Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-05 00:00:00

06 липня 2022 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Позовна заява обґрунтована тим, що з 14 квітня 2018 року [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі. В період перебування в шлюбі [PERSON] та [PERSON] було придбано за договором купівлі-продажу житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] не може дійти згоди з відповідачем [PERSON] щодо розподілу даного будинку. Оскільки майно придбане [PERSON] та [PERSON] в період шлюбу, та належить їм як подружжю на праві спільної сумісної власності, [PERSON] має намір поділити вказаний житловий будинок шляхом визначення за ним 1/2 частки будинку. Таким чином, позивач [PERSON] прохав суд здійснити поділ житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ; стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 08 липня 2022 року по даній справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження (а.с.28-30). Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 09 березня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.87-88). Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Представник позивача - адвокат Коломієць Є.Є. подав заяву про розгляд справи без його присутності. Позовні вимоги підтримує та прохає задовольнити. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Відзив не подала. Суд, розглянувши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом установлено, що 14 квітня 2018 року в Кобеляцькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 8 (а.с. 6). Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 30 травня 2022 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Після розірвання шлюбу [PERSON] відновила дошлюбне прізвище [PERSON] . Рішення набрало законної сили 07.03.2023 року (а.с.100-101). У період шлюбу подружжям було придбане спірне майно - житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями загальною площею 64,4 кв.м. за адресою: [ADDRESS] (а.с.74-75). Власником даного житлового будинку зареєстрована [PERSON] (а.с.76). Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Статтею 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Зі змісту пунктів 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Оскільки нерухоме майно, а саме житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за адресою: [ADDRESS] , набуте подружжям за час шлюбу, тому є спільною сумісною власністю подружжя. На даний час добровільно питання про поділ житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями сторонами не вирішено. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є в спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено в статті 69 СК України. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, в разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Нормами ст. 71 СК України встановлено, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Із урахуванням викладеного, враховуючи, що спірний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а тому підлягає поділу. Враховуючи викладене вище, оскільки житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який є предметом спору в даній справі, придбаний в період шлюбу та належить сторонам на праві спільної сумісної власності, а тому за ними слід визнати право власності на дане майно по 1/2 частці за кожним. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у сумі 992,40 гривень.

Outcome: approved