Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-03 00:00:00

13.03.2023 до Дарницького районного суду міста Києва від представника позивача Петрушенка Владислава Миколайовича надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якій представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 03957-06/2021 від 07.06.2021 в розмірі 28 900 грн, з яких 8 000 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 20 900 грн - заборгованість за відсотками, та за договором позики № 0503514597 від 16.06.2021 в розмірі 55 244,25 грн, з яких 4 300 грн заборгованість за основною сумою боргу, 50 944,25 грн - заборгованість за відсотками, а всього 84 144,25 грн та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 07.06.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 03957-06/2021, який було підписано електронним підписом позичальника. 29.12.2021 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 29122021, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 29122021 від 29.12.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 28 900,00 грн., з яких 8 000,00 грн. - заборгованість за основою сумою кредиту, 20 900,00 грн. - заборгованість за відсотками. Всупереч умова кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання, після відступлення права вимоги не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості, таким чином [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 03957-06/2021 у розмір 28 900,00 грн. Також 16.06.2021 між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] було укладено договір позики № 0503514597, який було підписано шляхом акцепту оферти за допомогою використання одноразового ідентифікатора, в якості аналога власноручного підпису позичальника. 24.11.2022 між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 24/11-22/2, у відповідності до умов якого ТОВ «Інфінанс» передає, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні йому права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 24.11.2022 до договору факторингу № 24/11-22/2 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] в сумі 55 244,25 грн., з яких 4 300,00 грн. - заборгованість за основною сумою кредиту, 50 944,25 грн. заборгованість за відсотками. Оскільки відповідач не виконав свого зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків, з нього підлягають стягненню за договором позики № 0503514597 грошові кошти у розмірі 55 244,25 грн. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О. від 28.03.2023 відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. 01.05.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази підписання кредитних договорів та докази видачі кредитних коштів. Позивачем не надано Реєстри боржників, а надано витяги, не підписані сторонами. Також зазначив, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Таким чином, згідно договору № 03957-06/2021 розмір процентів за 15 днів користування кредитом складає 3 000,00 грн., а за договором № 0503514597/4 розмір процентів за 20 днів користування кредитом складає 1 505,00 грн. Нарахований позивачем розмір відсотків річних у сумі 20 900,00 грн. та 50 944,25 грн. значно перевищує розміри тіла кредиту, становить надмірний та невиправданий майновий тягар для відповідача, порушує принцип добросовісності та розумності. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог. 09.05.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, в якому представник позивача зазначив, що договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений у письмовій формі та підписаний сторонами які узгодити всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до Правил є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не було б укладено. Щодо твердження сторони відповідача про неотримання ним коштів, то у відповідності до умов кожного з укладених кредитних договорів, кошти надаються позичальнику в безготівковій формі на банківську картку, вказану позичальником при укладання кредитного договору. Умовами договорі встановлювалися як розмір відсоткової ставки, так і строк її нарахування, що було відомо відповідачеві під час підписання договору. Заперечення на відповідь на відзив відповідач не подавав. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Встановлено, що 07.06.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 03957-06/2021, за умовами якого товариство надало клієнту фінансовий кредит в розмірі 8 000,00 грн, строком на 15 днів, тобто до 21.06.2021. Відповідно до пункту 1.3 договору за користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 2,50 % (процентів) на добу. Відповідно до п. 4.3 договору, у разі якщо клієнт не повернув кредит у строк, зазначений у п. 1.2 договору, проценти передбачені п. 1.3 договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення договору. Пунктом 1.6 договору передбачено, що кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. ТОВ «ФК «Інвеструм» належним чином виконало свої зобов`язання за договором, надавши [PERSON] кошти в обсязі та у строк визначений умовами договору. 29.12.2021 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська Агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 29122021, за умовами якого ТОВ «ФК «Інвеструм» відступило ТОВ «ФК «Європейська Агенція з повернення боргів», а ТОВ «ФК «Європейська Агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до [PERSON] за кредитним договором від 07.06.2021 за № 03957-06/2021. Таким чином, ТОВ «ФК «Європейська Агенція з повернення боргів» наділено правом грошової вимоги до [PERSON] , а ТОВ «ФК «Інвеструм» втратило такі права. Станом на 29.12.2021 року, відповідно до розрахунку, заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 07.06.2021 за № 03957-06/2021 становить 28 900,00 грн., з яких 8 000,00 грн. - заборгованість за основою сумою кредиту, 20 900,00 грн. - заборгованість за відсотками. 16.06.2021 між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] було укладено договір позики № 0503514597, за умовами якого товариство надало клієнту кредит в розмірі 4 300,00 грн., строком на 20 днів. Відповідно до умов даного договору відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації. Річна відсоткова ставка 638,75% застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації. Максимальна відсоткова ставка 3,5% за один день користування кредитом, максимальна річна відсоткова ставка 1 277,5% , застосовуються за умови неналежного виконання умов договору або скасування програми лояльності. ТОВ «Інфінанс» належним чином виконало свої зобов`язання за договором, надавши [PERSON] кошти в обсязі та у строк визначений умовами договору. 24.11.2022 між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 24/11-22/2, за умовами якого ТОВ «Інфінанс» відступило ТОВ «ФК «Європейська Агенція з повернення боргів», а ТОВ «ФК «Європейська Агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «Інфінанс» права вимоги до [PERSON] за договором про надання позики від 16.06.2021 за № 0503514597. Таким чином, ТОВ «ФК «Європейська Агенція з повернення боргів» наділено правом грошової вимоги до [PERSON] , а ТОВ «Інфінанс» втратило такі права. Станом на 24.11.2022, відповідно до розрахунку, заборгованість [PERSON] за договором позики від 16.06.2021 № 0503514597 становить 55 244,25 грн., з яких 4 300,00 грн. - заборгованість за основною сумою кредиту, 50 944,25 грн. заборгованість за відсотками. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. За правилом частини статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац 2 частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 181 ГК України господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19 та від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як убачається з матеріалів справи, кредитний договір від 07.06.2021 № 03957-06/2021 та договір позики від 16.06.2021 № 050351497 [PERSON] підписано шляхом накладення електронного цифрового підпису позичальника. У вказаних правочинах відповідач визначив, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Отже, між сторонами було укладено кредитний договір та договір позики, які оформлені сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У позовній заяві ТОВ «ФК «Європейська Агенція з повернення боргів» просить суд стягнути з відповідача суми загального залишку заборгованості за наданими кредитами та позикою та нараховані відсотки. Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною першою статті 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Отже, зважаючи на те, що [PERSON] свої зобов`язання щодо сплати кредитних коштів та коштів за договором позики не виконував, у зв`язку з чим має заборгованість, а тому наявні підстави для висновку про те, що вимоги кредитора про стягнення заборгованості є обґрунтованими. Аргументи сторони відповідача про те, що позивачем не надано доказів про підписання відповідачем договорів та на отримання ним коштів є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, зокрема кредитними договорами за умовами яких відповідач отримав кредитні кошти та зобов`язався їх повернути, чого виконано не було. Доказів протилежного [PERSON] та його представникмо не надано, як і не надано власного контррозрахунку. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню. Питання про судові витрати належить вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved