Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

17.05.2023 року керівник Володимирської окружної прокуратури звернувся до суду в інтересах Державної екологічної інспекції у Волинській області, Локачинської селищної ради з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу внаслідок вчинення кримінального правопорушення. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вироком Локачинського районного суду Волинської області затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 24.02.2023 між прокурором Сулімук Ю.М. та обвинуваченим [PERSON] , за участю захисника Лесика С.І. у кримінальному провадженні №12022030510000164, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.03.2022. [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 252 КК України, та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік із звільненням від відбування покарання строком на 1 рік. Як встановлено під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, 28.03.2022 орінтовно о 16 год. 30 хв. [PERSON] , перебував на території гідрологічного заказника місцевого значення «Луга-Свинорийка», розташованого поблизу села Дорогиничі Локачинської ОТГ Володимирського району Волинської області. Під час перебування на території вказаного заказника у [PERSON] виник умисел, спрямований на підпал очерету. Реалізовуючи свій умисел, [PERSON] , протиправно, порушуючи встановлений порядок охорони, відтворення і використання об`єкту природно-заповідного фонду України, в порушення вимог ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» від 16.06.1992 №2456-ХІІ, відповідно до якого на землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням, ст. 27 Закону України «Про рослинний світ» від 09.04.1999 №591-XIV, згідно із яким випалювання сухої рослинності або її залишків здійснюється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, та ст. 39 Закону України «Про тваринний світ» від 13.12.2001 №2894-111, якою передбачено, що випалювання сухої рослинності або її залишків без дотримання порядку, встановленого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, забороняється, за допомогою сірників здійснив підпал очерету, внаслідок чого на земельній ділянці, площею 206,2267 га, яка відноситься до території гідрологічного заказника місцевого значення «Луга-Свинорийка», відбулося випалювання та знищення сухої водно-болотної рослинності, внаслідок чого Локачинській ОТГ заподіяні збитки в розмірі 113424 гривні 69 копійок. На даний час шкода, завдана [PERSON] пошкодженням території об`єкту природно-заповідного фонду в розмірі 113424 гривні 69 копійок, не відшкодована. Зазначає, що факт умисного пошкодження територій об`єкту природно-заповідного фонду [PERSON] та вчинення ним кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 252 КК України, не потребує доказування при розгляді даної справи, оскільки це встановлено вироком суду від 21.03.2023 року. На підставі викладеного, просить стягнути із [PERSON] на користь Локачинської селищної ради шкоду, заподіяну порушенням законодавства про навколишнє природне середовище, в сумі 113424 гривні 69 копійок. Прокурор у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник Державної екологічної інспекції у Волинській області в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без участі представника інспекції, позовні вимоги підтримує. Представник Локачинської селищної ради в судове засідання не з`явився також, надіслав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без участі представника селищної ради, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судовому засіданні не заперечував, що підпалив очерет, однак у нього відсутні кошти на відшкодування шкоди. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 13 Конституції України, ст. 324 Цивільного кодексу України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Згідно зі ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси. Особливій державній охороні підлягають території та об`єкти природно-заповідного фонду України й інші території та об`єкти, визначені відповідно до законодавства України. Відповідно до ст. 41 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища передбачають, в тому числі, відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Згідно з пунктом «б» частини першої статті 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища. Відповідно до статей 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Аналогічна правова позиція міститься в роз`ясненні Вищого арбітражного суду України № 02-5/744 від 27.06.2001. Зокрема, згідно з роз`ясненнями шкода, заподіяна внаслідок порушення природоохоронного законодавства, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від сплати збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» на землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням. Згідно із ст. 14 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» режим територій та об`єктів природно-заповідного фонду - це сукупність науково-обгрунтованих екологічних вимог, норм і правил, які визначають правовий статус, призначення цих територій та об`єктів, характер допустимої діяльності в них, порядок охорони, використання і відтворення їх природних комплексів. Режим територій та об`єктів природно-заповідного фонду визначається відповідно до цього Закону з урахуванням їх класифікації та цільового призначення. Місцем вчинення вказаного вище кримінального правопорушення є гідрологічний заказник місцевого значення «Луга-Свинорийка». Відповідно до рішення Волинської обласної ради народних депутатів двадцять першого скликання від 20.12.1993 №16/6 «Про віднесення цінних природних об`єктів і територій до природно-заповідного фонду області» з метою збереження природних умов цінних лісоболотних, лучних угідь і водних джерел, різноманіття видів рослинного і тваринного світу і їх біологічного генофонду такі території віднесено до цінних природних об`єктів і територій природно-заповідного фонду з утворенням на їх базі заказників і пам`яток природи місцевого значення (додатки 1,2 до рішення) (а.с.33-38). Згідно з додатком 1 до вказаного рішення «Перелік цінних природних об`єктів і територій області, на базі яких утворюються заказники місцевого значення» під порядковим номером 7 вказано гідрологічний заказник місцевого значення «Луга-Свинорейка». Статтею 25 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» заказниками оголошуються природні території (акваторії) з метою збереження і відтворення природних комплексів чи їх окремих компонентів. Відповідно до ст. 26 цього Закону на територіях заказників забороняються рубки головного користування, суцільні, прохідні, лісовідновні та поступові рубки, видалення захаращеності, а також полювання та інша діяльність, що суперечить цілям і завданням, передбаченим положенням про заказник. Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди втілено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Предметом спору у вказаній справі є шкода, завдана навколишньому природному середовищу внаслідок пошкодження території об`єкту природно-заповідного фонду, шляхом підпалу очерету. Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях покладає на позивача обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою, та одночасно передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. У результаті випалювання та знищення [PERSON] сухої водно-болотної рослинності на території гідрологічного заказника місцевого значення «Луга-Свинорийка» на площі 206,2267 га Локачинській ОТГ заподіяні збитки в розмірі 113424 гривні 69 копійок. Так, згідно з висновком експерта за результатами проведення інженерно-екологічної експертизи №3550-Е від 21.12.2022 встановлено факт завдання шкоди навколишньому природному середовищу діями [PERSON] та обчислено суму шкоди в розмірі 113424 гривні 69 копійок (а.с. 43-48). Дана обставина та протиправна поведінка [PERSON] лежать у прямому причинному зв`язку між собою, що підтверджується вироком Локачинського районного суду Волинської області від 21.03.2023 року у справі № 931/205/23, відповідно до якого [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 252 КК України (а.с. 53-56). Вирок набрав законної сили. Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Сума завданих збитків, заподіяна навколишньому природному середовищу протиправними умисними діями відповідача [PERSON] в добровільному порядку ним не відшкодована, у зв`язку із чим підлягає стягненню за рішенням суду. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що прокурором доведено факт порушення [PERSON] чинного законодавства, а саме: заподіяння шкоди підпалом очерету об`єкту природно-заповідного фонду та розміру шкоди, що перебувають у прямому причинному зв`язку, а тому позовні вимоги необхідно задовольнити та стягнути з нього на користь держави 113 424 гривні 69 копійок. Крім того, судом встановлено що підпал очерету об`єкту природно-заповідного фонду відбувся на території Локачинської ОТГ. Підпунктом 1 пункту "б" частини 1 статті 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" зазначено, що до делегованих повноважень виконавчих органів сільських рад належить здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів. Повноваження місцевих рад у галузі охорони навколишнього природного середовища, крім іншого, також встановлені в статтях 15, 19 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", до компетенції яких віднесено здійснення контролю за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Місцеві ради можуть здійснювати й інші повноваження відповідно до законодавства України. Згідно ст. 47 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" для фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища утворюються місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища. Місцеві фонди навколишнього природного середовища утворюєються у складі бюджету відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності, згідно з чинним законодавством. Органи місцевого самоврядування є отримувачем коштів, які надійшли на відшкодування шкоди, заподіяної державі. Таким чином, шкода, заподіяна порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню до відповідного бюджету органу місцевого самоврядування за місцем заподіяння такої шкоди, в даному випадку до спеціального фонду Локачинської селищної ради, на території якої здійснено підпал очерету об`єкту природно-заповідного фонду, та в подальшому підлягає розподілу відповідно до п.4 ч.1 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України. Відповідно до інформації Локачинської селищної ради шкода, завдана навколишньому природному середовищу, зараховується на розрахунковий рахунок: UA698999980333159331000003554, населений пункт - Локачинська селищна ТГ, отримувач - ГУК у Волин.обл/смт Локачі/24062100, код отримувача (ЄДРПОУ) - 38009371, банк отримувача - Казначейство України(ел. адм. подат.), код класифікації доходів бюджету -24062100, найменування коду класифікації доходів бюджету - грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З огляду на вищевикладене, з [PERSON] підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 2684 грн.

Outcome: approved