Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до виконавчого комітету Нікопольської міської ради про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування. Свої вимоги мотивує тим, що вона звернулась до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу з заявою на оформлення спадкових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті двоюрідного брата [PERSON] , померлого [INFO] . Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, у зв`язку з непідтвердженням факту родинних відносин. Так, з даного твердження позивачка вважає за необхідне зазначити, що її мати [PERSON] та мати спадкодавця були рідними сестрами. Для підтвердження родинних відносин позивачка надала свідоцтво про народження своєї матері, яке заповнено російською мовою як « [PERSON] » та свідоцтво про народження матері померлого [PERSON] . При цьому, позивачка зазначає, що прізвище її матері було заповнено російською мовою, а вказані розбіжності не дають їй можливості встановити факт родинних відносин. Так, [PERSON] , [INFO] , під час війни, будучи дитиною, потрапила до дитячого будинку та, не вміючи ані писати ані читати та правильно вимовляти слова, сказала, що її прізвище є « [PERSON] », а ім`я « [PERSON] » та дату народження сказала як [INFO] . Тому їй було видано свідоцтво про народження з зазначенням прізвища як « [PERSON] », [INFO] , хоча, датою народження була дата [INFO] . Попри це, в архівній довідці № К-1902/0/217-21 від 07 червня 2021 року, виданій Першотравневською сільською радою Нікопольського району Дніпропетровської області, міститься актовий запис про народження [PERSON] , [INFO] , батьками якої є [PERSON] та мати [PERSON] . Тобто, наявні розбіжності виникли з необізнаності та безграмотності. [PERSON] одружилась та змінила прізвище на « [PERSON] », однак, отримати повторно свідоцтво про реєстрацію шлюбу не є можливим, у зв`язку з відмовою відділ РАГСУ. В грудні 1954 року [PERSON] народила сина [PERSON] , який помер [INFO] . Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] . Окрім позивачки, інших спадкоємців немає. Тому, у зв`язку з тим, що свідоцтво про народження її матері [PERSON] не співпадає з архівними відомостями, вона змушена звернутись до суду за захистом свого права, оскільки, в іншому випадку, окрім судового захисту, вона позбавлена можливості оформити свої спадкові права. Таким чином, просить суд встановити факт родинних відносин між нею та її двоюрідним братом [PERSON] , [INFO] . А також визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В судовому засіданні позивачка, викладенні обставини в позовній заяві підтвердила, позовні вимоги підтримала та просила вимоги задовольнити в повному обсязі. Окрім цього, додатково суду пояснила, що зі своїм померлим братом вона спілкувалась дуже часто. Деякий час вони не спілкувалися та не бачились, у зв`язку з тим, що у неї захворів чоловік на рак, а вона змушена була за ним доглядати, а згодом сама захворіла та перенесла операційне втручання. Навіть, з цього приводу вона звернулась до соціального служб и за допомогою в наданні їй соціального працівника. За час свого життя [PERSON] був одружений, але фактично він зі своєю дружиною спільно не жили, мав дитину, яка померла у 7 місяців. В судове засідання, яке відбулось 05.07.2023 року, не прибула. Надала заяву про розгляд справи у свою відсутність. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не з`явився, 17 лютого 2023 року на адресу суду надав заяву, в якій просив суд розгляд справи проводити за їх відсутності та прийняти законне рішення, у відповідності до вимог чинного законодавства (а.с.100). Суд, вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно\~ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За приписами\~ст.89 ЦПК України,\~\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.\~\~Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з ч.2\~ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до\~ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні. Згідно зі\~ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.3\~ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як встановлено в судовому засіданні,\~ [INFO] помер двоюрідний брат позивачки по справ [PERSON] , про що свідчить актовий запис № 587, складений 10 березня 2021 року Нікопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (а.с.13). Після його смерті відкрилась спадщина на майно, а саме: квартиру [ADDRESS] , яка йому належала на підставі свідоцтва про право на спадщину від 14 вересня 2018 року (а.с.25). На випадок своєї смерті, спадкодавець заповіту не залишив, а тому спадкування належного йому майна повинно відбуватись за законом. Відповідно до ч.2\~ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у\~статті 1261 - 1265 цього кодексу. В судовому засіданні встановлено, що мати [PERSON] та мати спадкоємиці [PERSON] є рідними сестрами. Згідно ч.4\~ст.1266 ЦК України, двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частину спадщини, яка б належала за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, мати позивачки та мати спадкодавця були рідними сестрами. При цьому, у відповідності до матеріалів справи, подані документи містять розбіжності в написані прізвища та ім`я. Проте, подані документи сумніву у суду не викликають, оскільки факт родинних відносин було встановлено в судовому засідання, шляхом допиту свідків. Так, свідок [PERSON] в судовому засідання пояснила, що позивачка по справі їй доводиться кумою та подругою, знайомі з 1982 року. Її брата [PERSON] вона знає добре та весь час його всі називали « [PERSON] ». Матір`ю [PERSON] була [PERSON] , з якою він спільно проживав. Сім`ї в померлого не було, бо його мати завжди всіляко це забороняла та говорила, що жінки з ним заради квартири. При цьому, позивачка опікувалась матір`ю [PERSON] , а щодо опіки над самим померлим, то їй нічого не відомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є знайомою позивачки і саме вона безпосередньо їй поралила оформити опіку над братом, самого [PERSON] вона не бачила. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що є кумою позивачки та подругами на протязі 50 років та підтвердила той факт, що [PERSON] позивачці доводиться братом. В 2007 році, коли помер чоловік позивачки, на поминальних обідах був [PERSON] та його мати тітка [PERSON] . Крім цього, вона мешкає в селі, але час від часу мала можливість приїздити в гості до позивачки, де збирались вся родина та, в тому числі, [PERSON] . Окрім цього, відомостей про сім`ю, братів чи дітей померлого не знає. Однак, з впевненістю стверджувала, що померлий [PERSON] , дійсно, є двоюрідним братом позивачки [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи, після смерті [PERSON] позивачка звернулась до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу з заявою на оформлення спадкових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.62). Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, у зв`язку з непідтвердженням факту родинних відносин (а.с.85-86). Документально позивачка цього підтвердити не змогла, оскільки подані документи містили розбіжності в написані прізвищ та ім`я. Проте, той факт, що позивачка з померлим [PERSON] є братом та сестрою, у суду не викликають сумніву, оскільки фактично внесені записи в актові записи судом розцінюються, як певні описки з причини неграмотності. Крім цього, обставини щодо родинних відносин засвідчили й свідки в судовому засіданні. За таких обставин, у суду не викликає сумніву той факт, що [PERSON] є двоюрідною сестрою [PERSON] , померлого [INFO] . Тому, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження дослідженими в судовому засіданні доказами та показаннями свідків, а тому є підставою для задоволення заяви. Враховуючи викладене та

Outcome: approved