Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просить постановити рішення, яким стягнути на його користь з відповідача суму заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 11.02.2020 року, у розмірі 106 387.53 гривень та суму судових витрат у розмірі 2 481.00 гривень судового збору. В обґрунтування позовних вимог стверджує, що в жовтні 2017 року банк запустив новий проект «monobank», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «monobank». Після перевірки кредитної історії на платіжних картках «monobank» за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю цього проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в Акціонерному товаристві «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms. 11.02.2020 року відповідач [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови. На підставі укладеного договору [PERSON] отримав кредит, в розмірі 50 000.00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . Оскільки позичальник свої зобов`язання по кредитному договору не виконав, станом на 28.11.2021 року у нього утворилась заборгованість, в сумі 106 387.53 гривень, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду із даним позовом. Болградським районним судом Одеської області 15.11.2022 року було постановлено заочне рішення, яким позовні вимоги позовні вимоги Акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості були задоволені. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Болградським РВ ГУМВС України в Одеській області від 30.08.2006 року, ідентифікаційний номер [NUMBER] на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк»: 04114, Україна, м. Київ, вул. Автозаводська, буд.54/19, ЄДРПОУ 21133352 - заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 11.02.2020 року станом на 28 грудня 2021 року в розмірі 106 387.53 гривень (сто шість тисяч триста вісімдесят сім гривень п`ятдесят три копійки, та судові витрати в розмірі 2 481.00 гривень (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня) судового збору (а.с.50-52). 13.03.2023 року відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про перегляд вказаного заочного рішення суду (а.с.63-68), яка була задоволено ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 05.04.2023 року, рішення суду від 15.11.2022 року - скасовано, призначено підготовче засідання в загальному позовному провадженні на 08.05.2023?року?о 09:00?годині (а.с.69-70). Справу №497/1927/22 з новим номером провадження 2/497/358/23 передано 05.04.2023 року згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду на розгляд судді Кодінцевої С.В. (а.с.71). Сторони сповіщені про час та місце проведення підготовчого розгляду належним чином (а.с.72, 73, 75). 19 квітня 2023 року на адресу суду відповідачем надіслано відзив на позовну заяву з доданими копіями доказів, з підтвердженням надіслання копії відзиву позивачу (а.с.75-86). У відзиві відповідач наполягає на відмові у задоволенні позовних вимог. При цьому не заперечує факту наявності між ним та АТ «Універсал Банк» цивільно-правових відносин, за обставин викладених в позові. Разом з цим, відповідач заперечує наявність заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» у сумі 106 387.53 гривень, посилаючись на вчинення відносно нього 24.04.2021 року шахрайських дій шляхом списання невідомою особою з його картки грошових коштів. За цим фактом за його заявою Малиновським відділом поліції м. Одеса здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 12021164470000479 від 01.05.2021 року за ч.3 ст.190 КК України. На даний час досудове розслідування триває. В підготовче засідання 08.05.2023 року: Представник позивача, будучи належним чином повідомленим, не прибув, причини неявки не повідомив, відповіді на відзив відповідача - не надіслав. Відповідач - не прибув, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність. Просив врахувати доводи викладені у відзиві (а.с.87-88). Ухвалою суду від 08.05.2023 року було відкладено підготовчий розгляд справи на 10:00 годину 05.06.2023 року (а.с.90), про що було сповіщено сторін (а.с.91, 92). 16 травня 2023 року на електронну адресу суду представником позивача надіслано письмові пояснення (а.с.93-101), згідно яких наполягав на задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що сама по собі відсутність вироку у кримінальній справі за фактом незаконного заволодіння невстановленими особами грошовими коштами із використанням карткових рахунків, відкритих на ім`я Відповідача, не є підставою для відмови у задоволенні позову. Стверджували, що відповідач своїми діями власноручно сприяв проведенню несанкціонованих операцій на користь третіх осіб використовуючи мобільний застосунок Монобанк. В підготовче засідання 05.06.2023 року: Представник позивача, будучи належним чином повідомленим, не прибув, причини неявки не повідомив, на електронну пошту суду надіслав письмові пояснення, в яких просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.91-101); Відповідач - не прибув, будучи належним чином повідомленим, причини неявки не повідомив, раніше надсилав заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.87-88). Ухвалою суду від 05.06.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 10:00 годину 27.06.2023 року (а.с.103), про що повідомлено сторін по справ (а.с.104). В судове засідання призначене на 27.06.2023 року: - представник позивача не прибув, про час та місце проведення розгляду повідомлявся згідно вимог чинного законодавства. В матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи за відсутності позивача (а.с.34). - відповідач також не прибув, про час та місце проведення судового розгляду повідомлявся згідно вимог чинного законодавства за електронною адресою, вказаною відповідачем у відзиві на позовну заяву: abdulamaksim@gmail.com (а.с.76-85). Таким чином, суд вважає, що відповідач належним чином сповіщений про час та дату судового розгляду даної справи, що відповідає правовій позиції КЦС ВС викладеній у справі 761/14537/15 щодо стягнення боргу з банку, а саме: направлення судової повістки на електронну адресу сторони у справі є належним повідомленням при умові, що цей учасник судового процесу повідомив цю електронну адресу та користувався нею - направляв до суду певні процесуальні документи. Як зазначено у позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні «Чірікоста і Віола проти Італії», сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання. Суд приймає до уваги заяву відповідача від 19.04.2023 року про розгляд справи у його відсутність (а.с.87-88). Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані позивачем документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Частиною 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до норм пунктів 1, 2, 3 частини 1 статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що в жовтні 2017 року в АТ «Універсал Банк» стала доступною послуга «monobank», в рамках якої відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «monobank». Після перевірки кредитної історії на платіжних картках «monobank» за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms. 11 лютого 2020 року відповідач [PERSON] звернувся в банк з метою отримання банківських послуг та підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг (а.с.8). В анкеті-заяві до Договору про надання банківських послуг від 11.02.2020 позичальник просив відкрити поточний рахунок і встановити кредитний ліміт на суму вказану у додатку. [PERSON] також своїм підписом повністю та безумовно прийняв пропозицію банку та погодився з тим, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг. Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови (а.с.9-21). Відповідно до статей 627, 628, 629 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок в сумі 50 000 гривень, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка (а.с.22-23). Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України про зобов`язання, параграфом 2 Глави 71 "Кредит". Договір про надання банківських послуг «monobank » (або Договір) - укладений між Банком та Клієнтом договір про відкриття рахунку, випуск і обслуговування Платіжної картки з можливістю встановлення ліміту кредитування що складається з Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, Загальних умов випуску та обслуговування платіжних карток, Анкети - заяви до Договору про надання банківських послуг «monobank», Паспорту споживчого кредиту. Таблиці обчислення загальної вартості кредиту, Інформації щодо відкриття поточного рахунку та випуску електронного платіжного засобу (в разі наявності) та Тарифів. Згідно Умов і Правил, анкета-заява до Договору про надання банківських послуг «monobank» (Анкета-заява) - письмове звернення клієнта до Банку з проханням відкрити йому банківський рахунок та/або надання йому інших банківських послуг на умовах, визначених Договором. Підписана клієнтом Анкета-заява є підтвердженням укладення Договору. Відповідно до п. 2.3 Умов і Правил та статті 628 Цивільного кодексу України Договір, що укладається між Банком та клієнтом є змішаним договором, в якому містяться елементи різних договорів, в тому числі але не виключно: договору банківського рахунка: договору про споживчий кредит (пункт 4 Надання на обслуговування кредиту розділу II Умови випуску та користування Платіжними картками, розділ IV Кредити, Паспорт споживчого кредиту Картка monobank , Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача за карткою «monobank», Тарифи за користування кредитним лімітом за карткою «monobank», Паспорт споживчого кредиту Сервісу Розстрочка, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит за Сервісом Розстрочка, Тарифи Сервісу Розстрочка); договору банківського вкладу (депозиту) (Розділ V Загальні умови Депозиту «monobank»). До відносин між Сторонами (в тому числі з питань внесення змін до Договору) застосовуються у відповідних частинах положення законодавства щодо договорів, елементи яких містяться у Договорі. В ч. 2.4. Умов і Правил визначено, що своїм підписом на Анкеті-Заяві клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення відповідного Договору клієнт ознайомився з текстом розділів, пунктів, підпунктів цих Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, Загальних умов випуску та обслуговування платіжних карток, Паспорту споживчого кредиту, Прогнозованого графіку щомісячних платежів та усіма умовами інших частин Договору, повністю зрозумів їхній зміст та погоджується з викладеним. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Універсал Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно ст. 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як встановлено судом з матеріалів справи, відповідач звернувся до позивача за отриманням кредитних коштів, за результатами звернення, між АТ «Універсал Банк» та відповідачем [PERSON] 11.02.2020 було підписано кредитний договір, шляхом заповнення та підписанням відповідачем анкети заяви (а.с.8). Зазначене не заперечується і самим відповідачем у відзиві на позовну заяву (а.с.76-77). Після підписання анкети-заяви у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у банку виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання оплачувати послуги банку, що виникають в результаті використання платіжних карток згідно тарифів та повернути кредит. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку [NUMBER] в розмірі 50 000,00 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом у розмірі 6,2% на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом, що підтверджується паспортом споживчого кредиту Чорної картки monobank (а.с.23 зворотня сторінка - 25). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором від 11.02.2020 АТ «Універсал Банк» виконав своєчасно і повністю, надававши кредиті ресурси в повному обсязі. У свою чергу, взяті на себе зобов`язання [PERSON] належним чином не виконав, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість за договором від 11.02.2020 станом на 28.12.2021 року складає 106 387.53 гривень, яка складається з загального залишку заборгованості за Договором, в розмірі 106 387.53 гривень (а.с.3), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.7). Відповідач заперечує факт даної заборгованості посилаючись на те, що заборгованість виникла внаслідок списання коштів з його особового рахунку у результаті шахрайських дій, про що він звернувся із заявою в правоохоронні органи щодо можливих шахрайських дій (а.с.78-84). Проте, судом відзначається, що відповідачем не було доведено того, що кредитна заборгованість в розмірі 106 387.53 гривень виникла внаслідок списання коштів з особового рахунку відповідача у результаті шахрайських дій третіх осіб. Таким чином, наданий відповідачем Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань є лише свідченням того, що відповідач звертався до правоохоронних органів з відповідною заявою. Це не є свідченням того, що дійсно мало місце заволодіння коштами шахрайським шляхом третіми особами, оскільки така інформація вноситься до Реєстру досудових розслідувань лише зі слів самого заявника та є не підтвердженою. Згідно норм чинного законодавства, доказом наявності шахрайський дій невстановлених осіб, є лише вирок суду, який набрав законної сили. Такий вирок суду в матеріалах справи відсутній. Згідно правових висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 13 травня 2015 року у справі N06-71цс15, тягар доведення та встановлення обставин, що беззаперечно свідчать, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені покладається на Позивача. Та в разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. Разом з цим, як стверджує представник позивача (а.с.93-95), 24.04.2021 року під час телефонної розмови із третіми особами, які представились начебто працівниками банку, відповідач [PERSON] власноручно здійснював усі «несанкціоновані» операції за допомогою мобільного застосунку Монобанк під впливом останніх. На підтвердження того, що «несанкціоновані» операції були проведені саме відповідачем, позивач надав докази входу до мобільного застосунку Монобанк, у якому вбачається, що ані фінансовий номер, ані пристрій, який прив`язано до мобільного застосунку не було змінено. 24.04.2021 року, тобто у день проведення несанкціонованих операцій, вхід до мобільного застосунку було виконано шляхом списання успішного введення ПІН-коду доступу до мобільного застосунку (а.с.99-101). Зазначене свідчить про те, що відповідач своїми діями власноручно сприяв проведенню несанкціонованих операцій на користь третіх осіб використовуючи мобільний застосунок Монобанк. Відповідно до п. 5.9.1 розділу І Умов обслуговування рахунків фізичної особи (далі - Умови і правила), ідентифікація клієнта для доступу до мобільного додатку здійснюється за допомогою засобів ідентифікації, які передбачені між банком і клієнтом (засоби ідентифікації: номер телефону клієнта, особистий ПІН-код, сукупність цифрових та літерних компонентів тощо). Клієнт зобов`язується зберігати ПІН-код, Коди доступу, Аутентифікаційні дані в таємниці і ні за яких обставин не повідомляти їх третім особам, (п.п.5.2.8 Умов і правил). Клієнт несе відповідальність за всі проведені операції з використанням передбачених Договором засобів його ідентифікації і аутентифікації (8.11 Умов і правил). Розділом І Умов і правил визначено, що під аутентифікацією розуміється посвідчення правочинності звернення клієнта в Банк для здійснення банківських операцій або отримання інформації про рахунки клієнта в порядку, передбаченому Договором. Авторизацію визначено як процедуру отримання дозволу на проведення операцій з використанням Платіжної картки або інших операцій від імені клієнта. Верифікацію визначено як заходи, що вживаються Банком очно або дистанційно для перевірки та підтвердження належності фізичній особі наданих нею ідентифікаційних даних. Операції, що здійснюються з використанням Платіжної картки, з введенням відповідного ПІН-коду або з введенням коду, наданого Банком в рамках технології 30-8есиге, або операції, що здійснюються з використанням Платіжної картки без введення ПІН-коду, або з використанням реквізитів Платіжної картки, або з використанням аутентифікаційних даних, у тому числі в Мобільному додатку - визнаються підтвердженими Клієнтом та ініційованими ним власноруч, (Ті. 3.3 розділу 3 Умов і правилі. Отже, клієнт банку несе відповідальність за всі проведені операції з використанням передбачених Договором засобів його ідентифікації і аутентифікації, в т.ч. за несанкціоновані операції з його карткою. Саме так записано у вищезазначених пунктах публічного договору укладеного між Банком та Відповідачкою. Відповідно до п. 33.3 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», платник зобов`язаний відшкодувати шкоду, заподіяну банку або іншій установі - учаснику платіжної системи, що його обслуговують, внаслідок недотримання цим платником вимог щодо захисту інформації і проведенням незаконних операцій з компонентами платіжних систем (платіжні інструменти, обладнання, програмне забезпечення тощо). При цьому банк або інша установа - учасник платіжної системи, що обслуговує платника, звільняється від відповідальності перед платником за проведення переказу. Таким чином, резюмуючи вищезазначене, беручи до уваги висновки Верховного Суду України, викладений у постанові від 13 травня 2015 року у справі N06-71 цсі5, у зв`язку з тим, що Відповідач своїми діями сприяв втраті інформації, яка дала змогу Банку ініціювати платіжні операції від його імені, зокрема, шляхом власноручного проведення несанкціонованих операцій за допомогою мобільного застосунку Монобанк, вважаємо за можливе пригнути Відповідача до цивільно-правової відповідальності, за порушення умов Договору про надання банківських послуг. Сама по собі відсутність вироку у кримінальній справі за фактом незаконного заволодіння невстановленими особами грошовими коштами із використанням карткових рахунків, відкритих на ім`я Відповідача, не є підставою для відмови у задоволенні позову. Отже, враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем [PERSON] кошти в добровільному порядку АТ «Універсал Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому суд вважає, що Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, з відповідача на користь АТ «Універсал Банк», слід стягнути заборгованість за наданим кредитом, станом на 28.12.2021 року в розмірі 106387.53 гривень. У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення(стаття 229 ЦПК України). Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України. При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності. Враховуючи вище наведене та те, що: - судом встановлено факт укладення між позивачем та відповідачем договору про надання банківських послуг від 11.02.2020 року, -встановлено факт отримання відповідачем кредиту у розмірі 50000.00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка, - відсутність доказів щодо спростування заявленої заборгованості, -а сам по собі факт звернення відповідача до правоохоронних органів та наявність кримінального провадження не може свідчити про вчинення щодо відповідача кримінального правопорушення, оскільки не встановлений, ні факт вчинення кримінального правопорушення, ні винна особа, то суд дійшов висновку, що позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню. Щодо судового збору: Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, що складаються із суми судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду, слід виходити з такого. Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду сплачено суму судового збору в розмірі 2481.00 гривень (а.с.5). А відтак, відповідач повинен відшкодувати позивачу понесені ним судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи, а саме 2481,00 гривень в рахунок відшкодування судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved