Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-06 00:00:00

У квітні 2023 року позивач [PERSON] засобами поштового зв`язку звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 29.06.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрований за\~ № 248075, про стягнення грошових коштів в сумі 14 810,00 грн. з [PERSON] на користь ТОВ «ФК Кредит-Капітал». Також позивач просить стягнути з ТОВ «ФК Кредит-Капітал» на користь [PERSON] 14 810 грн. безпідставно набутих грошових коштів, сплачений судовий збір та судові витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. В обґрунтування позову вказано, що він отримав поштовий лист від приватного виконавця виконавчого округу Київської області Крегула Івана Івановича для виконання постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 67668744 від 25.11.2021 року, винесеної по примусовому виконанню виконавчого напису нотаріуса від 29.06.2021 № 248075. Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис від 29.06.2021 № 248075 не відповідає вимогам закону та вчинений з порушенням порядку вчинення виконавчих написів. Чинне законодавство передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору, що підтверджено постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14. Оскільки стягнення з позивача грошових коштів в сумі 14 810 грн. відбулось на підставі виконавчого напису, який повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, вищевказана сума вважається такою, що підлягає поверненню, оскільки правова підстава її набуття відповідачем відпала, посилається на ст. 1212 ЦК України. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 24.04.2023 року ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, копії ухвали надіслані учасникам справи. Відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. В матеріалах справи містяться відомості про отримання відповідачем та приватним виконавцем копії ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з додатками, адвокат Друзь В.В. внесений до електронного кабінету користувача підсистеми ЄСІТС «Електронний суд». Будь-яких інших заяв/клопотань на адресу суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 11.03.2020 між [PERSON] та ТОВ «Кредитна Установа «Європейська кредитна група» укладено кредитний договір № 3028602890/507966, відповідно до умов якого товариство\~ надає позичальнику фінансовий кредит в розмірі 4 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути вказані кошти, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених договором (п. 1.1. договору). Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 09.04.2020. Строк дії договору 30 днів, але в будь якому разі цей договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором (п. 1.2 договору). 15.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі\~ № 248075, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 3028602890/507966 від 11.03.2020 року за період з 25.05.2021 по 25.06.2021 в загальному розмірі 14 810 грн., що складається з: заборгованості за тілом кредиту 4 000 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 9 880 грн.; плати за вчення виконавчого напису. За змістом виконавчого напису відповідачу ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги до боржника за кредитним договорам №3028602890/507966 від 11.03.2020 року на підставі договору про відступлення прав вимоги № ЕМ-6 від 26.05.2021 року. На підставі вчиненого виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Крегул І.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 25.11.2021 року № 67668744 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором № 3028602890/507966 від 11.03.2020 року в розмірі 14 810 грн. Згідно відповіді №2325 від 13.02.2023 року на адвокатський запит [PERSON] , приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Крегул І.І. повідомлено, що на рахунок з обліку депозитних сум приватного виконавця надійшли грошові кошти у розмірі 17 782,69 гривень. В порядку статті 45 Закону України «Про виконавче провадження» приватним виконавцем розподілені грошові кошти, а саме: 925,61 гривня - витрати пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій; 14 810 гривень - перераховані стягувачу в рахунок погашення заборгованості за виконавчим документом; 1 481 гривень - основна винагорода приватного виконавця; 566,08 гривень - повернення надмірно стягнутих коштів боржнику. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок). Згідно з п. 1.1 Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2 Порядку передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі\~ виконавчих написів, установлюється КМУ. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права\~ вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (ст. 88 ЗУ «Про нотаріат). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Наведена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 27.03.2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19),\~ від 02.07.2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) та у постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного суду від 01.04.2020 року у справі № 201/15282/16-ц (провадження № 61-40796св18). З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та ТОВ «Кредитна Установа «Європейська кредитна група», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», був укладений договір про надання кредитних коштів. Цей договір з позивачем укладено 11.03.2020 року та містить в собі умову про строк його дії 30 днів, тобто до 09.04.2020, при цьому період нарахування заборгованості за виконавчим написом вказано з 25.05.2021 по 25.06.2021 року, а грошові суми за вказаний період включають не тільки тіло кредиту, але і відсотки. Матеріали справи не містять відомостей про рух коштів за весь період кредитування по рахунку позичальника, що виключає можливість перевірити загальний розмір заборгованості, при цьому відсотки в розмірі 9 880 грн. нараховані після закінчення строку кредитування. Наведене вище не відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 06.02.2019 у справі № 175/4753/15-ц, яким роз`яснено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вчиняючи виконавчий напис приватний нотаріус не врахував, що постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» визнана незаконною та нечинною в частині, зокрема, її доповнено переліком після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. У пункті 83 постанови від 21.09.2021 року по справі № 910/10374/17 Велика Палата Верховного Суду зробила наступний висновок: «Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса». Отже, нотаріус та відповідач, звертаючись із заявою про вчинення виконавчого напису, наведені вище обставини не з`ясували. Стаття 12 ЦПК України визначає принцип змагальності цивільного судочинства. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може\~ ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу позовних вимог, з врахуванням засад законності, розумності і справедливості, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовної вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача коштів у розмірі 14 810 грн., що були стягнуті за виконавчим провадженням №67668744 на підставі вказаного виконавчого напису, суд зазначає наступне. Відповідно до частин 1,2 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Частиною 3 ст. 1212 ЦК України врегульовано, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. У постанові Верховного Суду від 08.09.2021 у справі №201/6498/20 (провадження №61-88св21) зроблено висновки про те, що судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №910/1531/18, від 28.01.2020 у справі №910/16664/18. Відповідно до відповіді приватного виконавця від 13.02.2023 року №2325 вбачається про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК Кредит Капітал»\~ суми коштів у виконавчому провадженні\~ 67668744 з виконання виконавчого напису нотаріуса №248075 від 29.06.2021, виданого приватним нотаріусом Остапенком Є.М.,\~ у розмірі 17 782,69 гривень, зокрема, 14 810 грн. в рахунок погашення заборгованості за виконавчим документом. Таким чином, оскільки судом встановлено, що виконавчий напис, вчинений 29.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрований в реєстрі за №248075, про стягнення з боржника\~ [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» заборгованості в розмірі 14 810 грн., був вчинений без правових на те підстав, суд дійшов висновку, що набуття коштів відповідачем на підставі такого виконавчого напису, є безпідставним як на час набуття, так і на момент розгляду даної справи. Враховуючи вищевикладене, підлягає задоволенню позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно набуті кошти, які були стягнуті та фактично перераховані відповідачу в межах виконавчого провадження №67668744 у розмірі 14 810 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. 12.02.2023 укладено договір про надання правової допомоги між [PERSON] та адвокатом Друзь Віталієм Вікторовичем, додаток № 1 до договору від 12.02.2023 та виписаний відповідний ордер. Підтвердженням виконання вказаного договору є акт надання правової допомоги та розрахунок витрат на правничу допомогу на загальну суму 5 000 грн., які містяться в матеріалах справи. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Зі змісту вказаних документів та матеріалів справи вбачається, що загальна вартість наданих адвокатом послуг становить 5 000 грн., які полягали, зокрема, у вивченні документів, складанні запитів, вивченні документів виконавчого провадження, складанні позовної заяви. Слід зазначити, що вищевказані документи про надання правової допомоги є додатками до позову, отже отримані відповідачем, а прохальна частина позову містить вимогу про стягнення витрат на правову допомогу в сумі 5 000 грн., отже вказана вимога заявлена своєчасно. Таким чином, суд вважає, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката в розмірі 5 000 грн. є співрозмірним з обсягом часу, витраченим адвокатом на надання послуг в межах цієї справи, а також відповідає критеріям розумності та справедливості, при цьому підстав для зменшення вказаної суми судом не встановлено. У відповідності до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі\~ 1 073,60 грн.

Outcome: approved