Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 25.02.2020 року на А/Д М-07 Київ-Ковель, 23 км +400 м, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Volkswagen», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Hyndai», реєстраційний номер [NUMBER] . 10.03.2020 постановою Ірпінського міського суду Київської області [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Hyndai», ресстраційний номер [NUMBER] був пошкоджений, внаслідок чого його власнику завдано матеріальних збитків. Просили стягнути [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України витрати, пов`язані із здійсненням регламентної виплати потерпілому, в розмірі: 17789,43 гривень 43 копійки, витрати, понесені на проведення врегулювання справи та збір документів, у розмірі: 1230,00 гривень 00 копійок та судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 06.01.2022 року було відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Розпорядженням Ірпінського міського суду Київської області № 16 від 06 квітня 2023 року справу № 367/8992/21 було призначено до повторного автоматичного розподілу у зв`язку із звільненням судді [PERSON] у відставку. Після автоматичного розподілу автоматизованою системою документообігу справу передано на розгляд судді Шестопаловій Я.В. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 20.04.2023 року було прийнято справ до свого провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 19.05.2023 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи належним чином повідомлений. У позовній заяві просили проводити розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується зворотніми повідомленням про вручення поштової кореспонденції, а також оголошенням на сайті «Судова влада України». Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про судове засідання, але причин неявки суду не повідомив, суд вважає можливим у відповідності до пункту 1 частини 3 статті 223 ЦПК України провести судове засідання без його участі. При цьому, за наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Так, судом встановлено що 25.02.2020 року на А/Д М-07 Київ-Ковель, 23 км +400 м, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Volkswagen», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Hyndai», реєстраційний номер [NUMBER] . 10.03.2020 постановою Ірпінського міського суду Київської області [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Hyndai», ресстраційний номер [NUMBER] був пошкоджений, внаслідок чого його власнику завдано матеріальних збитків. (а.с. 5) Крім того, з вказаної постанови вбачається, що відповідач подав заяву, у якій вину у скоєнні адміністративного правопорушення визнав, обставини даного правопорушення не оспорював. У зазначеній постанові установлено вищевказані факти та причетність відповідача до його скоєння, які, згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, мають для суду преюдиційне значення. На дату скоєння даної ДТП, [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Власник пошкодженого автомобіля [PERSON] з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою 26 лютого 2020 року (а.с. 25). Відповідно до звіту № 40/03/20 від 06.03.2020 року про оцінку колісного транспортного засобу вартість відновлюваного ремонту, завданий власникові транспортного засобу «Hyndai», реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті його пошкодження складає 17789,69 гривень (а.с. 8-11). Наказом МТСБУ № 4942 від 29.04.2020 року позивач відшкодував [PERSON] майнову шкоду в розмірі: 17789,43 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 1478323 від 30.04.2020 року. (а.с. 7). Крім того, МТСБУ сплатило за послуги ФОП [PERSON] сумму у розмірі 1 200,00 гривень, що підтверджується копією платіжного доручення № 1478138 від 27.04.2020 року (а.с. 6, 7). Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В порушення умов Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», цивільно-правову відповідальність відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на момент ДТП застраховано не було, про що свідчить відсутність інформації щодо страхування даного транспортного засобу в Єдиній централізованій базі даних МТСБУ. Потерпіла особа повідомила позивача про настання ДТП та надала останньому усі необхідні документи, надання яких передбачається ст. 35 закону України № 961-VI. Зокрема подала заяву про відшкодування шкоди, заподіяну внаслідок ДТП. Позивач визначив розмір заподіяної шкоди та здійснив регламентну виплату потерпілій особі. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за заподіяні збитки. Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування у розмірі витрат, які вона зробила чи мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розглядами судами цивільних справ про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1997 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Оскільки, цивільно-правова відповідальність Відповідача не була застрахована, то Відповідач, як особа, що винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана відшкодувати в порядку регресу Позивача завдану шкоду. Оскільки на дату скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних, транспортних засобів, а МТСБУ перерахувало потерпілому, суму відшкодування у розмірі 17789,43 грн гривень, а також здійснило витрати за послуги збору документів в сумі 1 200,00 гривень, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума страхового відшкодування. Згідно ст. 141 ЦПК України, суд покладає судовий збір на відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved