Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-09 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач [PERSON] через свого представника - адвоката Клапу І.М. звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що він є внуком [PERSON] , який помер [INFO] . За життя на підставі договору дарування спадкодавцю належала квартира [ADDRESS] , яку він заповів внуку. Після смерті діда позивач звернувся до Одинадцятої Київської нотаріальної контори зі заявою про прийняття спадщини. Проте, отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з підстав того, що правовстановлюючі документи - договір дарування на квартиру відсутній. Він був втрачений спадкоємцем при оформленні спадкової справи. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з відповідним позовом. Рух справи На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 червня 2023 року справу передано на розгляд судді Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 09 червня 2023 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху з підстав несплати судового збору та необхідності уточнення суб`єктного складу учасників справи. 13 червня 2023 року від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків, до якої долучено уточнену позовну заяву разом з квитанцією про доплату судового збору. Ухвалою суду від 14 червня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 03 липня 2023 року, та витребувано: у Одинадцятої київської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи № 633/2019 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] ; у КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» належним чином засвідчені копії документів, що послужили підставою для реєстрації права власності на кв. [ADDRESS] . 27 червня 2023 року на виконання ухвали суду від КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» надійшла відповідь. Від відповідача 30 червня 2023 року надійшов відзив, в якому просять суд ухвалити рішення згідно норм чинного законодавства та розглянути справу за відсутності представника Київської міської ради. 03 липня на виконання ухвали суду від Одинадцятої київської державної нотаріальної контори надійшла копія матеріалів спадкової справи № 633/2019 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 03 липня 2023 року, із занесенням до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду на 03 липня 2023 року. Представник позивача у судовому засіданні 03 липня 2023 року позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити позов з підстав та мотивів викладених у позовній заяві. Представник відповідача та третя особа в судове засідання, призначене на 03 липня 2023 року не з`явилися, про розгляд справи повідомлені судом належним чином. В матеріалах справи міститься відзив, в якому Київська міська рада просить проводити розгляд справи у відсутності їх представника. На переконання суду подальше відкладення розгляду справи не сприятиме своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному розгляду справи по суті та дотримання судом розумних строків розгляду справи, порушуватиме права інших учасників справи. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Тому, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності належним чином повідомлених сторін та їх представників, що не з`явилися. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам наявним у справі, в їх сукупності, дотримуючись принципів об`єктивності, диспозитивності цивільного судочинства, приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Встановлені судом обставини справи Судом встановлено, що позивач [PERSON] є онуком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] та свідоцтвом про народження [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, що вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2269 (а.с. 8). Після смерті [PERSON] , залишив заповіт, посвідчений 11 жовтня 2017 року державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори, згідно якого належну йому на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] заповів [PERSON] . За життя квартира [ADDRESS] належала [PERSON] на підставі договору дарування квартири від 01 лютого 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1-318 З дослідженої копії спадкової справи заведеної державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , вбачається, що постановою від 04 травня 2023 року [PERSON] , відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на його ім`я на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю документу, що підтверджує право власності на зазначене спадкове майно. При цьому, в матеріалах спадкової справи міститься копія договору дарування квартири від 01 лютого 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1-318. На вказаній копії міститься відмітка державного нотаріуса від 24 червня 2019 року «Згідно з оригіналом». Крім того, судом досліджено відповідь КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації», в якій вказано, що згідно з даними реєстрових книг квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 01 лютого 2002 року. До відповіді долучено фотокопію договору. Між сторонами виник спір стосовного наявності у позивача [PERSON] як спадкоємця померлого [PERSON] , в порядку спадкування набуття права власності на квартиру через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення. За змістом частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із частиною першою статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як, передбачено ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Померлий [PERSON] залишив заповіт, яким квартиру [ADDRESS] заповів позивачу [PERSON] , а тому спадкування має здійснюватися за заповітом. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. На підставі п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Згідно зі ст. 182 ЦК України та ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-ІV, право власності на нерухомість підлягає обов`язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна, в тому числі видача свідоцтва про право на спадщину, вчиняються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як роз`яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Як було встановлено судом під час розгляду справи оригінал правовстановлюючого документу на квартиру було втрачено. Однак, відомостями з реєстрових книг КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» підтверджується, що квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 01 лютого 2002 року (копію договору додають). Крім того суд зауважує, що і в спадковій справі міститься копія договору дарування квартири від 01 лютого 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1-318. На зазначеній копії міститься відмітка державного нотаріуса від 24 червня 2019 року «Згідно з оригіналом», що збігається з датою заведення спадкової справи та вказує на те що нотаріусу надався оригінал цього договору. На підставі об`єктивно досліджених доказів, наявних у матеріалах справи суд дійшов висновку, що матеріалами справи та копією спадкової справи доведений факт успадкування позивачем [PERSON] за заповітом після смерті діда [PERSON] квартири [ADDRESS] , а відсутність оригіналу правовстановлюючого документу не позбавляє спадкоємця права спадкування на вказане нерухоме майно, оскільки факт належності квартири спадкодавцю є доведеним, тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved