Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-02 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), у якому просила: - стягнути із [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини заробітку, всіх доходів, батька, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. 28.08.2010 сторони уклали шлюб від якого в них народилися дочка [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Наразі сторони проживають окремо, однак діти знаходяться на утриманні позивача, у зв`язку з чим потребують матеріальної допомоги. Дітям 12 та 8 років, вони ростуть і потребують все більших матеріальних вкладень у здоров`я та розвиток, а позивач не в змозі забезпечити належне утримання спільних неповнолітніх дітей (навіть у таких потребах, як: одяг, харчування, навчання), а батько дітей є особою працездатного віку, фінансово спроможним сплачувати аліменти на дітей. Відповідач має у особистій власності земельну ділянку у м. Липовець, автомобіль, а інших дітей та аліментних зобов`язань немає. Однак, добровільно, незважаючи на неодноразові звернення, постійної матеріальної допомоги дітям, якої вони так потребують, не надає. Договір про сплату аліментів між сторонами не укладався. Ухвалою суду від 10.04.2023 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Витребувано докази. Сторони не заперечували проти розгляду справи в спрощеному провадженні. Відповідач відзиву на позов до суду не подав. Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. 28.08.2010 сторони уклали шлюб від якого в них народилися дочка [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Наразі сторони проживають окремо, однак діти знаходяться на утриманні позивача. Позивач стверджує, що незважаючи на її неодноразові звернення відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, і що вона не в змозі їх самостійно забезпечувати всім необхідним. Наявність угоди про добровільну сплату відповідачем аліментів на утримання дитини не встановлено. Згідно інформації з ДРРПНМ встановлено, що відповідач має у приватній власності земельні ділянки: площею 2 га. та 0,0725 га, а також 0,0776 га - для ведення особистого селянського господарства. Крім того у власності відповідача є житловий будинок з господарськими будівлями загальною площею 56,4 кв.м. по [ADDRESS] . Згідно з відомостей наданих ДПС щодо отримання доходів відповідачем, вказано, що за період з 1 кв. 2020 по 4 кв. 2022 сумарно він отримував від ТОВ "Вінгрейн" та ТОВ "Вінпромторгтрейд" заробітної плати - 67866 грн. Згідно з наданими від Сервісного центру МВС - ТСЦ №0541 відомостями за відповідачем зареєстровано два автомобіля Тойота Авенсіс 2005 року випуску та УАЗ 2014 року випуску. Відповідач не висловив у відзиві свої заперечення щодо стягнення з нього аліментів на утримання двох його неповнолітніх дітей і не спростував, що працевлаштований та немає інших утриманців і не надав підтвердження свого матеріального становища чи поганого здоров`я. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як визначено в ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04.09.2019 у справі №711/8561/16, відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Зміст зазначених норм матеріального права та правових висновків Верховного Суду свідчить про те, що право на отримання аліментів на утримання дитини має той з батьків, з яким проживає дитина. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком, особистим та індивідуальним, як матері так і батька. Судом встановлено, що дочка [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , проживають спільно з матір`ю позивачем за однією адресою та перебувають на її утриманні. Крім того, позивач стверджує, що незважаючи на її неодноразові звернення, матеріальної допомоги на утримання дітей він не надає. В силу вимог ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Судом було встановлено, що згідно інформації з ДРРПНМ відповідач має у приватній власності земельні ділянки: площею 2 га. та 0,0725 га, а також 0,0776 га - для ведення особистого селянського господарства. Крім того у власності відповідача є житловий будинок з господарськими будівлями загальною площею 56,4 кв.м. по [ADDRESS] . Згідно з відомостей наданих ДПС щодо отримання доходів відповідачем, вказано, що за період з 1 кв. 2020 по 4 кв. 2022 сумарно він отримував від ТОВ "Вінгрейн" та ТОВ "Вінпромторгтрейд" заробітної плати - 67866 грн. Згідно з наданими від Сервісного центру МВС - ТСЦ №0541 відомостями за відповідачем зареєстровано два автомобіля Тойота Авенсіс 2005 року випуску та УАЗ 2014 року випуску. Відповідач не спростовував доводи позивача і не надав підтвердження свого матеріального становища, поганого здоров`я чи перебування у нього утриманців. Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач і які не оспорює відповідач, а на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи. Враховуючи те, що позивач має право на отримання аліментів на утримання проживаючих з нею неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , а тому суд визначаючи їх розмір керується ч. 2 ст. 182 СК України, згідно з якою передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога: стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей, в розмірі 1/3 частини заробітку, всіх доходів, батька, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню. Суд вважає, що такий розмір аліментів відповідатиме фінансовим можливостям та обов`язку батька забезпечити умови життя та розвитку його неповнолітніх дітей, а також визначеному законодавцем способу, який обрала позивач. Відповідно до ч. 1 ст. 79 та ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину та дружину за рішенням суду присуджуються від дня пред`явлення позову. Згідно правил ст. 180 СК України строк сплати аліментів визначений законодавцем на дитину - до досягнення дитиною повноліття. Суд допускає негайне виконання даного рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК.

Outcome: approved