Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-09 00:00:00

Представник позивачки - адвокат Жупинський М.А. звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що 04 березня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Петренком Д.О. було відкрите виконавче провадження №64729681 про примусове виконання виконавчого напису №6405 від 17.02.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" в сумі 35 600, 35 гривень. Постановою від 24.03.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Петренком Д.О. за виконавчим провадженням №64729681 було звернуте стягнення на пенсію [PERSON] з утриманням 20 % щомісячно до повного погашення боргу. В обґрунтування позову, представник вказує, що позивачка не отримувала кредитів в ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" та не має заборгованості ні перед даною, ні перед іншими установами. Ніяких повідомлень про те, що ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" стала правонаступником прав та обов`язків якоїсь кредитної установи за отриманим нею кредитом, вона не отримувала, так як і не отримувала письмової вимоги (повідомлення), ні від відповідача, ні від приватного нотаріуса, а тому вона не визнає розмір заборгованості, нарахованої ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", у тому числі відсотків та комісії, оскільки була не проінформована зі сторони стягувача щодо кредитних зобов`язань.У зв`язку з тим, що позивачка не була належним чином повідомлена про стан розрахунків за кредитним договором, то була позбавлена можливості або оспорити вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. У зв`язку з вищевикладеним представник позивачки вважає, що виконавчий напис №6405 від 17.02.2021 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, вчинений з порушенням вимог чинного законодавства та просить визнати його таким, що не підлягає виконанню, також просить стягнути з відповідача на користь позивачки, судові витрати у розмірі 4 110,40 гривень, які складаються з: судового збору сплаченого при поданні позову у розмірі 1073,60 гривень, судового збору сплаченого позивачкою при поданні заяви про забезпечення позову у розмірі 536,80 гривень та витрати на правничу допомогу у розмірі 2500,00 гривень. Разом з позовом представник надав клопотання про витребування доказів, а саме: витребування у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Петренка Д.О. засвідченої копії виконавчого напису №6405 від 17.02.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів» в сумі 35 600, 35 гривень; витребування у Київському державному нотаріальному архіві (юридична адреса: пр. Повітрофлотський, буд.76-Г, м. Київ, 03151) засвідчену копію виконавчого напису №6405 від 17.02.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів» в сумі 35 600, 35 гривень; засвідчену копію письмової вимоги (претензії) до [PERSON] із повідомлення про її вручення; розрахунок кредитної заборгованості. У зв`язку з тим, що представник позивача не має можливості самостійно витребувати необхідні докази, які мають значення для правильного вирішення спору за даним позовом, він змушений звернутися до суду з клопотанням про витребування доказів. 23.05.2023 року представником позивачки було подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни, зареєстрованого в реєстрі 17.02.2021 року, реєстровий номер №6405, що здійснюється в межах виконавчого провадження №64729681, відкритого приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Петренком Дмитром Олександровичем. Ухвалою від 24.05.2023 року у задоволенні заяви про забезпечення позову було відмовлено. 26.05.2023 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам був наданий час для подання заяв по суті. Також ухвалою було задоволено клопотання представника позивачки про витребування доказів, подане разом з позовом до суду. 31.05.2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву представник відповідача вказує, що вважає позовні вимоги позивачки безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають виконанню, з наступних підстав. 09 червня 2013 року між ПАТ "Дельта Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір №001-20038-090613. 07.05.2020 року між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір відступлення права вимоги №2242/К у відповідності до умов якого правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ "Дельта Банк" є ТОВ "ФК "ЄАПБ", у тому числі і за кредитним договором №001-20038-090613 від 09 червня 2013 року. 17.02.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №6405, щодо стягнення заборгованості з позивачки на користь ТОВ "ФК "ЄАПБ" у розмірі 35 600,35 гривень. Також у відзиві представник зазначає, що відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору та відбувається шляхом укладення договору. За загальними правилами наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, твердження позивачки, що вона не має фінансових зобов"язань перед ТОВ "ФК "ЄАПБ", оскільки нею не укладались цивільно-правові угоди з відповідачем є хибним, надуманим та необґрунтованим. Щодо твердження позивачки, що приватний нотаріус Хара Н.С. не врахувала та не перевірила факту безспірності, представник вважає, що відповідачем було виконано всі вимоги передбачені законодавством та подано приватному нотаріусу вичерпний перелік документів для вчинення виконавчого напису. Стосовно вимог, щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, представник зазначає, що даний позов є шаблонним документом, підготовка якого не потребує значного часу, і не може вважатися складною юридичною роботою. Отже витрати на правничу допомогу у розмірі 2500, 00 гривень є не співмірними зі складністю цієї справи не відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, тому в цій частині позовних вимог позивачці має бути відмовлено. Враховуючи вищевикладене, представник ТОВ "ФК "ЄАПБ" просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] 20.06.2023 року від приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Петренка Д.О. на виконання ухвали суду надійшов лист з засвідченою ксерокопією виконавчого напису №6405, вчиненого 17.02.2021 року. З Київського державного нотаріального архіву на адресу суду надійшов лист, у якому повідомляється про те, що станом на 09 червня 2023 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. не передавала документи нотаріального діловодства та архіву на державне відповідальне архівне зберігання. Інших заяв по суті, у строки, встановлені судом, не надходило. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів, з урахуванням положень ст.279 ЦПК України, та ухвалити рішення. Суд, перевіривши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно з вимогами ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд на підставі ст.ст. 12, 13, 43, 81 ЦПК України розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Особа, яка бере участь у справі, зобов`язана надати всі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір. В ході судового розгляду судом встановлено, що приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С. на підставі статті 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 №1172, вчинено виконавчий напис (а.с.17), яким стягнуто з [PERSON] яка є боржником по кредитному договору №001-20038-090613 від 09.06.2013 року укладеним між нею та ПАТ "Дельта Банк", право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору №2242/К про відступлення прав вимоги, укладеного 07.05.2020 року на користь ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів». [PERSON] допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості провадиться за період з 07.05.2020 року по 30.11.2020 року. Сума заборгованості складає 34 950,35 гривень, що складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 17 974, 08 гривень; простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 16 976, 27 гривень; плата за вчинення виконавчого напису - 650,00 гривень. Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за №6405. На підставі вищевказаного виконавчого напису, приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Петренком Д.О. 04.03.2021 року відкрито виконавче провадження № 64729681 з виконання виконавчого напису № 6405, вчиненого 17.02.2021 року приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості у розмірі 35 600,35 гривень(а.с.14-15). 24.03.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Петренком Д.О. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, у розмірі 20 % до виплати загальної суми боргу 39 460, 38 гривень (а.с.16). Відповідно до пункту 2 частини першої статті 30, 30-1 ЗУ "Про нотаріат" нотаріальну діяльність приватного нотаріуса КМНО Хари Н.С. припинено з 15.03.2021 року згідно з наказом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 15.03.2021 року №280/6 про припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса КМНО [PERSON] . Вказана інформація є загальновідомою та не підлягає доведенню. Як вбачається з відповіді Київського державного нотаріального архіву (а.с. 64), станом на 09 червня 2023 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. не передавала документи нотаріального діловодства та архіву на державне відповідальне архівне зберігання. Відповідно до ксерокопії договору №10/05-23 про надання правової допомоги від 10.05.2023 року (а.с.20-23) між позивачкою та адвокатом Жупинським М.А. було укладено договір про надання правничої допомоги. Згідно копії акту про прийняття-передачі виконаних робіт до договору №10/05-23 від 10.05.2023 року (а.с.23) про надання правничої допомоги адвокат передав послуги, а позивачка прийняла, та відповідно до квитанції прибуткового касового ордера №12/05/1 від 12.05.2023 року адвокат Жупинський М.А. отримав від [PERSON] 2500,00 гривень. Позивачка вважає вчинений виконавчий напис незаконним, оскільки порушені її права, так як напис вчинений з порушенням вимог чинного законодавства. Будучи не згодною з вказаним написом, позивачка через свого представника звернулася до суду з позовом про визнання його таким, що не підлягає виконанню. Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (частина друга статті 50 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до частини першої статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. У частинах першій, другій статті 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц, провадження № 14-557цс19). Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 серпня 2020 року в справі № 554/6777/17 (провадження № 61-19494св18) зроблено висновок, що «у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап- вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню». З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав не правомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16 зробила висновок, що «для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й встановити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі та чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі». Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і необгрунтованість вимог до боржника. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно з пунктом 1.1 вказаної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, який встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, віднесено до таких документів нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. З матеріалів справи неможливо встановити безспірність заборгованості та наявність прострочення зобов"язання позивачем, також відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14. Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Як встановлено судом, оскаржений виконавчий напис, вчинений нотаріусом 17.02.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. З копії виконавчого напису, що міститься у матеріалах справи, вбачається, що кредитний договір не був посвідчений нотаріально, що є підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. За таких обставин, враховуючи, що первинні облікові документи, оформлені у порядку, визначеному статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік», а саме банківська виписка, яка має статус первинного документу, що підтверджено переліком типових документів, затвердженим наказом Мінюсту від 12 квітня 12 року № 578/5, суду надані не були, підстав вважати, що розмір заборгованості позивача перед фінансовою компанією, зазначений у виконавчому написі, є безспірним, немає. Отже, на момент вчинення спірного виконавчого напису нотаріусом існували підстави, які свідчили про відсутність ознак безспірності заборгованості за кредитними правовідносинами, що виникли між сторонами, розмір заборгованості за кредитним договором, який значиться у виконавчому написі нотаріуса, викликає сумнів щодо правильності нарахування кредитної заборгованості. Окрім того, відповідачем не надано підтвердження того, що [PERSON] направлялась вимога щодо погашення кредитної заборгованості. Також матеріали справи не містять відомостей щодо отримання позивачкою зазначеної вимоги. Отже, суду не було надано доказів того, що виконавчий напис було вчинено нотаріусом за наявності усіх необхідних для вчинення такого напису документів, перелік яких передбачений пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Доказів, які б спростовували позовні вимоги позивачки, а саме договору від 09 червня 2013 року, укладеного між ПАТ "Дельта Банк" та [PERSON] , на який посилається у відзиві відповідач, до суду не надано. Таким чином матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що виконавчий напис № 6405, вчинений 17.02.2021 року, було видано на підставі документів, що підтверджують безспірність заборгованості. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Беручи до уваги вище викладене, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір за подання позову у сумі 1073, 60 грн. Судовий збір за подання заяви про забезпечення позову суд не стягує з відповідача, оскільки в задоволенні заяви позивачки було відмовлено. Щодо позовної вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:1) на професійну правничу допомогу, 2) пов?язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов?язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов?язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов?язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов?язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Перевіривши матеріали справи, беручи до уваги копії акту прийняття-передачі виконаних робіт та квитанції, суд вважає вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial