Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-02 00:00:00

11.04.2023 [PERSON] звернулася до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з позовом, яким просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову суму основного боргу у розмір 43872 грн. та грошову суму в якості трьох процентів річних від простроченої суми у розмір 1957,78 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 15.06.2021 року вона позичила [PERSON] грошові кошти у розмірі 400 доларів США (еквівалент у гривні 10796 грн.) на що остання видала їй розписку. Грошові кошти відповідачка зобов`язалась повернути через три місяці. 27.07.2021 року вона позичила [PERSON] грошові кошти у розмірі 800 доларів США (еквівалент у гривні 21584 грн.) на що остання видала їй розписку. Грошові кошти відповідачка зобов`язалась повернути через три місяці. Таким чином між нею та відповідачкою 15.06.2021 року та 27.07.2021 року були укладені договори позики. Оскільки такі позики відбувалися декілька років і завжди відповідачка повертала їй кошти, то у неї не було підстав їй не довіряти, тому і розписки видавалися скоріш як формальність. По спливу строків для повернення бору відповідачка ухилялася від повернення боргу, заявляла що грошові коти для повернення у неї відсутні та просила ще трошечки зачекати. Для вирішення питання в позасудовий спосіб 19.01.2023 року вона надіслала рекомендованим листом на адресу відповідачки вимогу щодо повернення належних їй грошових коштів, але листа повернуто їй у зв`язку із закінченням строку зберігання. На день звернення до суду відповідачка належні їй грошові кошти не повернула. Грошові кошти надані за розпискою від 15.06.2021 року терміном на три місяці за усною домовленістю, відповідачка зобов`язана була повернути 15.09.2021 року, таким чином з останньої дати настає відповідальність за приписами ст. 625 Цивільного кодексу України. Згідно розрахунку трьох процентів річних від простроченої суми 400 доларів США * 3 /100 = 12 доларів США на рік; 12 доларів * 571 день прострочки / 365 = 18,77 доларів США), три проценти річних від простроченої суми за розпискою від 15.06.2021 року складає 18,77 доларів США. Грошові кошти надані за розпискою від 27.07.2021 року терміном на три місяці за усною домовленістю, відповідачка зобов`язана була повернути 27.10.2021 року, таким чином з останньої дати настає відповідальність за приписами ст. 625 Цивільного кодексу України. Згідно розрахунку трьох процентів річних від простроченої суми 800 доларів США * 3 /100 = 24 доларів США на рік, 24 долара * 529 днів прострочки / 365 = 34,78 доларів США, складає 34,78 доларів США. Сумарно за двома розписками три проценти пічних від простроченої суми складає 53,55 доларів США що за курсом Національного банку України відповідно офіційного сайту https://bank.goy.ua/ станом на 10 квітня 2023 року складає 1957,78 грн. Основна сума боргу за розписками від 15.06.2021 року та від 27.07.2021 року складає 400 доларів США + 800 доларів США = 1200 доларів США, що за курсом Національного банку України відповідно офіційного сайту https://bank.gov.ua/ станом на 10 квітня 2023 року складає 43872 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, сповіщена належним чином про час та місце розгляду справи, проте надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити, не заперечувала щодо заочного розгляду справи, просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчать, зокрема, поштові повідомлення Укрпошти про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не надала, тому суд відповідно до ч.1 ст.280, ч.4 ст.223 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв`язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи представника позивача. Так, існуюча практика судів України, в тому числі і практика Верховного Суду, визначає, що неотримання стороною провадження судового виклику, надісланого на її адресу у визначеному законом порядку, зокрема повернення такого виклику за закінченням терміну зберігання у поштовому відділенні або відмова від отримання, вважається належним повідомленням сторони про виклик. Також, згідно рішенню від 08.11.2005 р. у справі «Смірнов проти України» в силу ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. В своїх рішення Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Згідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 15.06.2021 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір (розписка), відповідно до якого позикодавець [PERSON] передала позичальнику [PERSON] суму коштів у розмірі 400 доларів США. Крім цього, 27.07.2021 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір (розписка), відповідно до якого позикодавець [PERSON] передала позичальнику [PERSON] суму коштів у розмірі 800 доларів США. На теперішний час відповідач не виконав умови Договору. Добровільно кошти не повернуті відповідачем. Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із частинами першою, другою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Частиною першою статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (в т.ч. грошові кошти в такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1047 ч.2 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. При цьому, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог щодо Кодексу. Із ст. 545 ЦК України, яка регулює підтвердження виконання зобов`язання, вбачається, що якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це в розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Зазначений договір відповідає вимогам ст. 1047 ЦК України, оскільки укладений в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За положеннями ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно ч.1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному обсязі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ч. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом, обов`язковим до прийняття за номінальною вартістю на всій території України. Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.? Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Разом з тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Так, грошові кошти надані відповідачу за розпискою від 15.06.2021 року терміном на три місяці за усною домовленістю, відповідачка зобов`язана була повернути борг 15.09.2021року, таким чином з останньої дати настає відповідальність за приписами ст. 625 Цивільного кодексу України. Розрахунок трьох процентів річних від простроченої суми складає: 400 доларів США * 3 /100 = 12 доларів США на рік; 12 доларів * 571 день прострочки / 365 = 18,77 доларів США. Таким чином, три проценти річних від простроченої суми за розпискою від 15.06.2021 року складає 18,77 доларів США. Грошові кошти надані за розпискою від 27.07.2021 року терміном на три місяці за усною домовленістю, відповідачка зобов`язана була повернути 27.10.2021 року, таким чином з останньої дати настає відповідальність за приписами ст. 625 Цивільного кодексу України. Розрахунок трьох процентів річних від простроченої суми складає: 800 доларів США * 3 /100 = 24 доларів США на рік; 24 долара * 529 днів прострочки / 365 = 34,78 доларів США. Таким чином три проценти річних від простроченої суми за розпискою від 27.07.2021 року складає 34,78 доларів США. Сумарно за двома розписками три проценти пічних від простроченої суми складає 53,55 доларів США, що за курсом Національного банку України відповідно офіційного сайту https://bank.goy.ua/ станом на 10 квітня 2023 року складає 1957,78 грн. Основна сума боргу за розписками від 15.06.2021 року та від 27.07.2021 року складає 400 доларів США + 800 доларів США = 1200 доларів США, що за курсом Національного банку України відповідно офіційного сайту https://bank.gov.ua/ станом на 10 квітня 2023 року складає 43872 грн. Враховуючи, що відповідачем сума боргу не повернута, суд вважає, що вимоги [PERSON] до [PERSON] щодо стягнення з відповідача грошової суми основного боргу у розмір 43872 грн. та грошової суми в якості трьох процентів річних від простроченої суми у розмір 1957,78 грн. є обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є, зокрема, договори та інші правочини. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Outcome: approved