Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] , загальною площею 98,1 кв.м та житловою 53,2 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі - [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 30 березня 1992 року виконкомом Остап`євської сільської ради Підволочиського району на підставі рішення виконкому від 29 вересня 1992 року за № 34 видано свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок по [ADDRESS] який належить колгоспному двору і складається з двох членів двору, головою якого є [PERSON] . У відповідності до архівної довідки, станом на 1991 рік у згаданому господарстві проживало двоє осіб: голова двору - [PERSON] та [PERSON] , дружина голови двору. [PERSON] помер [INFO] , у звязку з чим [PERSON] котра продовжила проживати в будинку після смерті чоловікак та фактично прийняла спадщину стала головою домогосподарства. [INFO] [PERSON] померла. На спадкове майно [PERSON] залишила заповіт, згідно якого все своє майно заповіла [PERSON] . Після звернення позивача до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, позивачу відмовлено, оскільки вищевказаний житловий будинок належить колгоспному двору, форма власності якого не передбачена чинним законодавством. Враховуючи те, що в позасудовому порядку позивач захистити свої права на маєь можливості, просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 23 червня 2023 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. В судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у її відсутності. Представник відповідача - Скалатської територіальної громади в особі Скалатської міської ради Тернопільської області у судове засідання не з`явився, однак подали до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнають, просять справу розглянути без їх участі. У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, в зв`язку з визнанням відповідачем позову, суд вважає за можливе прийняти рішення у підготовчому засіданні на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: У відповідності до свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 30 вересня 1992 року, виданого виконкомом Остап`євської сільської ради народних депутатів на підставі рішення виконкому №34 від 29 вересня 1992 року - жилий будинок [ADDRESS] , належить колгоспному двору, що складається з двох членів, головою якого є [PERSON] . Згідно довідки про технічний опис об`єкта нерухомого майна № 100, виданої 01.05.2023 року Бюро технічної інвентаризації Підволочиського району, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , загальною площею 98,1 кв.м., житловою площею 53,2 кв.м. належить [PERSON] , на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 30 вересня 1992 року. З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виданого бюро технічної інвентаризації Підволочиського району Тернопільської області вбачається, що будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , складається з Житлового будинку - літ.»А, добудови -літ.»а», веранди - літ. «а1» гаража - літ.»Б», господарської будівлі - літ.»В», літньої кухні - літ. «Г». . добудови - літ. «г», господарської будівлі - літ. «Д», вбиральні - літ. «Е», господарської будівлі - літ. «Є», господарської будівлі - літ.»Ж», підвалу - літ.»ж», криниці - №1, огорожі -№2. Крім цього, зазначено, що замовником технічної інвентаризації є [PERSON] , паспорт виготовлено станом на 01.05.2023 року. Згідно інформації бюро технічної інвентаризації Підволочиського району Тернопільської області №99 від 01 травня 2023 року будинковолодіння по [ADDRESS] зареєстровано в БТІ за №345 , належить [PERSON] на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 30 вересня 1992 року. Рік будівництва житлового будинку - 1945. Самовільно переобладнані приміщення відсутні. З довідки, виданої архівним відділом Тернопільської області №5 Тернопільської військової адміністрації №421 від 10.05.2023року убачається, що по документах архівного фонду «Остап`ївська сільська рада» у погосподарських книгах с. Остап''є станом на 15.04. 1991 р. значиться господарство [PERSON] - 1920р.н., голови домогосподарства, разом з яким проживала [PERSON] - 1922р.н., дружина. Суспільна група господарства - колгоспний двір. Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. 15 квітня 1991 року був введений в дію Закон України «Про власність» в якому відбулося усуспільнення власності і власність колгоспного двору припинила своє існування. Тому до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Відповідно до роз`яснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Таким чином, у відповідності до даних положень [PERSON] та [PERSON] належало по 1/2 частці житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] , як членам колгоспного двору. Після припинення існування колгоспного двору свої частки вони не витребували і продовжували брати участь своєю працею і коштами у веденні спільного господарства колишнього колгоспного двору. [INFO] помер [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 21.04.1997 року. [INFO] померла [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 25.04.2014р. У відповідності до довідки виданої архівним відділом Тернопільської області №5 Тернопільської військової адміністрації №423 від 10.05.2023 року убачається, що по документах архівного фонду «Остап`ївська сільська рада» у погосподарських книгах с. Остап''є станом на 2014 р. значиться господарство [PERSON] - 1922р.н., голови господарства. Проживала одна. Із заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Остап`ївської сільської ради Тернопільської області 01 квітня 2013 року, вбачається, що [PERSON] , заповіла все належне їй майно [PERSON] , [INFO] . Відповідно до постанови приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Журавель С.С. №27/02-32 від 15 травня 2023 року убачається, що після смерті [PERSON] 22.10.2014р. заведено спадкову справу за №113/2014 на підставі звернення гр. [PERSON] з заявою про прийняяття спадщини за заповітом. На день смерті разом з [PERSON] ніхто не був зареєстрований. На спадкове майно гр. [PERSON] залишила заповіт, яким все своє майно заповіда [PERSON] . Спадкоємці, які за зконом мають право на обов`язкову частку є діти померлої: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яким було надіслано повідомлення, проте до нотаріуса вони не звернулися. Однак, у зв`язку з тим, що жилий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться під [ADDRESS] є колгоспним двором, форма власності якого не передбачена чинним законодавством - у вчиненні нотаріальної дії: видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом відмовлено. Таким чином, судом встановлено, що позивач - [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , якій належав житловоий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] , однак при зверненні до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на зазначене будинковолодіння, спадкоємцю відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з належністю будинковолодіння до колгоспного двору, форма власності якого не передбачена чинним законодавством та через відсутність правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно. Згідно з Постановою Верховної Ради Українивід 17 липня 2020року №807-IX «Про утворення та ліквідацію районів» у Тернопільській області ліквідовано Бережанський, Борщівський, Бучацький, Гусятинський, Заліщицький, Збаразький, Зборівський, Козівський, Кременецький, Лановецький, Монастириський, Підволочиський, Підгаєцький, Теребовлянський, Тернопільський, Чортківський, Шумський райони. У Тернопільській області утворено Кременецький, Тернопільський та Чортківський райони. При цьому, до Тернопільського району (з адміністративним центром у місті Тернопіль) включено території Байковецької сільської, Бережанської міської, Білецької сільської, Великоберезовицької селищної, Великобірківської селищної, Великогаївської сільської, Залозецької селищної, Збаразької міської, Зборівської міської, Золотниківської сільської, Іванівської сільської, Козівської селищної, Козлівської селищної, Купчинецької сільської, Микулинецької селищної, Нараївської сільської, Озернянської сільської, Підволочиської селищної, Підгаєцької міської, Підгороднянської сільської, Саранчуківської сільської, Скалатської міської, Скориківської сільської, Теребовлянської міської, Тернопільської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. З приписів ч. 1 ст. 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1217, 1258 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав визначені Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 №868. Статтею 5 Закону визначено об`єкти нерухомого майна, стосовно яких проводиться державна реєстрація прав, а саме: земельні ділянки, підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення. Законодавством не передбачена реєстрація права власності на такий об`єкт нерухомого майна, як колгоспний двір. Відповідно до роз`яснень Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року №19-32/319 у випадку смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступному його власнику (спадкоємцю) повинно вирішуватися у судовому порядку. У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України у п. 7 постанови від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах права приватної власності», судам слід враховувати, що відповідно до ст.55 Закону України «Про власність» громадянин не може бути позбавлений права власності на своє майно, крім випадків, передбачених цим законом та іншими законодавчими актами України. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною першою статті 316 ЦК України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За вказаних обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог про визнання права власності, у зв`язку з чим право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved