Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтував тим, що відповідач звернувся до АТ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав(-ла) Заяву б/н від 20.02.2012 року, згідно якої отримав у користування кредитний ліміт у розмірі 50000,00 гри. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач не викопав умови договору щодо повернення використаного кредитного ліміту та сплати відсотків за користування кредитним лімітом, а Позивач звернувся із позовом до суду щодо стягнення кредитної заборгованості. Рішенням Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу по справі 210/3021/21 від 06.01.2022 р. стягнуто тіло кредиту та відмовлено щодо стягнення заборгованості за простроченими відсотками. Тому, позивач вважає за необхідне стягнути суму заборгованості у розмірі 19860.23 грн., що складається із наступного:відсотки за обліковою ставкою НБУ у розмірі 2891,67 грн. за період з 31.01.2020 по 30.04.2021 р.;втрати від інфляції за весь чає прострочення у розмірі 16968,56 грн., які складається з 14514,90 грн. - нарахування інфл.втрат + 2453,66 грн. - нарахування 3% річних за період з 31.05.2021 по 30.04.2022 р. В судове засідання сторони не викликалися. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 20.02.2012 року відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 20.02.2012 року, відповідно до якої, отримав кредитний ліміт у розмірі 50000,00 гри. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 9). Відповідач не виконав умови договору щодо повернення використаного кредитного ліміту та сплати відсотків за користування кредитним лімітом, а Позивач звернувся із позовом до суду щодо стягнення кредитної заборгованості. Рішенням Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу по справі 210/3021/21 від 06.01.2022 р. позовні вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто із [PERSON] заборгованість за простроченням тілу кредиту у розмірі 51654,40 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 1825,08 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с. 5-8). Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.625 ЦК України ( в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. Тлумачення ч.1 ст.509, ч.1 ст.267, ст.625 ЦК України свідчить, що 1) натуральним є зобов`язання вимога в якому, не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном; 2) конструкція ст.625 ЦК України щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку; 3) кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на нарахування 3% річних та інфляційних втрат, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. Зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін, зокрема грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідачем не було виконано грошове зобов`язання по виплаті сум кредиту після звернення позивача з відповідною заявою, останній, в силу положень ст. 625 ЦК України, має право на стягнення суми боргу з урахуванням індексу інфляції по договорам, укладеним у національній валюті, а також трьох процентів річних від простроченої суми. Представником АТ КБ "Приватбанк" до позовної заяви додано детальні розрахунки щодо нарахування відсотків за обліковою ставкою НБУ, інфляційних втрат та 3% річних. (а.с. 19) Таким чином, підлягає стягненню з [PERSON] на користь АТ КБ "Приватбанк" суму у розмірі 19860,23 грн., що складається із наступного: -відсотки за обліковою ставкою НБУ у розмірі 2891,67 грн. за період з 31.01.2020 по 30.04.2021 р.; -втрати від інфляції за весь чає прострочення у розмірі 16968,56 грн., які складається з 14514,90 грн. - нарахування інфл. втрат + 2453,66 грн. - нарахування 3% річних за період з 31.05.2021 по 30.04.2022 р. (а.с. 19). Відповідачем не надано відзиву на позовну заяву та заперечення щодо наданого розрахунку заборгованості позивачем. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, суд вважає, що наявні правові підстави для стягнення із відповідача заборгованості у розмірі 19860,23 грн. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає також 2 684,00 грн. судового збору.

Outcome: approved