Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-06 00:00:00

Позивач КП «Наше місто» звернулось до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою: [ADDRESS] (особовий рахунок [NUMBER] ) за період з вересня 2016 р. по березень 2020 р. на загальну суму 14 134,79 грн., а також суму сплаченого позивачем судового збору в розмірі 2102,00 грн. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2020 р. по справі відкрите провадження та визначено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02.07. 2020 р. у цій справі позов задоволено повністю, стягнуто з відповідачки заборгованість по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою: [ADDRESS] (особовий рахунок [NUMBER] ) на загальну суму 14 134,79 грн., а також суму сплаченого позивачем судового збору в розмірі 2102,00 грн. Ухвалою Жовтневого районного суду від 01.02.2022 року м. Запоріжжя заочне рішення у цій справі було скасовано, справу призначено до розгляду. В судовому засіданні представник позивача КП «Наше місто» позов підтримала, наполягала на задоволенні позовних вимог. Згідно заяви представника відповідачки [PERSON] про перегляд заочного рішення суду, КП «Наше місто» не надало суду належних та допустимих доказів на підтвердження надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою: [ADDRESS] . 16.01.2023 р. від представника відповідачки [PERSON] до суду надійшла письмова заява про застосування судом строку позовної давності. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Судом встановлено, що 25 травня 2016 р. Запорізькою міською радою було прийняте рішення № 25 про створення комунального підприємства «Наше місто» Запорізької міської ради. Відповідно до Статуту підприємства метою діяльності є здійснення відповідно до вимог чинного законодавства функцій управління та утримання в господарському віданні, переданих йому за договором з власником житлових будинків, споруд та іншого майна; забезпечення належного рівня житлово- комунального обслуговування населення, створення відповідних умов проживання; забезпечення безперебійної роботи технічного обладнання житлових будинків; забезпечення дотримання квартиронаймачами, власниками приватизованих квартир, орендарями та власниками нежилих приміщень обов`язків, передбачених відповідними договорами. Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради №494 від 26.08.2016р. «Про вилучення об`єктів житлового та нежитлового фонду, об`єктів благоустрою та обладнання з господарського відання МКП «Основаніє» та передачу в господарське відання комунального підприємства «Наше місто» та затвердження актів приймання-передачі» затверджено акти приймання-передачі об`єктів житлового та нежитлового фонду з господарського відання МКП «Основаніє» до господарського відання КП «Наше місто» згідно з додатками 1,2,3. 24 червня 2016 р. виконавчим комітетом Запорізької міської ради прийняте рішення № 311 «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг», відповідно до якого комунальне підприємство «Наше місто» Запорізької міської ради з 01 вересня 2016 року є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (Відомості Верховної Ради України, 2004, № 47, ст. 514), послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території санітарно-технічне обслуговування, обслуговування, внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів, тощо) відноситься до житлово- комунальних послуг. Відповідно до п. 6 ст. 19 ЗУ „Про житлово - комунальні послуги особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, як залежно від цивільно правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Згідно ч. 1 п. 3 ст. 20 ЗУ „Про житлово - комунальні послуги споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово - комунальних послуг підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно з ч. 1 ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і висловлювати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до ч. 2 Розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (Із змінами, внесеними згідно із Законом № 2454-VIII від 07.06.2018 року, ВВР, 2018, №23, ст. 211), визнано таким, що втратив чинність, Закон України «Про житлово-комунальні послуги» (Відомості Верховної Ради України, 2004, № 47, ст.. 514), крім норм, що регулюють надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які втрачають чинність через шість місяців з дня набрання чинності цим Законом. Згідно ч.3- І Розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Закону договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладені до введення в дію норм цього Закону, що регулюють надання послуг з управління багатоквартирного будинку, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами до дати набрання чинності договорами про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Для забезпечення реалізації загального принципу доступності житлово-комунальних послуг для всіх споживачів та рівності правових гарантій; з власниками, наймачами, орендарями цих житлових приміщень необхідно укласти типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій». Рішенням виконавчого комітету ЗМР від 26.08.2016 р. № 495 «Про надання дозволу на укладення публічного договору» комунальному підприємству «Наше місто» дозволено укласти публічний (ст. 633 ЦК України) типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з власниками, наймачами, орендарями житлових будинків комунальної власності міста шляхом оприлюднення його в офіційних засобах масової інформації. Публічний типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій опубліковано в газеті Запорізької міської ради «Запорізька січ» 27.08.2016 р. №157 (6115). Умови публічного договору відповідають умовам типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій». За приписом ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідну до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказано в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. На адресу заявника з боку [PERSON] не надходило в письмовий формі відмови, від укладення договору, що свідчить про прийняття пропозиції з боку боржника на укладення договору згідно з ч. 3 ст. 205 ЦК України, за правилами якої, у випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Вказана обставина відповідачкою [PERSON] не спростована. Згідно до ч. 4 ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», процедура погодження умов договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією зі сторін. Заперечень від боржника [PERSON] щодо тексту публічного типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, протягом місяця з дня оприлюднення проекту до заявника також не надходило. У відповідності до п. 5 ч. З ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною першою ст. 32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачається, що плата за житлово-комунальні послуги нараховуються щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Пунктом 2 ч. 1 ст. 7 ЗУ „Про житлово - комунальні послуги визначено, що до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово - комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово - комунальні послуги відповідно до закону. Згідно пп.2 п. „а ч. 1 ст. 28 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, належать встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронения побутових відходів, послуги з централізованого опалення, послуги з централізованого постачання холодної води, послуги з централізованого постачання гарячої води, послуги з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг), транспортні та інші послуги. Тобто, відповідно до положень ст. 7 ЗУ „Про житлово - комунальні послуги та ст. 28 ЗУ „Про місцеве самоврядування в Україні вбачається, що повноваження щодо встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та при будинкових територій надано виключно органам місцевого самоврядування. Рішенням Запорізької міської ради від 15.08.2016 року № 441 затверджено тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для будинків (гуртожитків) житлового фонду комунальної власності м. Запоріжжя в розрізі кожного будинку окремо. Рішенням Запорізької міської ради від 23.04.2018 року № 175 затверджено нові тарифи на послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для будинків (гуртожитків) житлового фонду м. Запоріжжя. У відповідності до підпункту 1 п. 11 типового публічного договору споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлений цим договором строк. Як вказує ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у строк, встановлений для його виконання. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Згідно зазначеної статті, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі даної норми боржник повинен був утримувати належне йому на праві власності житлове приміщення, зокрема здійснювати оплату за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для будинків, однак останній не зробив цього. Позивачем КП «Наше місто» у період з вересня 2016 року по березень 2020 року надано [PERSON] послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою: [ADDRESS] (особовий рахунок [NUMBER] ) на загальну суму 14 134,79 грн. Відповідно до ст. 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частинами 1, 2 статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Позивачем КП «Наше місто» на підтвердження надання [PERSON] послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій надано суду розрахунок заборгованості та довідку про стан заборгованості (а.с.7-9). Пунктом 5 Типового публічного договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше ніж до 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Позивачем обов`язки по типовому публічному договору виконуються в повному обсязі (надаються послуги з утримання будинку та прибудинкової території), а відповідачка отримує данні послуги. В заяві про перегляд заочного рішення суду, відповідачка [PERSON] наполягала на тому, що вказана послуга позивачем КП «Наше місто» їй не надавалась, однак, жодного належного та допустимого доказу з приводу неотримання послуги суду не надала, а тому таке твердження суд розцінює як голослівне. \~ \~ \~ \~За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт надання послуги відповідачці [PERSON] та наявність в неї заборгованості. Щодо строків позовної давності суд зауважує наступне. Відповідно до ст.256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 Цивільного кодексу України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким було доповнено Цивільний кодекс України відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 540-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені у тому числі статтями 257 та 258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 № 211 карантин було встановлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України. Постановою КМУ «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 № 1236 «з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 року до 28 лютого 2021 року на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та наступними постановами КМУ з цього ж питання. У подальшому Кабінет Міністрів України постановою від 19 серпня 2022 року №928 продовжив дію адаптивного карантину на території України до 31 грудня 2022 року, а потім постановою від 23 грудня 2022 року №1423 продовжив дію адаптивного карантину на території України до 30 квітня 2023 року, а далі постановою від 25 квітня 2023 р. №383 продовжив дію адаптивного карантину на території України до 30 червня 2023 року, шляхом внесення змін до постанови № 1236 від 09 грудня 2020 року. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). У даному випадку перебіг позовної давності обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. У той же час, відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Згідно із ч. 3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Як встановлено із розрахунку суми позову по нарахуванням і оплатам послуг з\~утримання будинків\~і споруд\~та прибудинкових\~територій і не спростовано сторонами, з вересня 2016 р. по березень 2020 р. відповідачкою не здійснювалась оплата за надані послуги. Тому, суд приходить до висновку, що до вимог КП «Наше місто», строк позовної давності до яких не сплив на час початку дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, тобто станом на 12 березня 2020 року, не можуть бути застосовані наслідки пропуску строку позовної давності. Відповідно штампу вхідної конспонденції, позов КП «Наше місто» надійшов до суду 25.03.2020 р. Отже, до заявлених вимог в період з вересня 2016 р. по березень 2017 р необхідно застосувати позовну давність та відмовити за вказаний період в задоволенні позовних вимог. Таким чином, з відповідачки [PERSON] , на користь КП «Наше місто» підлягає до стягнення заборгованість за комунальні послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій,\~надані за\~період з\~25.03.2017\~року по 25.03. 2020 р. на суму 12582,74грн. (14134,79 1552,05). Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial