Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» про захист прав споживачів в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить зобов`язати відповідача припинити нарахування процентів, 3 % річних, за кредитним договором № 200804586301 від 16.04.2017 з 19.05.2023 та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором № 200804586301 від 16.04.2017, а саме починаючи з 12.03.2020 зарахувати на рахунок позивача проценти, 3 % річних, які були сплачені позивачкою за несплату кредитних коштів, знятих з карткового рахунку № [NUMBER] . В обґрунтування позову позивачка зазначає, що 16.04.2017 між нею та відповідачем було укладено кредитний договір № 2008045863301, відповідно до якого відповідач відкрив на її ім`я картковий рахунок № [NUMBER] , загальний розмір кредиту складав 21163,00 грн. При укладені кредитного договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України. 22.08.2022 [PERSON] направила на адресу відповідача заяву з проханням надати їй кредитні канікули на час дії воєнного стану з відстроченням сплати щомісячного платежу за користування кредитом, але відповіді не отримала. При зверненні у чат служби підтримки відповідача щодо надання позивачці кредитних канікул, оператор служби підтримки повідомила, що надання кредитних канікул Банком не передбачено. Крім того, оператор служби підтримки вказала, що при користуванні кредитними коштами за Кредитним договором їй були нараховані проценти. На прохання надати відповідну довідку щодо розрахунку заборгованості представник відповідача повідомила, що в особистому кабінеті мобільного додатку «ПУМБ» вся необхідна інформація зазначена. В особистому кабінеті мобільного додатку АТ «ПУМБ» зазначено, що до сплати за кредитом належать обов`язковий платіж - 17842,22 грн. Деталі розрахунку 3% річних від тіла кредиту - 670,76 грн., нараховані відсотки - 863,48 грн., прострочена заборгованість 16 307,98 грн. Платіж пільгового періоду - 34611,96 грн. Сума до повного погашення 34611,96 грн. Деталі розрахунку:- тіло кредиту - 22359, 40 грн., комісія 15,98 грн., нараховані відсотки 12236,58 грн. Позивачка зазначає, що відповідач порушує ч. 1 ст. 5 ст. 21 ЗУ «Про захист прав споживачів», а саме обмежує позивачку на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про умови нарахування процентів та 3 % річних під час коронавірусної хвороби COVID-19 та у період дії воєнного стану на території України. Позивачка вважає, що відповідач не мав законних підстав нараховувати проценти та 3% річних за прострочення виконання зобов`язання, оскільки незважаючи на принцип свободи договору та погодження умов матеріальної відповідальності у випадку прострочення виконання зобов`язання, законодавцем встановлено пряму заборону на нарахування таких сум, як під час дії карантину так і під час дії воєнного стану. Оскільки відповідач незаконно та необґрунтовано нарахував їй проценти та 3% річних від тіла кредиту заборгованість за Кредитним договором підлягає перерахунку. [PERSON] , зазначає, що єдиною можливістю припинити незаконне нарахування процентів та 3 % річних є звернення до суду з відповідною позовною заявою. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 24.05.2023 провадження у справі відкрито і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник відповідача акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» - Посметна М.М. подала відзив на позовну заяву в якому заперечує проти задоволення позову [PERSON] в повному обсязі враховуючи наступне. Між [PERSON] та акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» було укладено договір, згідно з яким, [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок шляхом підписання 16.04.2017 заяви №200804586301 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, з зазначенням наступних умов : встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 1000 грн, платіжна дата 30 числа місяця, строк дії ліміту, процентна ставка за користування кредитним лімітом , розмір мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування кредитної картки встановлені відповідно до умов ДКБО в залежності від типу кредитної картки. Підписанням цієї заяви [PERSON] підтвердила своїм особистим підписом, що нею отримана у непошкодженому стані кредитна картка ПІН, а також що з правилами користування кредитною карткою ознайомлена та зобов`язується їх дотримуватись. Згідно заяви від 16.04.2017 №200804586301 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб позивач, своїм підписом засвідчила та підтвердила, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладання Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі - ДКБО), яка розміщена на сайті ПАТ «ПУМБ» pumb.ua, в повному обсязі. Також, своїм підписом підтвердила, що ознайомлена з усіма умовами ДКБО, що вони є зрозумілі. По картці було встановлено кредитний ліміт у розмір 1000 грн. в подальшому кредитний ліміт був збільшений: 03.03.2022 на загальну суму 21 163,00 грн., та останнє збільшення відбулось 26.05.2023 на загальну суму 22 400,00 грн. Після останньої зміни кредитного ліміту позивач не звертався до Банку з будь-якими заявами щодо зменшення або збільшення суми ліміту, а навпаки після такого збільшення позивач продовжував використовувати кредитні кошти. На погашення заборгованості за кредитним договором №200804586301 в загальній сумі кредитного ліміту 21 163,00 грн за період з 18.04.2017 по 31.05.2023 користування [PERSON] здійснювались погашення заборгованості за кредитом виключно за тілом кредиту, процентами та комісією у розмірах передбачених договором та погоджених Позивачем. Додатково Банк по кредиту №200804586301 не здійснював будь-яких додаткових нарахувань ні щодо процентів за неправомірне користування кредитними коштами, ні 3% річних, ані штрафних санкцій. Позивач помилково вважає обов`язкові платежі по кредиту такими, що нараховані Банком в порушення вимог та під час дії обмежень встановлених дії коронавірусної хвороби та воєнного стану в Україні. [PERSON] з моменту отримання кредиту 16.04.2017 по наступний час використала на власні потреби суму встановленого ліміту по тілу кредиту у розмірі 22 359,40 грн. основного боргу по кредиту за користування якими банком правомірно були нараховані відсотки у розмірі 13 072.20 грн. Часткове виконання та повернення грошових коштів за договором та прийнятті та використання коштів після чергового збільшення ліміту по картковому рахунку свідчить про обізнаність останньої про умови кредитування та погодження всіх істотних умов. Загальна сума грошових вимог AT «ПУМБ» до [PERSON] станом на 31.05.2023 (включно) становить: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі становить 35 447, 58 грн., в тому числі: - заборгованість за сумою кредиту в розмірі становить 22 359,40 грн., - заборгованість за відсотками в розмірі становить 13 072, 20 грн. заборгованість за комісією в розмірі становить 15,98 грн. З 01.04.2022 по 01.09.22 Банком було встановлено кредитні канікули по картці позивача. Твердження позивача про те, що Банк нараховував та стягував проценти та 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту є необґрунтованим та помилковим, що не відповідає ані умовам кредитного договору ані нормам Закону на які помилково посилається у своєму позові. Вважають, що твердження позивача про те, що частина нарахованих процентів та комісії обумовленою договором по кредиту, що є його істотною умовою погодженою сторонами, охоплюється дією венного стану, є помилковими. Станом на 31.05.2023 позивачем зобов`язання не виконуються, кредит не повернуто, плату за користування кредитними коштами не сплачено. Від позивача [PERSON] до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву в якому вказує, що що процентна ставка та комісія в Договорі укладеного між сторонами взагалі не вказана. Крім того, немає підтвердження того, що саме додана відповідачем до відповіді на позовну заяву Публічна пропозиція та інші додатки, є ідентичними та затвердженими уповноваженими особами АТ «ПУМБ», а також те, що вказані документи на момент відкриття рахунку взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та порядок їх нарахування, а роздруківка із сайту відповідача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Крім того, відповідачем в відповіді на позовну заяву не було підтверджено про конкретну запропоновану Публічну пропозицію, натомість є відсутність в Договорі домовленості між сторонами про сплату процентної ставки та комісії, надана банком. Правова пропозиція не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до підписання Договору, оскільки вказані обставини не підтверджено жодним доказом.Таким чином, висновки відповідача про те що Публічна пропозиція яка розміщена на сайті відповідача та яка не підписана позивачем є частиною укладеного між сторонами Договору є помилковими. 16.04.2017 позивачці був встановлений кредитний ліміт на картці у розмірі 1000,00 грн. Зазначення відповідача про збільшення мені кредитного ліміту не відповідає Дійсності. Відповідач не збільшував кредитний ліміт. Грошові кошти на кредитну карту вносились позивачкою з власних коштів. У тексті Кредитного договору відсутні обов`язкові (суттєві) умови, передбачені Законом для договору про надання кредиту, а саме: детальний розпис сукупної вартості кредиту в грошовому виразі; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом, а тому відсутні обов`язкові умови договору, передбачені Законом. [PERSON] зазначає, що кредитний ліміт не змінювала. Відповідач жодного разу не підвищував їй кредитний ліміт. В Публічній пропозиції не зазначено, хто її підписав та чи мала ця особа права на її підписання. Отже висновки представника відповідача про використання [PERSON] на власні потреби суму встановленого ліміту по тілу кредиту не відповідає реальним обставинам та фактам, оскільки представник відповідача не надав до суду жодного доказу. Грошові кошти на карту позивачка вносила з особистих коштів. Позивачка подала до суду заяву в якій прохала розглядати справу за її відсутності за наявними в справі матеріалами, вказавши, що позовні вимоги підтримує повністю та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача подала до суду заяву в якій прохала проводити судове засідання без участі представника Банку, вказавши, що доводи викладені АТ «ПУМБ» у відзиві № КНО-44.2.5/253 від 08.06.2023 на позов [PERSON] підтримують в повному обсязі та просять відмовити в задоволені даного позову у зв`язку з безпідставністю та помилковим тлумаченням норм закону. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. За приписом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. 16.04.2017 [PERSON] звернулася до АТ «ПУМБ» із заявою № 200804586301 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Відповідно до даної заяви, Клієнт, підписанням цієї заяви підтверджує, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі за текстом ДКБО), яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ» в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийняття ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування (у урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговуване (за наявності технічної можливості у Банку), а при обранні послуги з укладення договору страхування, підписанням цієї заяви підтверджує свою згоду на укладення Договору страхування на зазначених нижче умовах. [PERSON] надається споживчий кредит в сумі 1000 грн. строком на 30 місяців, строк дії ліміту, процентна ставка за користування кредитним лімітом, розмір мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування кредитної картки встановлені відповідно до умов ДКБО в залежності від типу кредитної картки (а.с.63). Отримання коштів позивачкою не заперечується. Відповідно до довідки про збільшення кредитного ліміту по договору № 200804586301, дата 16.04.2017 [PERSON] було збільшено кредитний ліміт 26.05.2023 до 22 400,00 грн. У період з 01.04.2022 по 01.09.2022 установлені кредитні канікули (а.с.82). У виписці про рух коштів за рахунком [PERSON] за рахунком № [NUMBER] , яка міститься в матеріалах справи, вбачається, що позичальник отримала кредитні кошти, сплачувала покупки, знаміла кошти в термінал, а також сплачувала суми на погашення кредиту (а.с.67-76). Згідно з розрахунком заборгованості [PERSON] перед АТ «ПУМБ» за кредитним договором від 16.04.2017 станом на 31.05.2023, сума боргу становить: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 35 447, 58 грн., в тому числі: - заборгованість за сумою кредиту в розмірі 22 359,40 грн., - заборгованість за відсотками в розмірі 13 072, 20 грн. заборгованість за комісією в розмірі 15,98 грн. Банком було встановлено кредитні канікули по картці позивача у період з 01.04.2022 по 01.09.22, що підтверджується розрахунком заборгованості [PERSON] перед АТ «ПУМБ» за Кредитним договором № 200804586301 від 16.04.2017 станом на 31.05.2023 (а.с.77-81). 10.06.2022 [PERSON] звернулась до АТ «ПУМБ» із заявою в якій прохала надати їй кредитні канікулина час воєнного стану з обумовленими термінами Верховної Ради України з 24.02.2022 до 23.08.2022 з відстроченням сплати всього щомісячного платежу повністю (а.с.86). Крім того, 22.08.2022 [PERSON] звернулась до відповідача із заявою в якій прохала надати кредитні канікули за карткою [NUMBER] , до 10.22 на час воєнного стану, з відстроченням сплати всього щомісячного платежу повністю (а.с.06). АТ «ПУМБ» 24.06.2022 та 19.07.2022 на адресу позивачки зазначену в заяві направляв відповіді на звернення в яких зазначено, що наразі Банк встановив для всіх кредитних карток`кредитні канікули», а саме в обов`язкові щомісячні платежі включені лише прострочена заборгованість (за наявності) та нараховані відсотки (за наявності).Щомісячні платежі за кредитною карткою значно зменшені. Згідно діючого законодавства Банк не стягуватиме штрафів за прострочену заборгованість, не застосовуватиме підвищену відсоткову ставку за всіма кредитами. Роз`яснено, що більш детально з умовами «кредитних канікул» по кредитній картці можна ознайомитись на сайті Банку в мережі Інтернет (а.с. 85, 94). Про стан заборгованості позивач мала змогу ознайомитись у в особистому кабінеті мобільного додатку «ПУМБ», про що [PERSON] зазначила у позовній заяві. Відповідно до п. 2.1. Предмет договору (частина 2 «Загальні положення»): 2.1.1 Договір визначає умови та порядок здійснення Банком комплексного банківського обслуговування Клієнта, регулює відносини Сторін при наданні Клієнту послуг Банку з відкриття і обслуговування Карткових рахунків, випуску Карток, надання Споживчого кредиту, Овердрафту, Кредитної лінії, використання Системи «Інтернет-банкінг», сервісу «SMS-банкінг», послуги залучення коштів у Вклад, надання у користування індивідуального банківського сейфу і Персонального обслуговування. Відповідно до наданої позивачкою довідки про стан ліміту кредитування за поточними рахунками від 24.11.2022 вбачається, що станом на 24.11.2022 кредитний ліміт за вищезазначеним поточним рахунком складає 21 163 грн., доступний залишок кредитного ліміту складає 1196,40 грн. Сума для повного погашення заборгованостей за договором складає 30183,16 грн., в тому числі прострочена заборгованість 7 226,47 грн. (а.с.04). З копії роздрукованої фотографії з особистого кабінету позивача зазначено, що обов`язковий платіж становить 17842,22 грн. Даний платіж складається з частини заборгованості на кінець 30.04.2023. Деталі розрахунку: 3 % від тіла кредиту 670,76 грн.; нараховані відсотки 863,48 грн., прострочена 16307,98 грн.(а.с.24). 10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VІІІ. У зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами ст. ст. 526,530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу положень ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Із розрахунку заборгованості, проведеного позивачем, відомо, що заборгованість [PERSON] станом на 31.05.2023 сума боргу становить: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 35 447, 58 грн., в тому числі: - заборгованість за сумою кредиту в розмірі 22 359,40 грн., - заборгованість за відсотками в розмірі 13 072, 20 грн., заборгованість за комісією в розмірі 15,98 грн Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS- CoV-2» (зі змінами) на території України з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 19 грудня 2020 р. до 30 квітня 2023 р. установлений карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. N 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 20 травня 2020 р. N 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 22 липня 2020 р. N 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». У той же час, у відповідності до п. 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України, у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. Указом Президента України від 24.02.2022 за №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», що затверджений Законом України від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб введено воєнний стан. Указами Президента України від 14.03.2022 за №133/2022, від 18.04.2022 за № 259/2022 та від 17.05.2022 №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні, в тому числі, з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб, Указом Президента України від 07.11.2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 року № 2738-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21.11.2022 строком на 90 діб. Згідно Указу Президента України № № 58/2023 від 06.02.2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 07.02.2023 року № 2915-IX) продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб. Згідно Указу Президента України № № 254/2023 від 01.05.2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 02.05.2023 року № 3057-IX) продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб. Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» внесено зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., № 40-44, ст. 356) доповнено пунктами 18 і 19. Відповідно до п. 18 прикінцевих та перехідних положень ЦК України,у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Аналіз вищенаведених норм права дає підстави для висновку, що законодавець звільнив позичальника за кредитним договором від відповідальності визначеної статтею 625 цього Кодексу, тобто від зобов`язання сплачувати кредитору суму боргу за кредитним договором з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені). Позичальник за кредитним договором не звільнявся від сплати відсотків за користування кредитом в період дії воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом досліджені надані сторонами докази видачі кредиту, користування [PERSON] кредитними коштами, що доведено відповідними розрахунками. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с. 77-81) не вбачається даних про нарахування індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Натомість із розрахунку заборгованості наданих відповідачем такі нарахування відсутні. Стосовно копії роздрукованої фотографії з особистого кабінету позивача, де в деталях розрахунку заборгованості зазначено сума боргу у виді 3 % від тіла кредиту у сумі 670,76 грн, не зазначено період за яких були нараховані 3 % від тіла кредиту, при цьому в розрахунках наданих відповідачем нарахування останніх відсутні. Таким чином, позивач не надала суду ніяких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що їй були нараховані пеня, прострочені відсотки чи інші платежі в порядку ст. 625 ЦК України, і які у відповідності до ЗУ № 2120-ІХ від 15.03.2022 чи ЗУ № 691-20 від 16.06.2020 підлягають перерахунку. Суд зауважує, що в разі не згоди з умовами кредитного договору позивач мала можливість скористатись своїм правом, визначеним ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до якого, споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Позивач, у свою чергу, не відмовлялася від виконання умов кредитного договору. Позивачка у відповіді на відзив зазначила, що не погоджувалась на збільшення кредитного ліміту, незгодна з умовами надання кредиту та встановлених відсотків. Крім того, доказів звернення позивачки з письмовою заявою до відповідача щодо несприятливих умов кредитування, або надання інформації щодо кредитування у неповному обсязі суду надано не було, в той же час, позивачка звернулась з даним позовом через шість років з моменту підписання кредитного договору. Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v.UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданої відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.ст. 12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем заявлених позовних вимог, а відтак про відмову у задоволенні позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються в разі відмови в позові - на позивача. Частиною 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору та в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, судовий збір у розмірі 1073,60 гривень компенсується за рахунок держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed