Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся в суд з позовом до Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом. Свої вимоги обґрунтовував тим, що в [ADDRESS] , Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області проживав його вітчим [PERSON] , і йому на праві власності належали п`ять земельних ділянок загальною площею 1,3455 га на території с. Делева. [INFO] останній помер. Ще за життя [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно на випадок своєї смерті заповів йому. Після смерті [PERSON] ,вiдкрилася спадщина, i він є єдиним спадкоємцем після смерті вітчима за заповітом. Останній прийняв спадщину після смерті [PERSON] , так як на день смерті останнього проживав з ним. З метою прийняття спадщини, звернувся до приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу, Дузінкевич С.М., однак нотаріусом була видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті вітчима [PERSON] , у зв`язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності на спірне майно. Даний факт позбавляє його права на оформлення спадкового права на дану земельну ділянку. Просив визнати за ним право власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач, [PERSON] , в підготовче судове засідання не з`явився, однак в позовній заяві зазначив, що розгляд справи здійснювати без його участі. Представник відповідача, Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, в підготовче судове засідання не з`явився. 10.07.2023 року від нього надійшла заява, в якій вказав, що позов визнає, проти його задоволення не заперечує та просив розглядати справу у його відсутності (а.с. 37). 20.06.2023 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Дослідивши матеріали справи та зібрані по ній докази суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії державного акту на право приватної власності на земелю серії ІФ № 020387, виданим 19.12.2003 року, виділена на підставі рішення Делівської сільської ради народних депутатів № 499 від 13.05.2003 рокута зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 458, земельна ділянка - площею 1,3455 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території с. Делева, на праві власності належала [PERSON] (а.с. 2). 16.12.1969 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] і після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 6). Згідно копії свідоцтва про народження, позивач [PERSON] народився [INFO] , де в графі батько зазначений « [PERSON] », а в графі мати « [PERSON] » (а.с. 7). З копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу вбачається, що 31.03.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано та останній присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с. 8). 08.02.1989 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] і після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладання шлюбу (а.с. 6). Мати позивача, [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15.03.2009 року (а.с. 4). Вітчим позивача, [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07.06.2022 року (а.с. 3). Спадкодавцем, [PERSON] , 29.12.2017 року було складено та посвідчено приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу Керничною М.В. заповіт, який зареєстрований в реєстрі за № 480, згідно із яким усі належні йому земельні ділянки, які знаходяться в селі Делева Тлумацького району Івано-Франківської області заповів [PERSON] , що підтверджується копією даного заповіту (а.с. 5). Довідкою № 200 від 10.04.2023 року, виданої Делівським старостинським округом Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що був постійним жителем села Делева, Івано-Франківського району, Івано-Франківської області та на день смерті був зареєстрованим і проживав в [ADDRESS] . На день його смерті за вказаною адресою були зареєстровані та проживали: [PERSON] - [INFO] ; [PERSON] - [INFO] ; [PERSON] - [INFO] ; [PERSON] - [INFO] . Від імені [PERSON] посвідчувався заповіт та зареєстрований у реєстрі Делівської сільської ради №23 Олешанської сільської ради за № 23 від 19.09.2023 року (а.с. 9). На момент звернення до суду [PERSON] правомірно претендує на земельну ділянку загальною площею 1,3455 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: Івано-Франківська область, Івано-Франківський район, село Делева, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . [PERSON] 06.06.2023 року, звернувся до приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області, Дузінкевич С.М., із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак йому було відмовлено, у видачі свідоцтва на право власності на спірну земельну ділянку, у зв`язку з тим, що у заявника відсутній правовстановлюючий документ, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 170/02-31 від 06.06.2023 року (а.с. 10). Як вбачається з оголошення в газеті, слід вважати недійсним втрачений документ, а саме: державний акт на право приватної власності на землю серії ІФ № 020387 від 19.12.2003 року, виданий Делівською сільською радою Тлумацького району Івано-Франківської області на ім`я [PERSON] (а.с. 11). Згідно копії спадкової справи № 133/2023 заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , який прийняв спадщину, так, як проживав разом з спадкодавцем та вступив в управління спадковим майном (а.с. 24-35). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті вітчима [PERSON] . В силу ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 5 статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п. 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України. Враховуючи вищенаведене, зокрема те, що у позивача відсутній оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно і він прийняв спадщину після смерті вітчима за законом, вчинив усі дії, які були необхідними для видачі свідоцтва на право спадкування, однак, з незалежних від нього причин, у видачі такого свідоцтва йому було відмовлено. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює судове рішення про задоволення позову. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. На підставі наведеного, відповідно до ст. 316-319, 392, 1216 - 1222, 1268-1269 ЦК України,

Outcome: approved