Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЛІТ ФІНАНС", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Сіщук Володимир Васильович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказує, що у травні 2023 року через додаток "ДІЯ" дізналася про те, що відносно неї відкрито виконавче провадження та через автоматизовану систему виконавчих проваджень знайшла постанову про відкриття виконавчого провадження від 03.12.2021 та виконавчий напис № 139610 від 11.06.2021. У вказаному виконавчому написі вказано, що між нею та TOB «Бізнес капітал» було укладено кредитний договір № 1 - 20181214 - 64569 від 14.12.2018 року, за яким нею, як боржником, допущено прострочення платежів. Правонаступником всіх прав та обов`язків за останнім Договором факторингу №250521 - ФК від 25.05.2021 є TOB «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС», ідентифікаційний код юридичної особи 40340222. За вказаним договором загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню - 10 122 гривень. При цьому, жодних повідомлень, досудових вимог із визначенням суми заборгованості, розрахунків заборгованості та виписок від TOB «Бізнес капітал», ні від TOB «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС», вона не отримувала та вважає, що заборгованість не відповідає фактичним обставинам справи та не є безспірною, а приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович вчинив виконавчий напис із порушенням установленого порядку. Крім того,\~у зв`язку\~із набранням\~законної сили\~постанови Київського\~апеляційного адміністративного\~суду від\~22\~лютого 2017\~року (справа\~№826/20084/14)\~про визнання\~незаконною та\~нечинною постанови\~Кабінету Міністрів\~України від\~26\~листопада 2014\~року №662\~в частині\~змін до\~Переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, нотаріус вправі вчинити виконавчий напис про стягнення грошових сум лише за нотаріально посвідченими договорами. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), від 15 квітня 2020 року у справі №158/2157/17 (провадження № 61-14105св18), від 21 жовтня 2020 року у справі №172/1652/18 (провадження № 61-Г6749св19). Наявні докази\~вказують на\~те,\~що приватний нотаріус\~Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенко Є.М. вчинив виконавчий напис від 03.12.2021 року №139610 про стягнення з неї грошових коштів на підставі кредитного договору № 1 - 20181214 - 64569 від 14.12.2018 року незаконно. Даний кредитний договір не був посвідчений нотаріально, що вбачається зі змісту самого виконавчого напису, заборгованість не є безспірною, внаслідок чого мають місце підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. На підставі викладеного, прохає визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 11.06.2021р. за №139610 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенко Є.М. про стягнення із неї на користь ТОВ "Фінансова компанія "ЕЛІТ ФІНАНС" заборгованості у розмірі 10 122 грн. та стягнути з відповідача на її користь витртаи по сплаті судового збору в сумі 1073,60 грн. \~ \~ \~ \~Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.06.2023 року, цивільну справу за позовом [PERSON] до\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~"Фінансова\~компанія "ЕЛІТ\~ФІНАНС",\~треті особи:\~приватний нотаріус\~Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенко Євген\~Михайлович,\~приватний виконавець\~виконавчого округу\~м.Києва\~Сіщук Володимир\~Васильович,\~про визнання\~виконавчого напису\~таким,\~що не\~підлягає виконанню 06.06.2023 року передано? на розгляд судді Костюкова Д.Г. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді від 07.06.2023 відкрито провадження в даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилась, надіславши до суду заяву про розгляд справи у її відстуність, позовні вимоги підтримує повністю та прохає їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник відповідача Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~"Фінансова\~компанія "ЕЛІТ\~ФІНАНС" в підготовче засідання не з`явився, надіславши до суду заяву про визнання позовних в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та вирішити питання щодо розподілу судових витрат у порядку ч.1 ст.142 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Приватний нотаріус\~Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенко Є.М.,\~будучи належним\~чином повідомленим\~про дату\~та час\~розгляду справи, у підготовче судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надіслав. \~ \~ \~ \~Приватний виконавець\~виконавчого округу\~м.Києва\~Сіщук В.В.,\~будучи належним\~чином повідомленим\~про дату\~та час\~розгляду справи, у підготовче судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надіслав. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. \~ \~ \~ \~Частиною 4 статті 200 ЦПК України передбачено, що ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Згідно з ч.2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. \~ \~ \~ \~У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. \~ \~ \~ \~З матеріалів справи вбачається, що 11.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис №139610, відповідно до якого з [PERSON] на користь ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" стягнуто заборгованість за кредитним договором №1-20181214-64569 від 14.12.2018 у загальному розмірі 10 122,00 грн. Стягнення заборгованості здійснюється за період з 25.05.2021 року по 03.06.2021 року. Сума заборгованості за виконавчим написом складає 10 122,00 грн., з яких: сума заборгованості за тілом кредиту 3 000,00 грн; сума заборгованості за відсотками та комісією 6 372,00 грн; сума заборгованості за штрафними санкціями - 700,00 грн; сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису 50,00 грн. На виконання вказаного виконавчого напису 03.12.2021 виконавчого округу\~м.Києва\~Сіщук В.В. було відкрито виконавче провадження № 67739471. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першоюстатті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 18 ЦК України, а також статтями 87,88 Закону України «Про нотаріат», вчинення виконавчого напису - це форма захисту цивільних прав кредитора нотаріусом, за допомогою спрощеної, позасудової процедури, яка полягає у вчиненні на боргових документах напису про стягнення грошей або витребування майна на користь кредитора, за наявності між боржником і кредитором правовідносин, які визначаються Кабінетом Міністрів України шляхом встановлення переліку документів, що підтверджують ці правовідносини. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Зі змісту копії виконавчого напису нотаріуса № 139610 від 11.06.2021, вбачається, що виконавчий напис виданий на підставі п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. На момент вчинення виконавчого напису 11.06.2021, законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин на підставі п.2 вищенаведеного Переліку, а відтак були відсутні правові підстави для його вчинення. Відповідно до п.1 вищенаведеного Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Матеріали справи свідчать, що нотаріально посвідчений договір між сторонами не укладався. Крім того, прохаючи визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, позивач вказувала на ту обставину, що останній вчинений нотаріусом з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусом, а також наголосила на тому, що вимоги за виконавчим написом не є безспірними. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядкушляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат`у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Крім того, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи наведене, а також те, що відповідач визнав позов, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує прав інших осіб, суд приймає визнання позову відповідачем, що відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, є підставою для його задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно зі ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, оскільки відповідачем визнано позов, то 50 відсотків судового збору сплаченого позивачем при пред`явленні позову у розмірі 536,80 грн. підлягають йому поверненню з державного бюджету. Інша половина суми сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved