Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 листопада 1984 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Поряд з тим, зазначив, що після укладення шлюбу, вони до 1998 року проживали у батьків відповідачки в с.Сапогів Борщівського району, а надалі придбавши будинок в м.Борщеві, перейшли туди жити. Спершу відносини між ними були нормальними, однак у 2018 році за їхньою взаємною згодою, відповідачка поїхала на роботу за кордон. Два рази на рік вона приїжджала на деякий час додому, протягом двох років вони ще підтримували подружні стосунки, спілкувалися, однак надалі він помітив, що відповідачка до нього відноситься вже не так, як раніше, все рідше телефонувала. А три роки тому, коли вона приїжджала додому, то вже зупинялася жити у своєї подруги. Зазначив, що з цього приводу, намагався з нею поговорити, вияснити, чому так вчиняє. На це повідомила, що його не повинна цікавити така її поведінка, вона має своє життя, а він своє. Тому вони не підтримують подружні стосунки вже протягом трьох років, а саме з травня 2020 року, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, і ніхто із них, не намагався за цей період поновити стосунки. Крім того зазначив, що він по телефону запропонував відповідачці розірвати шлюб за взаємною згодою в органах реєстрації актів цивільного стану, на що вона повідомила йому, що на розірвання шлюбу погоджується, однак до органів державної реєстрації актів цивільного стану з ним не піде. За таких обставин вважає, що шлюб між ними існує формально, подальше збереження шлюбу є неможливим, оскільки це суперечить його інтересам, у зв`язку з чим просив суд шлюб між ними розірвати. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 01 травня 2023 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та запропоновано відповідачці протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву. Як слідує з наявного в матеріалах справи поштового повідомлення, позовна заява з додатками, ухвала суду про відкриття провадження, направлені відповідачці за місцем реєстрації повернулись до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». А тому, з метою недопущення порушення прав та законних інтересів останньої, відповідачка по справі 05 червня та 05 червня 2023 року про надходження позову та розгляд справи повідомлена через офіційний веб-сайт Борщівського районного суду. Поряд з тим, на адресу її реєстрації направлено матеріали позову, які, отримано 30.06.2023р. було отримано. На момент розгляду справи судом відповідачкою відзиву на позов, будь-яких заяв, клопотань подано не було. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 11 листопада 1984 року Сапогівською сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 11 листопада 1984 року у Сапогівській сільській раді Борщівського району Тернопільської області, про що складено актовий запис № 10. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові « [PERSON] », дружині « [PERSON] ». Від шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має. Також судом встановлено, що сторони протягом тривалого часу разом не проживають, подружні стосунки не підтримують, не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету. Наміру зберегти шлюб, ні позивач, ні відповідачка не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 112, 113 Сімейного кодексу України, Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved