Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-27 00:00:00

Позивач Державна\~іпотечна установа\~(далі\~за текстом\~ ДІУ),\~в особі\~голови комісії\~з реорганізації\~ДІУ Притули\~Є.М.,\~звернувся до\~Соснівського районного\~суду м.\~Черкаси з\~позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02.10.2007 між ВАТ Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1124-ЧД. Згідно умов вказаного договору банк надав позичальнику кредит в розмірі 120000 гривень, строком користування до 01.01.2016 року та сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 14,7 процентів річних та щомісячною комісією 110, 0 гривень. 11.02.2015 року між ДІУ та АТ Банк «Фінанси та Кредит» укладено договір про відступлення права вимоги №17/4-В. Пунктом 1.2. Договору відступлення первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває всі права вимоги за договорами (Кредитними, Іпотеки, Поруки тощо) вказаних у додатках до цього договору (включаючи Кредитний, Договори поруки, Іпотечний договір). Предметом договору відступлення є реалізація порядку звернення стягнення на майнові права відповідно до договору застави майнових прав №17/4-З від 11.02.2015 року, що укладений з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 17/4 від 11.02.2015 року. Згідно з пунктом 2.1. Договору відступлення п.1.2. Договору набирає чинності в день прийняття Національним банком України рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Отже, починаючи з 17 вересня 2015 року Установа набула усі права вимоги за Кредитним договором № 17/4 від 11.02.2015 року та забезпечувальними договорами до нього. Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 19.05.2009 року у справі №2-3963/09 стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ВАТ Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість по кредитному договору в сумі 115\~962,29 гривень, а також судові витрати у розмірі 1159,62 гривень, витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 30 грн., а всього 117151, 91 гривень. 21.10.2019 року ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси заяву позивача (Державної іпотечної установи) задоволено. Замінено стягувача у виконавчих провадженнях по рішенню Соснівського районного суду м.Черкаси від 19.05.2009 року №2-3963/09 по справі за позовом ВАТ Банк\~ «Фінанси та Кредит» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , на Державну іпотечну установу. Вказував, що станом на день звернення до суду з даною позовною вимогою, рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 19.05.2009 року по справі 2-3969/09 не виконано. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Позивач вважає, що враховуючи положення ст.ст. 526, 526, 599 ЦК України, ухвалення Соснівським районним судом м. Черкаси рішення від 19.05.2009, не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи зазначене вище, після набрання законної сили рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.05.2009 року по справі 2-3969/09, позивач має право звернутися з вимогою про стягнення лише платежів, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України в межах строку позовної давності (три року). Отже, заборгованість відповідачів за невиконання рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 19.05.2009 року по справі №3969/09 за період з 01.03.2020 по 28.02.2023 перед ДІУ становить 62\~836, 44 грн., а саме: 10\~201, 56 грн. компенсаційні платежі (3%, розраховані згідно вимог ст.625 ЦК України за безпідставне користування кредитними коштами); 52\~634 грн.- інфляційні втрати за вказаний період. Враховуючи викладене вище, позивач просить суд стягнути з відповідачів солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 62\~836, 44 гривень та судові витрати . Ухвалою суду від 12.05.2023 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження та надано відповідачам термін на подання відзиву до суду. У передбачений законодавством термін відповідачі відзиву до суду не надали. В судове засідання представник позивача не з`явився, скерував до суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з`явилися,\~ причину неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, із заявами чи клопотаннями до суду не зверталася. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільного законодавства. 02.10.2007 між ВАТ Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1124-ЧД. Згідно умов вказаного договору банк надав позичальнику кредит в розмірі 120000 гривень, строком користування до 01.01.2016 року та сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 14,7 процентів річних та щомісячною комісією 110, 0 гривень. Згідно умов п. 3.3 Договору кредиту повернення кредиту здійснюється щомісячно з 1 по 10 число кожного місяця, згідно з графіком, який зазначений в додатку № 1 до договору кредиту, у складі щомісячного платежу по кредиту в розмірі 1954,65 грн. та щомісячних процентів нарахованих на залишок заборгованості за користування кредитом, та щомісячна комісія в розмірі 399,96 грн. В день укладання договору кредиту позивач та відповідачі уклали договора поруки № 1124-ЧД, по якому відповідачі [PERSON] та №1124/1-ЧД, по якому відповідач [PERSON] відповідно зобов`язалися перед позивачем в повному обсязі солідарно відповідати за виконання Позичальником зобов`язань щодо повернення кредиту, сплаті процентів та комісій за користування кредитом та передбачених договором кредиту штрафних санкцій. Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 19.05.2009 року у справі №2-3963/09 стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ВАТ Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість по кредитному договору в сумі 115\~962,29 гривень, а також судові витрати у розмірі 1159,62 гривень, витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 30 грн., а всього 117151, 91 гривень. Державна іпотечна\~установа є правонаступником вимог кредитора АТ Банк «Фінанси та Кредит» на підставі договору про відступлення прав вимоги №17/4-В від 11.02.2015, згідно якого до нового кредитора перейшло право вимоги за договорами (Кредитними, Іпотеки, Поруки тощо) вказаних у додатках до цього договору (включаючи Кредитний, Договори поруки, Іпотечний договір). 21.10.2019 року ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси заяву позивача (Державної іпотечної установи) задоволено. Замінено стягувача у виконавчих провадженнях по рішенню Соснівського районного суду м.Черкаси від 19.05.2009 року №2-3963/09 по справі за позовом ВАТ Банк\~ «Фінанси та Кредит» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , на Державну іпотечну установу. Відповідно до актуальної інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 27.06.2023, квартира, яка забезпечує вказаний кредит згідно договору іпотеки, належна іпотекодавцеві [PERSON] , перебуває в іпотеці, іпотекодержателем якої є Державна іпотечна установа. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, якою передбачено право кредитора вимагати сплати суми боргу з урахуванням трьох відсотків річних від простроченої суми. ( ч.2 ст.625 ЦК України). Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі\~і застосуванні\~норми права\~до спірних\~правовідносин суд\~враховує висновки\~щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 1410цс18), від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) зроблено висновок, що «у\~статті 625 ЦК України\~визначені загальні\~правила відповідальності\~за порушення\~будь-якого\~грошового зобов`язання\~незалежно від\~підстав його\~виникнення.\~Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) вказано, що «нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання». Слід врахувати, що умовами кредитного договору не передбачено будь-яких особливих умов відповідальності позичальника у випадку прострочення виконання основного зобов`язання. У відповідності до положень ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином, проте у справі, що розглядається відсутнє підтвердження виконання кредитного зобов`язання позичальником, як це передбачено ч.1 ст.526 цього Кодексу та умовами кредитного договору. Отже, за наявності невиконаного відповідачем кредитного зобов`язання на вимогу на вимогу кредиторі підлягають стягненню 3% річних від суми прострочення у межах трирічного строку, що передували часу звернення із такою вимогою. Відповідно розрахунку, наданого позивачем, за період з 01.03.2020 по 28.02.2023 заборгованість відповідачів перед ДІУ становить 62\~836, 44 грн., а саме: 10\~201, 56 грн. компенсаційні платежі (3%, розраховані згідно вимог ст.625 ЦК України за безпідставне користування кредитними коштами); 52\~634 грн.- інфляційні втрати за вказаний період. Згідно ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Звертаючись з вимогою про стягнення з відповідача трьох відсотків річних та інфляційних втрат, позивач визначив період з листопада 01.03.2020 по 28.02.2023. Тому суд, розглядаючи вимоги позивача в цій справі, перевіряє обґрунтованість наведених ним розрахунків саме в межах вказаного періоду часу. Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану», затвердженого Верховною Радою України 24 лютого 2022 року (№2102-ІХ) відповідно до пункту № 31 ч. 1 ст. 85 Конституції України та ст. 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», згідно з яким по всій території України введено військовий стан у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, Військовий стан в України був продовжений Указами Президента України та діє до 18.08.2023 року. Законом України № 2120-IX від 15 березня 2022 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ ЦК України були доповнені пунктом 18, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З огляду на викладене, суд визначає розмір заборгованості відповідача, виходячи із прострочення виконання грошового зобов`язання саме в період з 01 березня 2020 року по 23 лютого 2022 року. Виходячи зі строку невиконання відповідачами свого зобов`язання тривалістю 725 днів, сума 3% річних від простроченої суми 113\~437,24 грн. складає 6759,62 грн. (113\~437,24 грн. х 3% х 725/365 = 6759,62). За вказаний період індекси споживчих цін (індекс інфляції), згідно з інформацією, розміщеною на офіційному сайті Державної служби статистики України http://www.ukrstat.gov.ua, мали такі показники: Рік/міс \~\~\~01\~\~02\~\~\~\~ 03\~\~\~\~ \~ 04\~\~\~\~\~ \~05\~\~\~\~\~\~ \~06\~\~\~\~ \~\~07\~\~\~\~ 08\~\~\~\~ \~\~09\~\~\~\~ \~10\~\~\~\~ \~\~\~\~11\~\~\~\~\~\~ \~12 2020 - - - - - --\~\~ \~100,8\~ 100,8 \~100,3\~\~ 100,2\~ \~99,4 \~\~99,8 \~100,5 \~101,0 \~101,3 \~\~100,9- 2021\~\~ 101,3 101,0 101,7 100,7 101,3 100,2 100,1 \~\~99,8\~ \~101,2 \~100,9 \~100,8 \~\~100,6 2022\~\~ 101,3 101,6- - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - = 119,001% Відтак, сума інфляційних втрат, які понесені позивачем внаслідок неповернення боржником всієї суми боргу, складають 68076,45 грн. (113\~437,24 х 119,001% = 134991,45 113\~437,24 = 21\~554,20). Враховуючи, що відповідачами сума боргу до теперішнього часу позивачу не повернута, суд стягує з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Державної іпотечної установи індекс інфляції від суми боргу в розмірі 21\~554,20 грн. та 3% річних в розмірі 6759,62 грн., а всього 28\~313, 82 гривень. Задовольняючи позовні вимоги частково, суд стягує з відповідачів на користь позивача судовий збір в сумі 1207 грн., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (45%). На підставі викладеного та,

Outcome: partial