Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-05 00:00:00

У листопаді 2022 року позивач АТ "Райффайзен Банк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за заявою-договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту "Кредит готівкою" № 014-RO-82-101976724 від 21.08.2021 року у сумі 72 426,11 грн, яка скаладається з заборгованості за кредитом у розмірі - 65 805,08 грн, заборгованість за відсотками у розмірі - 6 621,03 грн, а також суму сплаченого судового збору у розмірі 2 481,00 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 17.02.2021 року відповідач звернулась до позивача і підписала заяву № CMDPI -1390559 року про акцепт Публічної пропозиції / Угоди. Відповідно до цієї угоди відповідач прийняла публічну пропозицію АТ «Райффайзен Банк Аваль» про надання послуг в порядку та на умовах, що викладені у Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк Аваль», що оприлюднені та знаходяться у вільному доступі на сайті банку, висловив повну та безумовну згоду з її умовами. 21.08.2021 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] , було укладено заяву - договір про відкриття поточного рахунку на надання кредиту "Кредит готівкою" № 014-RO-82-101976724 від 21.08.2021 року, згідно умов якої кредитор зобов`язався надати позичальнику кредитин у розмірі 63 371,49 грн на 72 місяці із 21.08.2021 року під фіксовану процентну ставку - 44,90%річних, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені договором. З укладенням Заяви-Договору у позичальника виник обов`язок повернути банку кредит та відсотки у строки та в розмірах чітко встановлених Заявою-Договором та Правилами, у разі прострочення якого Кредитор має право достроково стягнути заборгованість за кредитом та відсотками. 21.08.2021 року позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 63 371,49 грн. Банк виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами Кредитного договору. Проте позичальник не виконала взяті на себе договірні зобов`язання, а саме: не здійснював сплату банку обов`язкового щомісячного платежу за користування кредитом та відсотків за користування кредитними коштами, у зв`язку із чим станом на 23.08.2022 року заборгованість останнього перед АТ «Райффайзен Банк» за кредитним договором становить 72 426,11 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі - 65 805,08 грн, з яких прострочено 908,64 грн, заборгованість за відсотками у розмірі - 6 621,03 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.12.2022 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О. (а.с. 36-37). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09.12.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 39). В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, направив до суду заяву у якій просить розглядати справу без його участі. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву у встановлений строк не надала, в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена за адресою реєстрації, причини неявки суду невідомі. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши докази в справі у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21.08.2021 року [PERSON] звернулась до АТ «Райффайзен Банк Аваль» і підписала заяву - договір про відкриття поточного рахунку на надання кредиту "Кредит готівкою" № 014-RO-82-101976724 (а.с. 9-12). 17.02.2021 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено заяву № CMDPI -1390559 року про акцепт Публічної пропозиції / Угоди (а.с.14). Протоколом Загальних зборів акціонерів № 36-62 від 23.04.2021 року прийнято рішення про зміну найменування АТ «Райффайзен Банк Аваль» на АТ «Райффайзен Банк», яке є правонаступником за всіма правами та обов`язками АТ «Райффайзен Банк Аваль». Відповідні зміни внесено до реєстру. Станом на 23.08.2022 року заборгованість становить 72 426,11 грн та скаладається з заборгованості за кредитом у розмірі - 65 805,08 грн, заборгованість за відсотками у розмірі - 6 621,03 грн (а.с. 7). 26.08.2022 року на даресу відповідача [PERSON] направлено вимогу про дострокове виконання грошових зобов`язань за ередитним договором (а.с. 16-18). Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у справі, що розглядається це АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ»). Оскільки, умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. На підтвердження викладених у позовній заяві обставин позивач надав: Розрахунки суми заборгованості за кредитним договором № 014-RO-82-101976724 від 21.08.2021 року, копію заяви-договору про відкриття поточного рахунку та надання кредиту "Кредит готівкою" № 014-RO-82-101976724 від 21.08.2021 року та додаток до нього, копію заяви № CMDPI -1390559 року про акцепт Публічної пропозиції / Угоди. Відповідно до цієї угоди відповідач прийняла публічну пропозицію АТ «Райффайзен Банк Аваль» про надання послуг в порядку та на умовах, копію вимоги від 26.08.2022 року; копію паспорту споживчого кредиту; копію правил банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк», затверджених Правлінням банку, яка діяла станом на дату укладення Заяви-Договору. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Частиною 1 статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Указом Президента України Зеленського В.О. № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, пунктом 18, яким визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Також цим пунктом установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Судом встановлено, що згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 014-RO-82-101976724 від 21 серпня 2021 року станом на 27.02.2022 року заборгованість за відсотками становить 0,00 грн, відсотки почали нараховуватись з 21.04.2022 року, тобто після введення в дію воєнного стану на території України. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача 6 621,03 грн - заборгованості за відсотками, оскільки вони нараховані після 24.04.2022 року у період дії в Україні воєнного стану. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 09.01.2023 року заборгованість за кредитом становить 65 805,08 грн, наданий банком розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача. Зважаючи на положення ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позову АТ "Райффайзен Банк", суд згідно ст. 141 ЦПК України розподіляє судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме з відповідача в сумі 2 254, 19 грн, виходячи з розрахунку: 65 805,08 грн (розмір задоволених позовних вимог) * 2 481,00 грн (сума сплаченого судового збору) / 72 426,11 грн (розмір заявлених позовних вимог) = 2 254,19 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial