Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-27 00:00:00

28 червня 2023 року адвокат Сичов А.Ю., який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду із вказаною заявою. В обґрунтування поданої заяви зазначено, що відповідно до свідоцтва про народження батька заявника [PERSON] , [INFO] та свідоцтва про народження заявника, померлий [PERSON] , [INFO] , є рідним дідусем заявника по лінії батька, вказаний факт підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 04.09.1989. [INFO] [PERSON] помер в м. Антрацит Луганської області та тимчасово окупованій території, про що було видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 03.03.2023, де зазначено орган, що його видав «отдел записи актов гражданського состояния Антрацитовского горрайонного управления юстиции Министерства юстиции Луганской Народной Республики». Заявник зазначає, що вказане свідоцтво про смерть не може бути підставою для державної реєстрації смерті та отримання свідоцтва про смерть встановленого зразка. Факт смерті підтверджений документами, які складені без урахування вимог чинного законодавства України. Крім того, заявник вказує, що встановлення факту смерті [PERSON] необхідно для оформлення спадщини. Ухвалою суду від 28.06.2023 прийнято заяву до розгляду та відкрито окреме провадження у цивільній справі, призначено судове засідання. Заявник та представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явилися, повідомлявся про час та місце його проведення завчасно та належним чином. Заявник в прохальній частині позовної заявипросив розгляд справи проводити за його відсутності, вимоги викладені в заяві підтримав та просив задовольнити. Заінтересована особа про причини неявки не повідомила, з клопотаннями та заявами до суду не зверталась. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до довідки про причину смерті №58 від 13.02.2023, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , причина смерті: хронічна серцева недостатність. Відповідно до копії паспорта серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Як видно з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьком [PERSON] , [INFO] є: [PERSON] . Згідно із копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , що видане повторно 02.06.2023 Другим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, батьком [PERSON] , [INFO] є: [PERSON] . Як видно із вказаних документів, заявник [PERSON] є онуком померлого [PERSON] . У відповідності до вимог ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 317 ЦПК України\~встановлено, що заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Пунктом 18\~постанови від 31.03.1995 року за № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення про те, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до\~ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 за\~№2398-VI, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Згідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року\~за\~№1207-VII, тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія\~Конституції\~та законів України. Відповідно до ч. 3\~ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами на тимчасово окупованій території, якщо ці органи (особи) створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, є недійсними і не створюють правових наслідків. Згідно з п. 1, п. 3\~Наказу Міністерства юстиції України від 17.06.2014 за №953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів, створення та забезпечення функціонування яких належить до компетенції Міністерства юстиції України, до закінчення антитерористичної операції в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, згідно з додатком 1 до\~розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 за №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення». Тимчасово призупинити проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, згідно з додатком 1 до\~розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 за №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення». Проведення зазначених дій здійснюється будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходиться за межами вказаної території. Постановою Верховної Ради України за №254-VIII від 17.03.2015 «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» надано статус «тимчасово окупованих» територіям окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена Постановою ВР України за № 252-VIIIвід 17.03.2015 року (згідно додатку), яка набрала чинності 08.04.2015 року. Відповідно до ч. 1\~ст.\~76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами 1,2,4 ст.10 ЦПК Українивизначено, що\~суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.\~Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України,міжнароднихдоговорів,згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, Європейський суд з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), a також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. TheRepublicofMoldovaandRussia», «IlascuOthers v. MoldovaandRussia»), ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacase), наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог\~статті 263 ЦПК України\~щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку\~статті 317 ЦПК України. Отже факт смерті [PERSON] , [INFO] , (проживав за адресою: [ADDRESS] ), помер [INFO] у м. Антрацит, Луганської області, на тимчасово окупованій території України, знайшов підтвердження у судовому засіданні наданими заявником та дослідженими у судовому засіданні доказами. Як зазначено у Листі Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 22.04.2021 року за № 987/0/208-21, письмова відмова органів реєстрації актів цивільного стану у здійсненні відмови реєстрації фактів смерті та народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, при розгляді судом справ про встановлення таких фактів, не вимагається. Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , яка настала [INFO] у м. Антрацит, Луганської області. Встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , необхідно заявнику для оформлення спадщини. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню і на підставі ч. 4 ст.317 ЦПК України\~допускає негайне виконання рішення у справі про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства. Відповідно до ч. 2\~ст. 319 ЦПК України\~рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Outcome: approved