Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до відповідача, в якому просить стягувати [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання за кожен місяць по 3000 грн. в період із 11.12.2021 по 23.04.2023 в сумі 50400 грн., а також у розмірі 3000 грн. щомісячно до досягнення дочкою [PERSON] трьох років та стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позову посилається на те, що з 29.11.2016 вона перебуває у зареєстрованому шлюбі, за час якого у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з погіршенням сімейних відносин вони остотачно перестали проживати разом з 01.12. 2021 та діти залишилися проживати з позивачкою. На даний час позивачка перебуває у декретній відпустці, що не дає їй змоги працювати та самостійно себе утримувати. Вважає, що стягувати аліменти з відповідача необхідно з дати їх фактичного не проживання, а саме з 01.12.2021 і до досягнення дочкою [PERSON] трьох років. Разом із позовом позивачкою також подано заяву про забезпечення позову. 24.04.2023 направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку. Ухвалою від 11.05.2023 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 20.06.2023. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Дана ухвала надсилалась сторонам по справі. Ухвалою від 22.05.2023 в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено. 24.05.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву з додатками та з доказом направлення такого позивачці. У відзиві зазначає, що не має змоги сплачувати аліменти на утримання позивачки у зв`язку з скрутним майновим станом. Щодо стягнення аліментів за попередній період то зазначає, що така вимога не ґрунтується на нормах чинного законодавства та є безпідставною. Також зазначає, що позов носить штучний характер та пред`явлений з метою тиску щодо вирішення інших спірних питань між ними, просить у позові відмовити. 20.06.2023 розгляд справи відкладено на 13.07.2023, у зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала просить такі задоволити. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, причин неявки не повідомили. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Судом встановлено, що 29.11.2016 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] , актовий запис № 300. За час шлюбу у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ) та дочка [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ). Судом також встановлено та не заперечується сторонами, що їх діти проживають разом з позивачкою. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17.05.2022 ухвалено стягувати [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на дочку [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 2100 грн, щомісячно, починаючи з 17.01.2022 і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до частини 2, 4 статті 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. До того ж при встановленні того, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Саме такого висновку дійшла Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 05 вересня 2019 року у цивільній справі № 212/1055/18-ц (касаційне провадження № 61-2386сво19). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, їх дитина фактично проживає з матір`ю, яка ніде не працює та здійснює догляд за дитиною, а тому потребує фінансової допомоги. Визначаючи розмір аліментів у частці від доходу відповідача, яка має стягуватись на утримання позивача, суд враховує працездатний вік платника аліментів, отримання заробітної плати, відсутність даних про його незадовільний стан здоров`я, наявність будь-яких інших утриманців та приходить до висновку, що заявлений до стягнення з відповідача на утримання позивача розмір аліментів підлягає задоволенню частково, а саме, у розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дочкою [PERSON] трьох років. На переконання суду, саме такий розмір аліментів буде відповідати інтересам сторін, обставинам справи і вимогам Закону. Вимога позивача про стягнення аліментів за період з 11.12.2021 по 23.04.2023 задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не подано суду доказів вживання заходів щодо одержання аліментів з відповідача та неспроможності їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Доводи відповідача про його скрутне матеріальне становище у зв`язку з своїм лікуванням та лікуванням матері судом не береться до уваги, оскільки доказів того відповідачем суду не подано. Поряд з цим, суд вважає за необхідне роз`яснити, що ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, - що не позбавляє позивачку чи відповідача права за наявності вказаних підстав та доказів звернутись до суду з таким позовом. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Також, позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Із позовом позивачем було подано попередній розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Так, при поданні позову та вході розгляду справи позивачкою не долучено жодного доказу на підтвердження отримання нею правової допомоги та сплату коштів за таку, а тому в цій частині позову слід відмовити. З урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved