Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-11 00:00:00

Адвокат Ваніна Ю.А., діюча від імені та в інтересах [PERSON] , звернулась до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що між позивачем та відповідачем 14.11.2019 року зареєстровано шлюб у Лівобережному районному у м.Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Від даного шлюбу подружжя має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З лютого 2020 року сторони не підтримують сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Подружнє життя не склалося через різні погляди на життя, несумісність характерів. За глибоким переконанням позивач подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, так як подальше сімейне життя як подружжя, суперечить її інтересам, що має для неї істотне значення. Спору про спільне сумісне майно подружжя на даний час немає. У зв`язку з викладеним, просила шлюб між ними розірвати та стягнути з відповідача судові витрати по справі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.04.2023 року було відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] та її представника адвокат Ваніна Ю.А. в судове засідання не з`явились, від представника до суду надійшла заява з проханням розглянути справу у їх відсутності, позов підтримую.Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився за невідомих суду причин, про день, час та місце розгяду справи повідомлявся шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України», проте до суду жодного разу не прибув, відзиву на позов не надав, будь-яких заяв (клопотань) від нього не надходило, тому суд за наявності письмової згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 листопада 2019 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що Лівобережним районним у м.Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області зроблено відповідний актовий запис №379 від 14.11.2019 року та 29.11.2022 року Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) видано повторно свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. За цей час сторони не дійшли згоди щодо примирення. Спору про поділ майна подружжя та місця проживання дитини між ним немає. Як вбачається з наведених сторонами обставин, сторони не мають наміру відновити сімейні стосунки, у зв`язку із чим суд вважає, що подальше сімейне життя та збереження сім`ї неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу в розмірі 3000 гривень суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків). На підтвердження витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, представником позивача було надано: договір про надання правової допомоги від 21.01.2023 року, укладений між адвокатом Ваніною Ю.А. та Цінцадзе А.В., додаткову угоду №2 до договору про надання правничої допомоги від 21.01.2023 року, розрахунок вартості надання [PERSON] правової допомоги, згідно якого загальна вартість наданої допомоги склала 3000,00 гривень, квитанції від 23.03.2023 року та 10.05.2023 року. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 3000,00 гривень на правову допомогу. Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають також стягненню судові витрати в розмірі сплаченого судового збору у розмірі 1073,60 гривень.

Outcome: approved