Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого 18 вересня 2020 року Черкаським РВДРАЦС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №23. У шлюбі народився син, - [PERSON] , [INFO] . В обгрунтуваня вказав, що розбіжності у поглядах на життя та погані взаємовідносини призвели до припинення спілкування як подружжя. На ґрунті сімейно-побутових проблем та діаметрально-протилежних поглядів на сімейне життя розвинулась неприязнь одне до одного, втрачено почуття любові, поваги та взаєморозуміння. На переконання позивача подальше сумісне життя і збереження сім`ї є неможливим. Вони не проживають разом як чоловік та жінка, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не піклуються один про одного та взагалі не підтримують шлюбних відносин із березня 2021 року. За таких обставин, позивач вважає, що збереження сім`ї, примирення та подальше спільне проживання між ними неможливе і просить суд розірвати шлюб між ними, не застосовуючи при цьому заходів та не визначаючи часу на примирення. Крім того, просить про стягнення з відповідача на її користь понесених судових витрат, в тому числі й витрат на правничу допомогу. У судове засідання представник позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачки. Позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав. Враховуючи зміст наданих суду заяв сторін та приймаючи до уваги, що в матеріалах справи достатньо даних про їх права та взаємовідносини, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Суд, дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, дійшов наступних висновків. Як встановлено в судовому засіданні і вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 18 вересня 2020 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Черкаським РВДРАЦС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №23(ас 6). У шлюбі народився син, згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.11.2020 року, виданого Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), батьком [PERSON] , [INFO] , записано відповідача, - [PERSON] (ас7). Неповнолітній натепер проживає з матір"ю за згодою сторін. Враховуючи, що сторони не проживають разом із березня 2021 року, - тривалий проміжок часу, спільного господарства не ведуть, не відновлюють сімейних відносин, не згідні на примирення, що свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків та те, що шлюб існує формально і сім`ю зберегти неможливо, позов слід задовольнити. Згідно приписів ч 1 ст142 ЦПК України в разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи вимогу позивачки щодо покладення судових витрат на відповідача та приймаючи до уваги визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, в силу наведених приписів, позивачеві підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову. На підставі викладеного, ст.105, 110,112 СК України,

Outcome: approved