою Полтавського апеляційного суду від 17 вересня 2020 року саме на військову частину було покладено обов`язок та стягнуто на користь [PERSON] та [PERSON] щомісячними платежами в рахунок відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника по 3446 грн. 13 коп. щомісячними платежами до досягнення ними 18 років, а також стягнута моральна шкода. Отже, позивачка, яка діє від свого імені та в інтересах неповнолітніх дітей захистила своє право разом з дітьми на отримання моральної шкоди та шкоди, пов`язаної з втратою годувальника за рахунок військової частини, а тому страхова компанія не зобов`язана була відшкодовувати шкоду, передбачену ст. 27 Закону. У задоволенні вимог позивача [PERSON] викладених в позовній заяві про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди просить відмовити. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 25.01.2017 року за участю автомобіля «КРАЗ-64431», номерний знак [NUMBER] з вантажним напівпричепом ВАРЗ моделі НПМ - 2013 номерний знак [NUMBER] , який належить військовій частині [NUMBER] , яким керував військовослужбовець даної в/ч [NUMBER] [PERSON] , та автомобіля «Ауді-100», номерний знак [NUMBER] , яким керував його власник [PERSON] , відбулась ДТП, внаслідок якої загинув [PERSON] чоловік позивача - [PERSON] та батько неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15.12.2017 року винним у ДТП визнано [PERSON] , якому, за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст. 415 ч. 1 КК України, було призначене покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі положень ст.ст. 75, 76 КК України [PERSON] звільнений від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 рік не вчинить нового злочину, і виконає покладені на нього обов`язки. На підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» [PERSON] звільнений від відбування покарання, призначеного за цим вироком. Вирок набув законної сили 16.01.2018 року. Згідно висновку № 278 судової автотоварознавчої експертизи від 10.03.2017 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Ауді-100», номерний знак [NUMBER] - 178373,83 грн., а його ринкова вартість станом на момент його пошкодження (25.01.2017 року) - 102715,19 грн., матеріальний збиток завданий власнику автомобіля «Ауді-100», номерний знак [NUMBER] , в результаті його пошкодження в ДТП становить 102715,19 грн. Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 15.01.2020 року позов [PERSON] , яка діє в особистих інтересах та як законний представник своїх малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] до військової частини [NUMBER] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задоволено частково та стягнуто з військової частини [NUMBER] : - на користь позивачів по 250 000 грн. кожному, в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди; - на користь [PERSON] та [PERSON] в рахунок відшкодування шкоди у зв`язку із втратою годувальника по 3446 грн. 13 коп. щомісячно кожному, починаючи з 26 січня 2017 року до досягнення ними 18 років; - на користь [PERSON] 2715 грн. 19 коп. в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди за пошкодження автомобіля «Ауді-100», номерний знак [NUMBER] . Та зобов`язано [PERSON] передати військовій частині [NUMBER] пошкоджений автомобіль «Ауді-100», номерний знак [NUMBER] , як такий, що не може використовуватись за призначенням, але є таким, що має певну цінність після відшкодування військовою частиною [NUMBER] нанесеної матеріальної шкоди. Постановою Полтавського апеляційного суду від 17.09.2020 року рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 15.01.2020 року залишено без змін. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно ч. 2 та ч. 5 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно п. 27.2 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Згідно ч. 1 ст. 1200 Цивільного кодексу України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років). Тлумачення вказаних положень закону свідчить про те, що пункт 27.2 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за способом викладення змісту є відсилочним, тобто містить посилання на іншу норму права, а саме на статтю 1200 ЦК України, та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою. Аналогічні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 304/936/19 (провадження № 61-12719 сво 20). Оскільки рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 15.01.2020 року вже було стягнуто з військової частини [NUMBER] на користь [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по 250 000 грн. кожному в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди, стягнуто на користь [PERSON] та [PERSON] в рахунок відшкодування шкоди у зв`язку із втратою годувальника по 3 446 грн. 13 коп. щомісячно кожному, починаючи з 26 січня 2017 року до досягнення ними 18 років та стягнуто на користь [PERSON] 2715,19 грн. в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, що виключає можливість повторного відшкодування шкоди й застосування пункту 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позовні вимоги [PERSON] вже були вирішені вищевказаним рішенням, а стягнення з ТДВ СТ «Домінанта» страхового відшкодування призведе до покладення на винну у ДТП особу тягар подвійної відповідальності за те саме правопорушення, що не передбачено законом. Окрім того позивачем не доведено розмір страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну потерпілого(відсутні докази передання автомобіля Ауді -100, н.з. [NUMBER] до військової частини [NUMBER] і докази залишкової вартості вказаного автомобіля). Також безпідставними є вимоги позивачки про стягнення інфляційних втрат та три проценти річних, оскільки вони є похідними від основної вимоги про стягнення страхового відшкодування.

Outcome: dismissed