Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-16 00:00:00

Позивач ПАТ АБ «Укргазбанк» 11.05.2023 звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за договором № 2021/ОВР/279-000027 від 13.01.2021, яка станом на 06.03.2023 становить 5797,97 грн та судові витрати. Позовна заява сформована в системі «Електронний суд» представником позивача Невечеровим Дмитром Володимировичем. На обґрунтування позовних вимог, в подальшому відредагованими, зазначено, що 13.01.2021 між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] укладено договір № 2021/ОВР/279-000027 на відкриття карткового рахунку та обслуговування банківської платіжної картки, відповідно до умов якого позичальнику на картковий рахунок встановлено початковий ліміт дозволеного овердрафту в розмірі 10000,00 грн на картковому рахунку з максимальною сумою ліміту дозволеного овердрафту 300000,00 грн з початковим строком дії 12 місяців з подальшою автоматичною пролонгацією строку дії договору, з базовою відсотковою ставкою за користування овердрафтом 42% річних та 48% річних в разі наявності простроченої заборгованості за кредитним договором. Ознайомившись з умовами Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за якими здійснюються з використанням електронних платіжних засобів та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк», які опубліковані на офіційному сайті АБ «Укргазбанк», позичальник прийняв умови Правил та підписав кредитний договір. При укладенні договору сторони керувались ст. 634 ЦК України. ПАТ АБ «Укргазбанк», виконуючи свої зобов`язання відповідно до умов кредитного договору, відкрив рахунок [NUMBER] та видав позичальнику платіжну картку, відповідно до умов договору та діючого законодавства, клієнту надана інформація щодо сукупної вартості кредиту у розділі № 4 кредитного договору «Паспорт споживчого кредиту». Відповідно до умов п.12.2 розділу 1 кредитного договору клієнт обрав та погодився з умовами обраної програми кредитування «Універсальна картка «Домовичок». [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 06.03.2023 має заборгованість за кредитом у розмірі 5797,97 грн, що складається з: простроченої заборгованості по кредиту у розмірі 3996,01 грн; поточної заборгованості по процентам у розмірі 1535,78 грн; заборгованості по платежам в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі 266,20 грн. За подання даної позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2147,20 грн з врахуванням положень ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (80% від 2684,00 грн) та понесені судові витрати за направлення цінним листом примірника позовної заяви з додатками відповідачу в розмірі 70,00 грн (а.с.52-54). У зв`язку з викладеним позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. 12.05.2023 ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова постановлено про передачу даної справи на розгляд до Жовтневого районного суду м. Харкова (а.с.26-27). На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Жовтневого районного суду м. Харкова від 30.05.2023 справу передано в провадження судді Гаврилюк С.М. (а.с.35). 19.06.2023 ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі, призначено судове засідання (а.с.58-59). Представник позивача Ганночка С.Є. 13.07.2023 на електронну адресу суду подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглядати справу без участі представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, відповідно до вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, в порушення ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не подавав. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно зі статтею 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. 17.07.2023 ухвалою суду постановлено про заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, докази надані в обґрунтування позову, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 13.01.2021 між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] укладено договір № 2021/ОВР/279-000027 шляхом підписання заяви-договору № 2021/І_С/279-000084 (Договір карткового рахунку). З даного договору вбачається, що [PERSON] своїм підписом підтвердив про досягнення згоди щодо всіх істотних умов Договору, що передбачені чинним законодавством України для договорів банківського рахунку фізичної особи, операції з якими, в тому числі, можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів, та для кредитних договорів. Відповідно до вказаного договору [PERSON] на картковий рахунок встановлено ліміт дозволеного овердрафту на картковому рахунку з максимальною сумою ліміту дозволеного овердрафту 300000,00 грн зі строком дії 12 місяців з можливістю пролонгації, з базовою відсотковою ставкою за користування овердрафтом 42% річних або 48% річних в разі наявності простроченої заборгованості за кредитом (а.с.12,13). Оскільки у заяві-договору № 2021/І_С/279-000084 від 13.01.2021 та паспорті споживчого кредиту від 13.01.2021, підписаних відповідачем, визначений розмір процентної ставки за користування кредитом, строки та порядок нарахування відсотків, повернення кредитних коштів, зазначена орієнтована вартість кредиту, суд вважає, що сторони погодили умови договору кредиту. Позивач умови кредитного договору виконав, надавши відповідачу кредитні ресурси. Відповідач [PERSON] належним чином умови договору не виконав. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості, станом на 06.03.2023 за договором № 2021/ОВР/279-000027 від 13.01.2021 на відкриття карткового рахунку та обслуговування банківської платіжної картки АБ «Укргазбанк» наявна заборгованість у розмірі 5797,97 грн, що складається з: простроченої заборгованості по кредиту у розмірі 3996,01 грн, заборгованості по процентам у розмірі 1535,76 грн, заборгованості по платежам за ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі 266,20 грн (а.с.11). Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Судом встановлено, що відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості та не надав суду доказів належного виконання зобов`язання. За встановлених обставин суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині простроченої заборгованості по кредиту у розмірі 3996,01 грн та заборгованості по процентам у розмірі 1535,76 грн, що нараховані у межах кредитування, який становить 12 місяців, за період з 13.01.2021 по 12.01.2022. Щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості по платежам за ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі 266,20 грн суд зазначає наступне. За змістом статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) вказано, що «у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Встановлено, що за умовами договору сторони погодили строк його дії 12 місяців, починаючи з 13.01.2021 по 12.01.2022. З розрахунку заборгованості вбачається, що банк з 13.01.2022 перестав нараховувати відповідачу проценти за користування кредитними коштами. Проте, при дослідженні розрахунку заборгованості передбаченою ч. 2 ст. 625 ЦК України, вбачається, що нарахування відсотків здійснювалось на різні суми простроченої заборгованості, а саме: на період нарахування з 13.01.2022 по 30.01.2022 сума заборгованості зазначена 5476,60 грн, кількість днів прострочення - 18, сума платежу - 113,43 грн; на період нарахування з 31.01.2022 по 31.01.2022 сума заборгованості зазначена 5531,77 грн кількість днів прострочення - 1, сума платежу - 6,37 грн; на період нарахування з 01.02.2022 по 23.02.2022 сума заборгованості зазначена 5531,77 грн кількість днів прострочення - 23, сума платежу - 146,40 грн, на період нарахування з 24.02.2022 по 31.12.2022 сума заборгованості зазначена 5531,77 грн, кількість днів прострочення - 311, сума платежу - 0,00 грн; на період нарахування з 01.01.2023 по 06.03.2023 сума заборгованості зазначена 5531,77 грн, кількість днів прострочення - 65, сума платежу - 0,00 грн. При цьому платежі за період з 13.01.2022 по 23.02.2022 розраховані за відсотковою ставкою у 42% річних, а за період з 24.02.2022 по 06.03.2023 - за відсотковою ставкою - 0,00% грн. Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, в тому числі їх розмір і порядок нарахування платежів за ст. 625 ЦК України, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Правила та Тарифи, які відповідачем не підписані і матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Правила та Тарифи отримав відповідач та ознайомився і погодився з ними перед підписанням кредитного договору, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем банківських послуг взагалі містили умови на підставі яких банком здійснено відповідні нарахування. Отже, нарахування банком відповідачу відсотків в порядку ч. 2 ст. 625 ЦПК України у розмірі 42% безпідставне та наданий банком розрахунок відсотків в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України є необґрунтованим. Розрахунок трьох відсотків річних слід провести з суми заборгованості у розмірі 3996,01 грн (прострочена заборгованість по кредиту), період прострочення з 13.01.2022 по 06.03.2023, кількість днів прострочення: 418. Сума = 3996,01*3/100/365*418 = 137,29 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимога про стягнення з відповідача заборгованості по процентах згідно ч.2 ст.625 ЦК України, за період з 13.01.2022 по 06.03.2023 підлягає частковому задоволенню, стягненню підлягає 137,29 грн. Отже, суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення простроченої заборгованості по кредиту у розмірі 3996,01 грн, заборгованості по процентам у розмірі 1535,76 грн, що нараховані у межах кредитування за період з 13.01.2021 по 12.01.2022, заборгованості по процентам згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі 137,29 грн за період з 13.01.2022 по 06.03.2023, а всього - 5669,06 грн. При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі у розмірі 2147,20 грн з врахуванням положень с. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (80% від 2684,00 грн), що підтверджується матеріалами справи (а.с.8). Крім того, позивач просив стягнути з відповідача понесені судові витрати за направлення цінним листом примірника позовної заяви з додатками відповідачу в розмірі 70,00 грн. За змістом ч. 1, п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати , пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з позовом в електронній формі, позивачем надані суду докази про направлення 09.05.2023 та 15.06.2023 відповідачу копії позовної заяви з копіями доданих документів, за направлення яких засобами поштового зв`язку позивач поніс витрати у розмірі 70,00 грн (а.с.21,57). Отже, суд дійшов висновку, що понесені позивачем витрати на відправку поштової кореспонденції відповідачу у розмірі 70,00 грн стосувалися розгляду справи та підпадають під критерій "необхідних", оскільки спрямовані на належну реалізацією учасником справи своїх процесуальних прав. Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 КПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (97,78%), та стягує з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 2099,53 грн та витрати за направлення цінними листами примірника позовної заяви з додатками відповідачу у розмірі 68,45 грн.

Outcome: partial