Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері. Свої вимоги представник позивача мотивує тим, що [PERSON] є непрацездатним пенсіонером з діагнозом: мультифокальний атеросклероз з переважним ураженням судин серця, нижніх кінцівок. ОАСНК. ХАН IV справа за Ропіаіпе. Стан після ампутації лівої н/к на рівні н/3 стегна ( 04.10.2022), цукровий діабет тип II, важкий перебіг, ст. декомпенсації, вторинна потреба в інсуліні. -ІХС: атеросклеотичний кардіосклероз. Атеросклероз аорти та вінцевих судин СН І ст., Анемія середнього ст. важкості, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого від 17.02.2023 року. Зазначає, що 14.02.2023 року [PERSON] ампутували єдину нижню кінцівку, відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого від 17.02.2023 року. Єдиним джерелом доходу позивача є пенсія, яка не дозволяє забезпечити належне лікування, оздоровлення, харчування та проживання. На даний час позивач являється людиною, яка не має змоги доглядати за собою самостійно, через це молодша донька [PERSON] помістила [PERSON] в заклад для догляду за людьми похилого віку та інвалідів ТОВ "Золотий вік України", оплачує її проживання та лікування в розмірі 13 000 грн. Щомісячно, додатково купує засоби гігієни та ліки. Позивач ще має двох доньок [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Її доньки є працевлаштовані та в змозі надавати допомогу непрацездатній матері, але відмовляються це робити. На підставі наведеного просила суд: стягнути з відповідача, [PERSON] [INFO] аліменти на утримання непрацездатної матері [PERSON] [INFO] у розмірі 5000 грн. щомісячно довічно. стягнути з відповідача [PERSON] [INFO] , аліменти на утримання непрацездатної матері [PERSON] [INFO] в розмірі 5000 грн. щомісячно довічно. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.03.2023 року відкрито позовне провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 10.05.2023 року на адресу від представника Відповідачів - адвоката Вітер В.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері відмовити повністю, посилаючись на відсутність потреби позивача в матеріальній допомозі. Свої вимоги мотивував тим, що позивач отримує послуги по догляду на загальну суму 13 000 грн. щомісячно на підставі договору про надання послуг від 28.02.2023 року, які повністю забезпечують всі потреби позивача. Також посилається на отримання позивачем пенсії, розмір якої є вищим за прожитковий мінімум. Посилається на правові позиції Верховного Суду з даних правовідносин. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала у повному обсязі та просила задовольнити позов. У судовому засіданні представник відповідача заперечував щодо задоволення позову . Суд, вислухавши думку учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач є матір`ю відповідачів [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого повторно 01 березня 2023 року Боярським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Серія [NUMBER] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого повторно 01 березня 2023 року Боярським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Серія [NUMBER] . Представником відповідачів вказана обставина не заперечувалася. Відповідно до копії пенсійного посвідчення № [NUMBER] убачається, що [PERSON] є пенсіонером довічно. Відповідно до довідки Києво-Святошинської об`єднаного управління ПФУ в Київській області № 8448 8074 4944 3415 , позивач є особою пенсійного віку, розмір пенсії позивача з 01.10.2022 року по 28.02.2023 року становить 3000 грн щомісячно. Як убачається з виписок із медичної карти стаціонарного хворого від 17.02.2023 року у [PERSON] наявні такі діагнози: мультифокальний атеросклероз з переважним ураженням судин серця, нижніх кінцівок. ОАСНК. ХАН IV справа за Ропіаіпе. Стан після ампутації лівої н/к на рівні н/3 стегна ( 04.10.2022), цукровий діабет тип II, важкий перебіг, ст. декомпенсації, вторинна потреба в інсуліні. -ІХС: атеросклеотичний кардіосклероз. Атеросклероз аорти та вінцевих судин СН І ст., Анемія середнього ст. важкості. 14.02.2023 року [PERSON] ампутували єдину нижню кінцівку, відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого від 17.02.2023 року. В матеріалах справи також міститься договір № 65002/23П від 28.02.2023 року укладений між молодшою донькою позивача [PERSON] та ТОВ «Золотий вік України» про надання послуг по догляду за позивачем, відповідно до умов якого позивачу надається комплекс послуг з проживання, харчування, допомоги та догляду на загальну суму 13000 грн. Стаття 51 Конституції України встановлює, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Ця моральна норма була спочатку зафіксована на конституційному рівні, а потім знайшла своє відображення в Сімейному кодексу України. Відповідно до частини першої, третьої статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування. Відповідно до статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. Як роз`яснено у пункті 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим, суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК). Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено частиною першою статті 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей не впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. Відповідно до статті 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Верховний Суд у постанові від 10.10.2018р. у справі № 301/160/17 (провадження № 61-28415св18) виходив з того, що необхідність стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків має визначатися залежно від їх матеріального становища. При цьому до уваги має братися отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам по собі факт непрацездатності батьків не породжує виникнення у дітей обов`язку їх утримання, та не свідчить про наявність потреби у наданні матеріальної допомоги. Право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом. Такий правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 13.04.2016 року у справі № 6-3066цс15. Позивач обґрунтовував позовні вимоги посиланням на те, що він є інвалідом ІІ групи, отримує пенсію, якої не вистачає на його життя у зв`язку з тим, що після придбання необхідних ліків, інших доходів не має, а тому зважаючи на скрутне матеріальне становище він потребує матеріальної допомоги, яку має можливість надавати йому повнолітній син. Згідно Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено такі розміри основних мінімальних соціальних стандартів у 2023 році зокрема осіб, які втратили працездатність: 2093,00 грн. Із наданої позивачем довідки про доходи, вбачається, що розмір пенсії [PERSON] є не нижче прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Таким чином, на момент розгляду цієї справи позивач отримує пенсією у розмірі, що забезпечує йому прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем суду не було надано належних та достовірних доказів, в розумінні Цивільного процесуального кодексу України, в підтвердження необхідності в отриманні матеріальної допомоги з боку відповідача. Факт непрацездатності позивача та отримання ним пенсійних виплат, у незначній на його думку сумі, не є підставою для стягнення аліментів на його утримання. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладені доводи, враховуючи надані позивачем суду докази з позиції їх належності та допустимості, враховуючи норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed