Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-05 00:00:00

30.08.2022 позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив стягнути з відповідача заборгованість за договором купівлі-продажу транспортного засобу у розмірі 240 138,26грн. В обґрунтування позову вказав, що за договором від 06.05.2022 № 8045/2022/3164347 позивач передав у власність відповідача автомобіль марки RENAULT. Передача транспортного засобу відбулась без повної оплати вартості, за усно оговореною умовою відстрочки платежу, проте відповідач не здійснив оплату за транспортний засіб. Ухвалою судді Дарницького районного суду міста Києва від 02.09.2022 відкрито провадження в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 07.10.2022 відповідачем подано відзив на позов, в якому відповідач позов не визнав та зазначив, що підписання договору та передача транспортного засобу відбулась після сплати готівкою повної вартості транспортного засобу генеральному директору ДП «АвтоМАЗ-Україна». 31.10.2022 позивачем подано відповідь на відзив, у якому акцентується увага на тому, що відповідно до Статуту ДП «АвтоМАЗ-Україна» для отримання генеральним директором підприємства грошових коштів в інтересах підприємства необхідна довіреність, яка не видавалась. 01.11.2022 відповідачем подано заперечення, у яких наголошено, що відповідач передав готівкою обумовлену договором ціну автомобіля генеральному директору ДП «АвтоМАЗ-Україна», якому повністю довіряв та був упевнений у тому, що керівник підприємства має відповідні повноваження та сам належним чином оформить отримані грошові кошти. Ухвалою судді Дарницького районного суду міста Києва від 21.11.2022 підготовче засідання по справі закрите, справу призначено до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Глазунов І.Ю. позов підтримав та просив його задовольнити; представник відповідача - адвокат Слободянюк М.М. просив відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] , допитаний в якості свідка, пояснив, що тривалий час працював у ДП «АвтоМАЗ-Україна». Дізнавшись про продаж підприємством транспортних засобів, він виявив бажання придбати автомобіль марки RENAULT. Директор підприємства підтвердив продаж автомобілів, які є власністю підприємства та повідомив про умови продажу. У квітні 2022 року у присутності свідків він передав кошти особисто генеральному директору підприємства [PERSON] . Такий спосіб розрахунку був запропонований директором, оскільки на той час рахунки підприємства були заблоковані. Генеральному директору він повністю довіряв, тому передав йому гроші без розписки та був упевнений, що директор здійснить офомлення отримання грошей підприємством. Через декілька тижнів після передачі коштів, перереєстрували автомобіль на відповідача. Зі сторони підприємства договір купівлі-продажу підписувала [PERSON] . Технічний паспорт на транспортний засіб він отримав 06.05.2022. Свідок [PERSON] показав, що має дружні стосунки з відповідачем. Навесні 2022 року відповідач повідомив, що планує купити автомобіль та попросив позичити 100 000 грн. Свідок позичив [PERSON] кошти та погодився бути свідком під час передачі коштів директору підприємства. Свідок вказав, що особисто кошти не перерахував, бачив пакет в якому, зі слів відповідача, були кошти для купівлі автомобіля. Безпосередньо при передачі коштів він присутній не був. Проте, після передачі грошей він запитав відповідача, чому той не взяв розписку, на що відповідач відповів, що не брав розписку, бо це директор підприємства, на якому він працює, якому він довіряє. На початку травня відповідач повідомив, що автомобіль вже перереєстрований. Свідок [PERSON] показала, що є дружиною відповідача. На підприємтсві, де працював її чоловік, продавали автомобілі. Вони хотіли купити автомобіль, але в них не вистачало коштів, тому чоловік позичив їх у [PERSON] . Гроші за автомобіль чоловік передав директору підприємства. Про це їй відомо зі слів чоловіка. Особисто вона при передачі коштів присутня не була. Свідок [PERSON] показав, що має з відповідачем дружні стосунки. На його прохання був свідком передачі коштів від відповідача директору ДП «АвтоМАЗ-Україна» [PERSON] . Свідок [PERSON] показала, що з червня 2013 року по травень 2022 року працювала в ДП «АвтоМАЗ-Україна». У травні місяці, за наказом керівництва, на підставі дорученням від 06.04.2022 та наказу № 20220502-1 від 06.04.2022 від імені підприємства підписувала документи на продаж техніки. Пояснила, що фактично лише підписала документи, нічого про умови договору купівлі-продажу, додаткові угоди, умови сплати за договором їй не відомо. Крім договору з відповідачем, вона підписала ще п`ять аналогічних договорів. Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши письмові докази, надаючи оцінку правовідносинам сторін, зауважує наступне. Судом встановлені наступні факти. Сторони перебували у трудових відносинах, які припинені 27.07.2022. 06.05.2022 між ДП «АвтоМАЗ-Україна» та [PERSON] укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу № 8045/2022/3164347, за умовами якого ДП «АвтоМАЗ-Україна» продало, а [PERSON] купив автомобіль марки RENAULT, модель MASTER, 2013 року випуску, колір білий VIN [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] за ціною 240 138,26 грн. Від імені продавця ДП «АвтоМАЗ-Україна» договір підписано представником [PERSON] , яка діяла на підставі доручення від 06.04.2022 та наказу від 06.04.2022 № 20220502-1, виданих генеральним директором ДП «АвтоМАЗ-Україна» Клименком І.Г., якиий уповноважив [PERSON] на продаж вказаного транспортного засобу за ціною 240 138,26 грн. Пунктом 2.1 договору передбачено, що передача транспортного засобу продавцем і прийняття його покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна. Пунктом 3.1 передбачено, що за домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 240 138,26 грн. Пунктом 5.1 договору передбачено, що покупець зобов`заний: в порядку та на умовах, визначених договором, сплатити продавцеві ціну транспортного засобу зазначену у п. 3.1 договору; в порядку та на умовах визначених договором, прийняти транспортний засіб. Пунктом 6.1. договору передбачено, що продавець зобов`заний: в порядку та на умовах, визначених договором, передати транспортний засіб. Пунктом 9.1 договору передбачено, що договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання. Договір сторони оформили та підписали у сервісному центрі № 8045 РСЦ ГСЦ МВС в м.Києві за номером 804/2022/3164347 у присутності адміністратора [PERSON] , який перевірив відповідність інформації, внесеної до цього договору документам, які надані сторонам договору. На підставі вказаного договору 06.05.2022 транспортний засіб був знятий з реєстрації продавця ДП «АвтоМАЗ-Україна» і зареєстрований за покупцем [PERSON] . Вказані обставини визнаються сторонами та підтверджуються належними письмовими доказами: копіями договору купівлі-продажу, довіреністю, наказом, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Таким чином, між сторонами виникли договірні правові відносини купівлі-продажу, до яких підлягають застосуванню норми цивільного права та спеціальні норми, при застосуванні яких судом враховуються правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду. Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України. Відповідно до ст. ст. 638, 639, 650 ЦК Україна договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Особливості укладання договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюється відповідними актами цивільного законодавства. До принципово важливих складових процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення. Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч.5 ст.655 ЦК України особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом. Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажом транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2009 № 1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС. Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану. У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі. Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). Відповідно до п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388, державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку, (серед інших зазначених в даному в пункті документів) укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу, (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб. Судом встановлено, що при укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу сторони дотримались встановленої процедури, що підтверджується копією договору та копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Пунктом 11 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2000 № 1921 «Про затвердження Положення про військово-транспортний обов`язок» у редакції на момент укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу для державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів у територіальних органах з надання сервісних послуг МВС (крім транспортних засобів, власниками яких є громадяни), крім документів, необхідних для реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку, представником підприємства, установи чи організації, транспортні засоби яких підлягають реєстрації (перереєстрації), зняттю з обліку, подається довідка, форма якої визначається Міноборони, з відміткою керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки про постановку транспортного засобу на військовий облік або зняття з такого обліку. Вказане положення встановлено на виконання ст. 6 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідно до якої для власників автотранспорту та спеціальної техніки встановлений військово-транспортний обов`язок. Зазначеної процедури сторони також дотримались, що підтверджується довідкою про зняття транспортного засобу з обліку, виданою 03.05.2022 Оболонським районним у місті Києві територіальним центром комплектування та соціальної підтримки. Отже судом встановлено, що укладений сторонами договір купівлі-продажу транспортного засобу за формою, змістом та процедурою відповідає вимогам законодавства. Дійсність та чинність договору сторонами не оспорюється. Підставою позову визначено неотримання позивачем плати за договором купівлі-продажу транспортного засобу, тобто невиконання відповідачем договірного зобов`язання. До предмету доказування в цьому спорі входить встановлення обставини проведення відповідачем розрахунку з позивачем у будь-якій формі (готівковій чи безготівковій), оскільки позивач стверджує, що не отримав від відповідача суми за договором, а відповідач цей факт не визнає та стверджує, що оплатив вартість автомобіля до підписання договору. Відповідно до ст. 1087 ЦК України розрахунки за участю фізичних осіб, не пов`язані із здійсненням ними підприємницької діяльності, можуть провадитися у готівковій або в безготівковій формі за допомогою розрахункових документів у електронному або паперовому вигляді. Розрахунки між юридичними особами, а також розрахунки за участю фізичних осіб, пов`язані із здійсненням ними підприємницької діяльності, провадяться в безготівковій формі. Розрахунки між цими особами можуть провадитися також готівкою, якщо інше не встановлено законом. Граничні суми розрахунків готівкою для фізичних та юридичних осіб, а також для фізичних осіб-підприємців відповідно до цієї статті встановлюються Національним банком України. Пунктом 6 Постанови Правління Національного банку України від 29.12.2017 № 148 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті України» встановлено, що суб`єкти господарювання мають право здійснювати розрахунки готівкою протягом одного дня за одним або кількома платіжними документами з фізичними особами - у розмірі до 50000 (п`ятдесяти тисяч) гривень включно. Оскільки сума розрахунку за укладеним сторонами договором купівлі-продажу перевищувала 50 000 грн., то розрахунок за цим договором мав відбуватися лише в безготівковій формі. Проте розрахунок у безготівковій формі не проводився, що визнавалося сторонами. Порушення встановленої законодавством граничної суми розрахунків може мати наслідком передбачені законодавством заходи відповідальності, але не впливає на чинність розрахунків і не заперечує самого факту проведення розрахунків. Отже, ані встановлення факту нездійснення розрахунків у безготівковій формі, ані наявність законодавчої заборони на здійснення розрахунків готівкою понад певну граничну суму, не може вважатись підтвердженням того, що фактичні розрахунки сторонами в готівковій формі не здійснювались (п.7.15 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2020 у справі № 916/667/18). Договір як документ може містити, крім змісту самого правочину, також інші відомості, які правочином не є (п.7.22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2020 у справі № 916/667/18). Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ці дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами. Судом встановлено, що пунктом 2.1 укладеного сторонами договору купівлі-продажу передбачено, що передача транспортного засобу продавцем і прийняття його покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна. Цей пункт договору є письмовим доказом у розумінні ч.1, п.1 ч.2 ст. 76 ЦПК України, оскільки містить інформацію про обставину, яка має значення для вирішення справи. Одержання однією стороною від іншої грошових коштів, у тому числі до підписання договору, є звичайною діловою практикою, зокрема при укладенні договорів фізичними особами, і така практика не суперечить закону в правовідносинах, щодо яких виник спір (п.7.36 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2020 у справі № 916/667/18). Законом не встановлено, що факт отримання грошових коштів має бути підтверджений певними засобами доказування. Тому кожна зі сторін може доводити таку обставину або спростовувати її будь-якими доказами. Зокрема, таким доказом може бути положення договору про одержання однією стороною від іншої грошових коштів. Натомість заінтересована сторона може спростовувати цю обставину іншими доказами, які, наприклад, свідчать про підписання договору або розписки, якщо вона втілена в окремому документі, під впливом помилки, обману, насильства тощо (п.7.29 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2020 у справі № 916/667/18). Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В пункті 2.1 укладеного сторонами договору купівлі- продажу вказано на те, що передача продавцем транспортного засобу покупцю здійснюється після повної оплати його вартості. А в пункті 2.2 вказано, що з моменту підписання договору право власності на транспортний засіб переходить від продавця до покупця. Відповідно до зазначених положень договору продавцем ДП «АвтоМАЗ-Україна» здійснено передачу автомобіля покупцю [PERSON] та державну перереєстрацію автомобіля. Таким чином, умови договору у сукупності з вчиненими продавцем діями переконливо свідчать про те, що до підписання договору продавець отримав від покупця обумовлено договором суму. Надана позивачем на спростування цього факту довідка від 21.11.2022 № 21/11/22-1 головного бухгалтера ДП «АвтоМАЗ-Україна», про те, що станом на 21.11.2022 від [PERSON] не надходила оплата за договором купівлі-продажу автомобіля, судом не приймається до уваги, виходячи з наступного. Частиною 1 ст.693 ЦК України передбачена попередня оплата за договором купівлі-продажу, яку покупець повинен здійснити в строк, встановлений договором купівлі-продажу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення ст.538 ЦК України. Відповідно до ч.3 ст. 538 ЦК України у разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі. Оскільки позивач не зупинив виконання свого обов`язку щодо передачі автомобіля відповідачу та не відмовився від виконання договору купівлі-продажу, відсутні підстави вважати, що відповідач не здійсним попередню оплату за договором. До того ж довідка не доводить того факту, що грошові кошти не були отримані позивачем станом 06.05.2022, тобто до підписання договору, як це передбачено договором. Напроти, активні дії продавця, які полягають у підготовці тексту договору, його підписанні, зняття автомобіля з реєстрації та передачі його покупцю свідчать про виконання покупцем зобов`язання оплатити ціну автомобіля до підписання договору. З тієї ж підстави не може бути прийнято як доказ несплати відповідачем грошових коштів за автомобіль вимога від 18.07.2022 №18/07//22-1, підписана генеральним директором ДП «АвтоМАЗ-Україна» та направлена поштою [PERSON] , про сплату коштів або повернення автомобіля, оскільки така вимога мала б юридичне значення у випадку, якщо була б направлена до підписання договору, проте позивач не зупинив свого обов`язку за договором та не відмовився від його виконання, на що мав право відповідно до ч.3 ст. 538 ЦК України. Також не заслуговують на увагу доводи позивача про те, що автомобіль був переданий за усною домовленістю відстрочення платежу, оскільки така домовленість не є умовою підписаного сторонами договору, а відповідно до ст. 654 ЦК зміна договору здійснюється в тій самій формі, що й сам договір, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту. Тобто, якщо договір був укладений у письмовій формі, то і зміни щодо відсрочки або розстрочки оплати до цього договору потрібно було оформити письмово. З вказаних вище підстав позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки у зв`язку з відмовою у задоволенні позову понесені позивачем витрати по сплаті судового бору не відшкодовуються відповідно до п.2 ч.2 ст.41 ЦПК України, а відповідачем не заявлено про відшкодування понесених ним судових витрат.

Outcome: dismissed