Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-28 00:00:00

У лютому 2023 року Акціонерне товариство «ПІРЕУС БАНК МКБ» (далі - АТ «ПІРЕУС БАНК МКБ») звернулося до суду із зазначеним позовом до [PERSON] , посилаючись на те, що 29 листопада 2017 року між ПАТ «ПІРЕУС БАНК МКБ», правонаступником якого є АТ «ПІРЕУС БАНК МКБ» та [PERSON] було укладено договір №44130-CCG4/2017 про відкриття поточного рахунку, видачу платіжної картки та надання кредиту в межах кредитного ліміту, згідно умов якого, боржнику було відкрито поточний рахунок в гривні, випущено та надано платіжну картку для її подальшого використання, та надано кредитні кошти шляхом встановлення кредитного ліміту на картку для здійснення платежів у розмірі 75000,00 грн. строком до 29 листопада 2018 року. Відповідно до п. 2 договору відповідач зобов`язався сплатити банку за користування кредитом проценти у порядку визначеному правилами та або чинними тарифами за фіксованою процентною ставкою у розмірі 34% річних за використання кредиту на покупки та 42% річних за використання кредиту, окрім як на покупки як передбачено договором та правилами. Вказував, що за умовами договору відповідач взяв на себе зобов`язання повернути банку в повному обсязі кредит, повністю разом з усіма нарахованими процентами не пізніше 29 листопада 2018 року. Сторони дійшли згоди, що за відсутності заяви клієнта про припинення дії цього договору строк кредиту може бути щоразу автоматично продовжено на тих же умовах та на той самий строк без укладання договору про внесення змін до цього договору у порядку, встановленому правилами. Вказував, що починаючи з 20 жовтня 2020 року відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує та систематично порушує умови договору, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою рахунку. Так, станом на 16 листопада 2022 року заборгованість відповідача за договором складає 68923,41 грн., з яких: 6648,67 грн. - сума несанкціонованого овердрафту, 62274,74 грн. - сума простроченого кредитного ліміту. Оскільки відповідач ухиляється від належного виконання взятих на себе зобов`язань, встановлених договором, позивач просив суд стягнути з останнього суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 68923,41 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2684, 00 грн. Представник АТ «ПІРЕУС БАНК МКБ», діюча на підставі довіреності від 20 грудня 2022 року, в судове засідання не з`явилася, Через канцелярію суду надала клопотання, згідно якого, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд розглянути справу за відсутності представника Банку, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а.с. 100, 121). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України (а.с. 104). Ухвалою суду від 06 березня 2023 року по справі було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 89). Ухвалою суду від 02 травня 2023 року по справі закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду (а.с. 107). У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідачки та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що ПАТ «ПІРЕУС БАНК МКБ» з 12 листопада 2018 року змінило тип товариства з публічного на приватне та назву на АТ «ПІРЕУС БАНК МКБ», яке є юридичною особою та дії на підставі Статуту, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 58-61, 62-80). Встановлено, що 29 листопада 2017 року між ПАТ «ПІРЕУС БАНК МКБ», правонаступником якого є АТ «ПІРЕУС БАНК МКБ» та [PERSON] було укладено договір №44130-CCG4/2017 про відкриття поточного рахунку, видачу платіжної картки та надання кредиту в межах кредитного ліміту. Відповідно до п. 2 договору [PERSON] зобов`язався сплатити банку за користування кредитом проценти у порядку визначеному правилами та або чинними тарифами за фіксованою процентною ставкою у розмірі 34% річних за використання кредиту на покупки та 42% річних за використання кредиту, окрім як на покупки як передбачено договором та правилами. Пунктом 3 договору передбачено, що відповідач взяв на себе зобов`язання повернути банку в повному обсязі кредит, повністю разом з усіма нарахованими процентами не пізніше 29 листопада 2018 року. Сторони дійшли згоди, що за відсутності заяви клієнта про припинення дії цього договору строк кредиту може бути щоразу автоматично продовжено на тих же умовах та на той самий строк без укладання договору про внесення змін до цього договору у порядку, встановленому правилами (а.с. 4). До кредитного договору позивач додав паспорт споживчого кредиту, підписаний відповідачем, у якому визначено, зокрема, строк кредитування, суму кредитного ліміту та процентну ставку, а також відповідальність за порушення умов кредитного договору та інші умови (а.с. 7-9). Крім того, розпискою підтверджується, що відповідач 06 грудня 2017 року отримав платіжну карту, з правилами користування карткою ознайомився та зобов`язався їх виконувати (а.с. 14). Таким чином, між сторонами виникли договірні зобов`язання із приводу надання кредиту, які регулюються главою 71 ЦК України та загальними положеннями ЦК України про зобов`язання та договір. 18 листопада 2022 року Банк направив відповідачу по справі вимогу про дострокове повернення кредиту, згідно якої останньому було надано тридцятиденний строк з моменту отримання даної вимоги для дострокового повернення всієї суми кредиту, сплати процентів та комісії за користування кредитом. Однак дана вимоги залишилася без реагування і відповіді (а.с. 52, 53). Судом встановлено, що банк свої зобов`язання за договором №44130-CCG4/2017 від 29 листопада 2017 року виконав у повному обсязі, однак відповідач від виконання своїх зобов`язань ухиляється. Через невиконання зобов`язань за №44130-CCG4/2017 від 29 листопада 2017 року, станом на 16 листопада 2022 року у відповідача утворилась заборгованість перед АТ «ПІРЕУС БАНК МКБ» у розмірі 68923,41 грн., з яких: 6648,67 грн. - сума несанкціонованого овердрафту, 62274,74 грн. - сума простроченого кредитного ліміту. Вказаний факт підтверджується розрахунком заборгованості та випискою з рахунку (а.с. 23-51). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачем суду не надано. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання відповідно до ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. При цьому, згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд вважає, що позивачем вчинено всі дії, згідно із законом та умовами договору кредиту для досудового врегулювання спірних правовідносин. Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідач також розпорядився на свій розсуд. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов АТ «ПІРЕУС БАНК МКБ» про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до змісту частини 2 статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2684,00 грн., тому дані виплати підлягають стягненню з відповідача (а.с. 1).

Outcome: approved