Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 02 серпня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Богодухівського районного управління юстиції Харківської області, запис № 59. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 02 серпня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Богодухівського районного управління юстиції Харківської області між ним та відповідачем зареєстровано шлюб, актовий запис № 59. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дітей. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з початку 2022 року, спільне господарство сторони не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду відзив, у якому зазначила, що з позивачем вона перебуває у шлюбі з 02 серпня 2003 р. У шлюбі у них народилось двоє дітей. Сторони вели спільне господарство, разом покращували спільний добробут, дбали про благополуччя дітей, в період шлюбу придбали автомобіль. З часом в деяких питаннях та у вирішенні певних задач їхні погляди не співпадали. У чоловіка виникли борги, він почав налаштовувати синів проти відповідача. З часом самостійно, без її відома позивач продав вищевказаний автомобіль, і в решті, не повідомивши відповідача, звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Зазначає, що при подачі позову про розірвання шлюбу позивачем не було враховано інтересів дітей, їх матеріальне забезпечення, так як на даний момент, зважаючи на ситуацію в країні, діти перебувають тимчасово за кордоном, [PERSON] , а [PERSON] в Німеччині разом з батьком та утримуються на соціальні виплати. Контактуванню відповідача з сином [PERSON] позивач всіляко перешкоджає. Відповідач не має можливості спілкуватися з сином, а також бачитися, бо позивач не хоче допомогти синові у виготовленні належних документів (закордонного паспорту) для вільного переміщення. Також чоловік обмежує доступ дитини до її фінансового забезпечення (соціальних виплат). При спробі вирішити з чоловіком ряд вищезазначених та інших актуальних питань позивач ігнорує відповідача. Також відповідач зазначає, що залишилось відкритим питання щодо поділу майна нажитого ними в період шлюбу. Окрім того, позивач на момент подання позовної заяви про розірвання шлюбу перебував за кордоном, де перебуває і на даний час. А відповідно до абз.2 п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя сімейне законодавство не передбачає можливості розірвання шлюбу представником одного з подружжя або їх обох за довіреністю останніх, а правила ЦК про представництво, довіреність і доручення на ці правовідносини не поширюються. Також відповідач\~звертає увагу,\~що шлюб\~може бути\~розірвано в\~судовому порядку\~лише за\~умови,\~якщо встановлено,\~що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У зв`язку з чим просила відмовити у задоволенні позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 02 серпня 2003 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Богодухівського районного управління юстиції Харківської області, запис № 59 /а.с.5/. Від шлюбу сторонни мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] /а.с.7/. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до вимог ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається зі змісту позовної заяви шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені, спільного господарства сторони не ведуть, проживають окремо. Відповідач [PERSON] у відзиві заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки між сторонами не вирішено питання щодо поділу спільного майна подружжя. Суд зазначає, що відповідно до ст.\~69\~Сімейного кодексу\~України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Окрім того, судом, відповідно до ст. 111 СК України були вжиті заходи щодо примирення подружжя, а саме 17.05.2023 сторонам було надано строк для примирення, однак примирення не відбулось. Щодо перебування позивача за кордоном, суд зазначає, що цей факт не перешкоджає розгляду справи за наявності заяви позивача про розгляд справи без його участі, яка надійшла через систему Електронний суд. Враховуючи, що сторони мають різні інтереси та погляди на життя, шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинені, сторони проживають окремо, суд вважає, що сім`я розпалась остаточно і збереження сім`ї неможливе, оскільки це суперечитиме інтересам позивача. Крім того, суд бере до уваги положення ст. 24 Сімейного кодексу, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, та вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений ним при подачі позову у розмірі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: approved