Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-29 00:00:00

04 травня 2023 року [PERSON] засобами поштового зв`язку звернувся до суду з позовом до Чернігівської міської ради, в якому уточнивши свої вимоги просить визначити йому додатковий двохмісячний строк для прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] . Обґрунтовано позов тим, що [INFO] помер батько\~позивача - [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина на належне йому майно, до якого входить 1/5 частка квартири [ADDRESS] . Позивач є єдиним спадкоємцем померлого, інших спадкоємців за заповітом чи за законом немає. Про смерть батька позивач довідався лише в жовтні 2022 року, оскільки тривалий час перебуває за межами України та працює в компанії, яка знаходиться в США (з травня 2015 року). Дізнавшись про смерть батька, позивач через закриття повітряного простору Україною з початком збройного вторгнення російських військ, окупації частини території України та часткового знищення інфраструктури Чернігівської області та м. Чернігів, не мав можливості прибути до України та подати заяву про прийняття спадщини. Оскільки позивач не відмовлявся від спадщини, однак в силу об`єктивних причин, які від нього не залежали, пропустив строк для її прийняття, а тому звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 травня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження; визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позов. В установлений судом строк відповідач відзив на позов не подав. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 червня 2023 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач не з`явився, його представник подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з`явилася, на електронну адресу суду надіслала клопотання, в якому просить справу розглянути за її відсутності, вказавши, що при її розгляді покладається на розсуд суду. На підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу україни (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] , виданого повторно (а.с. 89). Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 лютого 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 52-53). [INFO] помер батько позивача [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть (а.с. 38), у зв`язку з чим відкрилася спадщина на належне йому майно. Згідно з копією довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 24 лютого 2022 року, виданою Управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради № 1811 від 31 травня 2022 року, [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним за вказаною адресою була зареєстрована [PERSON] (а.с. 39). За інформацією Першої чернігівської державної нотаріальної контори спадкова справа щодо майна після померлого [INFO] [PERSON] не заводилася. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05 січня 2006 року [PERSON] на праві власності належала 1/5 частка квартири [ADDRESS] (а.с. 46). Позивач проживає за межами України, про що свідчать відмітки в паспорті громадянина України для виїзду за кордон (а.с. 9-36). Згідно з інформацією Головного центру обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України від 11 травня 2023 року відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями громадянином України [PERSON] , [INFO] , в період з 08 листопада 2017 року до 10 травня 2023 року в базі даних не виявлено (а.с. 103). Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтями 1217,\~1218\~Цивільного кодексу\~України визначено,\~що спадкування\~здійснюється за\~заповітом або\~за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із\~частинами першою,\~другою статті\~1220\~Цивільного кодексу\~України спадщина\~відкривається внаслідок\~смерті особи\~або оголошення\~її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Нормами частини першої статті 1268 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно із частиною першою статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Частина перша статті 1270 Цивільного кодексу України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у визначений законом строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Статтею 1272 Цивільного кодексу України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для її прийняття. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини слід враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. При цьому, поважність таких причин повинна бути обов`язково обґрунтована. Разом з тим, закон не містить застережень, які саме причини є поважними і визнання їх такими залежить від обставин конкретної справи. Суд враховує, що за змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Слід також зазначити, що принцип «пропорційності», яким відповідно до статті 2 ЦПК України разом з іншими принципами зобов`язаний керуватися суд, тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Одночасно, дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Таким чином, суд має врахувати принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою та забезпечити розумний баланс між інтересами сторін. Так, суд вважає, що обмеження позивача у прийнятті спадщини буде невиправданим втручанням у його приватну сферу і становитиме для нього надмірний тягар та не забезпечить розумний баланс між інтересами сторін. А тому, оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності,

Outcome: approved