Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу посилаючись на те, що він зареєстрував шлюб із відповідачкою, про то свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане Кам`янецькою сільською радою Новоархангельського району Кіровоградської області. Від спільного шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] [INFO] . Упродовж 2022-2023 років в сім`ї склалась психологічна несумісність, яка призводила до постійних, безпідставних конфліктів. Вважає, що подальше спільне життя неможливе і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожному із подружжя. Істотним значенням для вирішення справи по суті є наявність малолітніх дітей, а тому вважає за необхідне повідомити суд про спосіб виконання позивачем та відповідачем обов`язку їх утримання. Оскільки рішення про розірвання шлюбу прийнято спільно із відповідачем, проживати у майбутньому будуть окремо один від одного, то за усною домовленістю між позивачем та відповідачем, вони у повній мірі та однаково прийматимуть участь у вихованні дітей, піклуватимуться про їх здоров`я, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, матеріально утримуватимуть, проживатимуть разом із позивачем, оскільки він офіційно працевлаштований, має необхідне для належного догляду та утримання дітей житло, а також діти отримують за місцем проживання необхідну та обов`язкову шкільну та дошкільну освіту. Отже, питання виховання та утримання дітей сторонами, як батьками спільно вирішено та ніхто із сторін не перешкоджатиме спілкуванню з ними, що в свою чергу сприятиме нормальному розвитку дітей. Додатково зазначив і те, що спір про спільне майно між сторонами відсутній. Позивач просить суд розірвати зареєстрований шлюб з відповідачкою. Позивач в судове засідання не з`явився, телефонограмою повідомив суд про неможливість явки в судове засідання, тому розгляд справи просив проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі просити розірвати шлюб, строк на примирення просив не надавати. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, телефонограмою повідомила суд про неможливість явки в судове засідання, оскільки буде перебувати за межами України, тому розгляд справи просила проводити за її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі, строк на примирення просила не надавати. За таких обставин, суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність сторін на підставі наявних в цивільній справі доказах. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Виходячи із положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України, яка регламентує, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що відповідачка позов визнала в повному обсязі на думку суду наявні всі правові підстави для ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні. \~ Дослідивши матеріали справи в сукупності суд приходить до висновку, що цивільний позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається, 08 вересня 2014 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Кам`янецькій сільській раді Новоархангельського району Кіровоградської області, про що 08.09.2014 року складено відповідний актовий запис № 7 /а.с.13/. Відповідно до світлокопій свідоцтв про народження сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] /а.с.12, 14/. Статтею 111 СК України на суд покладено обов`язок, щодо вжиття заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно\~до ч. 2 ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання\~\~шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч. 2 ст. 114 СК України вказує на те, що\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. У відповідності ст. 24 СК України\~\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивач та відповідачка наполягають на розірванні шлюбу то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є на думку суду неприпустимим. Враховуючи викладене та аналізуючи положення вище перелічених норм матеріального права суд приходить до висновку, що у подружжя втрачені позитивні почуття один до одного, вони не бачать спільного подальшого майбутнього, сімейні стосунки досягли кризової межі і їх не можливо відновити, підстав для надання строку для примирення суд не вбачає. Розлучення відповідає дійсній волі чоловіка (позивача у справі) та жінки (відповідачки у справі) після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті немайнові права, а тому з вказаних підстав шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Спору про поділ майна між подружжям не виникає. На підставі викладеного та

Outcome: approved