Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-10 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем, який зареєстровано 16.06.2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневої районної адміністрації м. Запоріжжя, актовий запис №103. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що подружнє життя не склалося внаслідок втрати взаєморозуміння та різних поглядів на життя, шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться, вважає, що сім`я розпалась остаточно, поновлення її неможливе та суперечить інтересам позивача та дитини, у зв`язку з чим просить суд розірвати шлюб. ІІ. Заяви, клопотання у справі. Позивач в прохальній частині позовної заяви просила розглянути справу без її участі. Відповідач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає. ІІ. Фактичні обставини встановлені судом. Шлюб між сторонами по справі зареєстрований 16.06.2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневої районної адміністрації м. Запоріжжя, актовий запис №103, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . У подружжя народилась дитина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . На даний час подружжя не підтримує шлюбних відносин через втрату взаєморозуміння та різних поглядів на життя, шлюбні стосунки припинені. Позивач та відповідач живуть самостійним життям, а тому шлюб існує формально, спільне господарство не ведеться. IV. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України (далі за текстом - СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно із постановою Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно із частиною першою статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що подружжя не підтримує шлюбних відносин через втрату взаєморозуміння та різних поглядів на життя, шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, шлюб підлягає розірванню. Відповідно до частини другої статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно із частиною другої статті 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Частиною третьою 3 статті 115 СК України встановлено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved