Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-03 00:00:00

Позивач 16 червня 2022 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, яка виникла за період з 01 липня 2020 року по 30 листопада 2021 року в розмірі 5 402 гривень 58 копійок. Ухвалою від 12 грудня 2022 року за клопотанням позивача було замінено неналежного відповідача [PERSON] на належного відповідача - [PERSON] . На обґрунтування позову позивач посилається на те, що постановою НКРЕКП від 14 червня 2018 року № 429 йому було видано ліцензію з постачання електричної енергії споживачам, а у відповідності із Законом України «Про ринок електричної енергії» та Правилами роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ), затвердженими Постановою НКРЕКП № 312 від 14 березня 2018 року, позивач постачає електричну енергію споживачам та виконує функції постачальника універсальних послуг на території Дніпропетровської області. Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг опубліковано у засобах масової інформації та розміщено на офіційному веб-сайті https://dnepr.com.ua. Відповідно до п. 13 розділу ХVІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Пунктом 1.2.15 ПРРЕЕ передбачено, що для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку). На роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами. Позивач зазначає, що [PERSON] є співвласником частини будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] та 28 листопада 2022 року звернувся до позивача із заявою про приєднання до договору про постачання електричної енергії. Інший співвласник 1/2 частини будинку - [PERSON] померла. Позивач зазначає, що відповідачем не виконувались обов`язки споживача в частині своєчасної та повної оплати за спожиту електричну енергію за період з липня 2020 року по листопад 2021 року, в результаті чого утворилася заборгованість в розмірі 5 402 гривні 58 копійок. З метою досудового врегулювання погашення виниклої заборгованості 07 листопада 2022 року споживачу була надіслана вимога про сплату заборгованості. Відповіді позивач не отримав, сума боргу не сплачена. Відповідач [PERSON] 24 січня 2023 року подав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає у повному обсязі. Зокрема зазначив, що у належному йому житловому будинку ніколи не проживав, оскільки зареєстрований та фактично мешкає за іншою адресою, а інший співвласник - [PERSON] , померла [INFO] . Окрім цього зазначає, що розмір заборгованості, заявлений позивачем був визначений в односторонньому порядку, а наявність заборгованості не доведена позивачем, розрахунок не є належним доказом безспірності заборгованості відповідача. Власний розрахунок суми заборгованості суду не надав. Ухвалою суду від 23 травня 2023 року було залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Акціонерне товариство «ДТЕК Дніпровські електромережі», представник якого в судове засідання не з`явився, надавши клопотання про відкладання розгляду справи, яке суд залишив без задоволення. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач є власником будинку, а за споживання електричної енергії в цьому будинку виникла заборгованість. Відповідач [PERSON] , який був належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» є суб`єктом господарювання, який створений у результаті здійснення заходів з відокремлення згідно з пунктом 13 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії». Постановою НКРЕКП від 14 червня 2018 року № 429 ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» видано ліцензію з постачання електричної енергії споживачам (а.с.85-86). ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» у відповідності із Законом України «Про ринок електричної енергії» та Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою НКРЕКП № 312 від 14 березня 2018 року постачає електричну енергію споживачам та виконує функції постачальника універсальних послуг на території Дніпропетровської області. Відповідно до п. 1.2.8. даної постанови, Постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який розробляється постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (додаток 6 до цих Правил), та укладається в установленому цими Правилами порядку. Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» було опубліковано договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг в засобах масової інформації (Вісті Придніпров`я), а також розміщено на офіційному веб-сайті https://dnepr.com.ua (а.с.82-84). Відповідно до п. 13 розділу ХVІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Судом з`ясовано, що [PERSON] є власником 1/2 частини будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією Договору купівлі-продажу житлового будинку від 11 квітня 2016 року (а.с.62-65, 102-104). Іншим співвласником будинку є [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.75). Згідно п.п.5.10, 5.11 Договору купівлі-продажу житлового будинку від 11 квітня 2016 року покупці повідомили, що частини будинку переходять кожному покупцю в особисту приватну власність, оскільки на час укладання договору вони не перебувають у шлюбі та/або у фактичних шлюбних відносинах та кошти, за якій купуються частини будинку є особистою приватною власністю (а.с.65). Відповідно до Розпорядження селищного голови Солоняґнської селищної ради № Р-15 від 19 лютого 2016 року (а.с.67), вул. Петровського в с. Кам`яне була перейменована на вул. Садова. З Інформаційної довідки зі спадкового реєстру від 23 березня 2023 року з`ясовано, що спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалася (а.с.181-182), а інші відомості про спадкоємців [PERSON] у суду відсутні. Згідно пунктів 4.3, 4.13, 5.1.2.30 ПРРЕЕ, обсяги споживання електричної енергії підтверджуються адміністратором комерційного обліку, функції якого, згідно п. 10 постанови НКРЕКП № 312 від 14 березня 2018 року виконує відповідний оператор систем розподілу. Таке твердження Кореспондується з п 2.5.4 Розділу II, 12.4.4 Розділу XII Перехідні положення Кодексу Комерційного обліку електричної енергії, затверджений Постановою НКРЕКП № 311 від 14 березня 2018 року. Отже, виходячи із зазначеного, з дня набрання чинності Законом України «Про ринок електричної енергії», підтверджує обсяги спожитої електричної енергії саме оператор систем розподілу. Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» з метою підтвердження спожитих за точкою продажу електричної енергії - [ADDRESS] , обсягів електричної енергії, було направлено лист оператору системи розподілу АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» з проханням перевірити та підтвердити спожиті за період липень 2020 року - листопад 2021 року обсяги електричної енергії. Позивачем було отримано довідку про обсяги споживання електричної енергії за кодом точки комерційного обліку (а.с.106). Згідно вказаної довідки про обсяги споживання електричної енергії судом з`ясовано, що за адресою: [ADDRESS] (а.с.106) за період з липня 2020 року по листопад 2021 року було спожито 3 456 кВт/г по особовому рахунку № [NUMBER]. Факт споживання вказаного обсягу електричної енергії підтверджено наданими суду відомостями про зняття контрольних показників, згідно яких станом на 12 листопада 2020 року зафіксовано показники - 7945 кВт, станом на 13 квітня 2021 року - 10111 кВт, станом на 06 липня 2021 року - 10 767 кВт. З пояснень, які зафіксовані під час зняття показників з`ясовано, що останні знімалися безпосередньо з лічильника, який знаходиться в будинку, а отже у присутності власника або іншої особи (а.с.197). Згідно розрахунку заборгованості та наданих суду постанов про встановлення тарифів на електроенергію, що відпускається населенню (а.с.161-175), позивачем розраховано розмір заборгованості за спожиті 3 456 кВт/г в сумі 5 402 гривні 58 копійок. Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником частини домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.102). Оскільки факт споживання електричної енергії в точці її продажу за адресою: [ADDRESS] підтверджено матеріалами справи, тому відповідач є споживачем електричної енергії відповідно до вимог Закону України «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ), затвердженими Постановою НКРЕКП № 312 від 14 березня 2018 року. Письмові звернення про відключення об`єкту і наміру розірвати публічний договір в матеріалах справи відсутні, тому суд вважає, що споживач продовжує споживати електричну енергію, яка постачається на об`єкт, згідно умов договору. Факт того, що [PERSON] приєднався до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг на умовах комерційної пропозиції постачальника універсальних послуг ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» для побутових споживачів лише 28 листопада 2022 року (а.с. 60,100) не може свідчити про те, що останній не споживав електричну енергію до вказаного періоду, оскільки відповідно до п. 13 розділу ХVІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Відповідно до п.2.1 договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору (а.с. 87). У пп.1 п.6.2. Договору зазначається, що Споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг, згідно з умовами цього Договору (а.с. 89). Згідно п. 5.10 договору, оплата рахунка Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання Споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої Споживачем. Умови надання універсальних послуг споживачу визначаються комерційною пропозицією постачальника універсальних послуг, яка є додатком 3 до цього Договору (п. 3.1. Договору) (а.с.92-98). В розділі «Термін оплати» Комерційної пропозиції зазначено, що: розрахунковий період становить один місяць, а саме: з 01 числа розрахункового місяця по останній день розрахункового місяця. Оплата рахунка Постачальника за Договором має бути здійснена Споживачем у строки, визначені в рахунку, але не більше ніж 10 робочих днів від дати його отримання Споживачем, однак не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим. Зазначений пункт Комерційної пропозиції «Побутова» кореспондується з пунктом 4.12 Правил роздрібного ринку електричної енергії. Відповідач за період з 01 липня 2020 року по 30 листопада 2021 року своєчасно за спожиту електроенергію оплату не здійснював, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 5 402 гривні 58 копійок, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем (а.с.79-80). Також позивач 08 листопада 2022 року направляв на адресу [PERSON] вимогу про сплату суми заборгованості за використану електричну енергію в сумі 5 402 гривні 58 копійок (а.с.107-108), яка залишилася без задоволення. Згідно ч. 1, 2 ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Згідно з ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина 1 ст. 627 ЦК України закріплює, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що послуги, які спрямовані на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням є комунальними послугами. Фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу є споживачем. У відповідності з п. 5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором чи законом. Правовідносини з приводу надання та споживання житлово-комунальних послуг передбачають наявність обов`язкових суб`єктів, зокрема, виконавця комунальних послуг а також споживача таких послуг. За змістом п. п.2, 6 ч.1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно до вимог п. 4 ст. 319 ЦК України - власність зобов`язує. Відповідно до ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Позивачем наданий розрахунок ціни позову, в якому розрахована заборгованість за період з 01 липня 2020 року по 30 листопада 2021 року в сумі 5 402 гривні 58 копійок. Таким чином, порушене право позивача на своєчасне отримання плати за надані послуги підлягає поновленню. Разом з тим суд вважає, що оскільки відповідач є власником лише частини нерухомого майна, за місцем розташування якого та споживання електричної енергії виникла заборгованість, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню пропорційно розміру частки у власності відповідача, тобто в сумі 2 701 гривня 29 копійок. На підставі викладеного, суд оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, з точки зору їх достатності і взаємного зв`язку у їх сукупності вважає, що існують підстави для часткового задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, витрати по справі покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог. В той же час, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що розмір судового збору в разі якщо позовна заява майнового характеру подається юридичною особою, становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто, вказаним Законом імперативно встановлено мінімальний розмір судового збору на рівні 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на день подання позову становить 2 481 гривень 00 копійок. У зв`язку з тим, що розмір задоволених позовних вимог та стягнутої з відповідача заборгованості передбачає сплату позивачем судового збору в мінімально встановленому розмірі, тому суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений ним під час звернення з позовом до суду.

Outcome: partial