Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-25 00:00:00

I.Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , третя особа департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав про зняття арешту з майна. У своєму позові позивач просить суд зняти арешт з нерухомого майна: будинку [ADDRESS] , що належить [PERSON] , [INFO] , РНОКІШ [NUMBER] , який було встановлено на підставі постанови б/н від 04.12.2000 року Верхньодніпровським судом та виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про реєстрацію прав та їх обтяжень від 25.04.2007 року за № 4868905 про арешт будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтуванні позову позивач зазначила, що вона є власником будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 05.09.1991 року, посвідченого Кромською ДНК, № 1592. Постановою б/н Верхньодніпровського районного суду від 20 листопада 2000 року по кримінальній справі № 36001098 за обвинуваченням [PERSON] , що являється її сином визначено домоволодіння за вищевказаною адресою, та належне їй таким, що перебуває у заставі. Вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 05.12.2005 року по справі 1 -2/2005, [PERSON] визнано винним за ст. 198-2 ч.2 КК України в редакції КК України від 28 грудня 1960 року, за ст. 143 ч.2 КК України в редакції КК України від 28 грудня 1960 року, ст.296 ч. 1 КК України в редакції КК України від 05 квітня 2001 року, ст.296 ч.2 КК України в редакції КК України від 05 квітня 2001 року, ст.70 КК України в редакції КК України від 05 квітня 2001 року та призначене покарання у вигляді 2 років позбавлення волі з конфіскацією всього, особисто засудженому належного майна, з відбуванням покарання в кримінально-виконавчий установі. В межах вказаного кримінального провадження постановою Верхньодніпровського районного суду від 20.11.2000 року (кримінальна справа в подальшому передана на розгляд Вільногірського міського суду Дніпропетровської області) змінено запобіжний захід підсудному [PERSON] з тримання під вартою на заставу, де предметом застави було належне їй нерухоме майно - будинок [ADDRESS] Наразі вона продовжує володіти таким майном, проте обтяження на нього не скасовано. Згідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, сформованого 21.12.2022 року, 25.04.2007 року за № 4868905 реєстратором Другою Кам`янською державною нотаріальною конторою накладено арешт на вищевказане нерухоме майно на підставі постанови б/н Верхньодніпровського районного суду від 04 грудня 2020 року. Позивач вважала, виникла технічна помилка реєстратора, через що дату такої постанови з вірної - 20.11.2000 року переплутано на невірну - 04.12.2000 року, через що в мене виникла необхідність або отримати таку постанову, якщо вона існує, або ж підтвердити її відсутність. Однак, термін зберігання кримінальної справи 1-2/2005, звісно, вже давно сплинув. У відповідь на звернення до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області про отримання копії постанови б/н Верхньодніпровського районного суду від 04 грудня 2020 року по кримінальній справі № 36001098 за обвинуваченням [PERSON] по ч. 2 ст. 143, ч. З ст. 144 УК України або відповідь про відсутність такої постанови (винесеної саме 04.12.2020 року), останнім надано інформацію про те, що кримінальна справа № 1-174/2003 була направлена за підсудністю до Вільногірського міського суду. Вільногірським міським судом надано відповідь, згідно якої в матеріалах справи відсутня копію постанови б/н Верхньодніпровського районного суду від 04 грудня 2020 року. Крім того, позивач зверталась до Заводського ВДВС у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного МУ МЮ (м. Одеса) з питанням про наявність обтяжень, накладених на моє майно вказаною установою, на що отримала відповідь № 3264 від 13.01.2023 року, якою роз`яснено, що арешт на належний мені будинок ВДВС не накладався. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, жодних підстав продовження існування арешту на її будинок не має - відсутнє як рішення суду, яким накладено таке обтяження, так само як і не проводяться будь-які виконавчі дії щодо мого нерухомого майна. У відповідь на її заяву Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно КМР про зняття арешту з належного їй будинка, отримано лист № Я-89 від 10.05.2023 року, відповідно до якого Департамент не може зняти такий арешт та пропоновано звернутись із відповідним позовом до суду. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не надав, однак звернувся в суд з заявою про визнання позову. II. Заяви, клопотання позивача, відповідача. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала суду заяву, в якій зазначила, що свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити, справу розглянути у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив суд розглянути справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому порядку. III. Процесуальні дії по справі. 24 травня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження по справі та призначено дату судового засідання. IV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Як вбачається\~з матеріалів\~справи,\~ позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 05.09.1991 року, посвідченого Кромською ДНК, № 1592. Постановою б/н Верхньодніпровського районного суду від 20 листопада 2000 року по кримінальній справі № 36001098 за обвинуваченням [PERSON] , який є сином позивачки, що підтверджується свідоцтвом про народження від 18.06.1975 року, актовий запис № 1623, виданим Палацем щастя міста Дніпродзержинська, визначено домоволодіння за вищевказаною адресою, та належне позивачу [PERSON] таким, що перебуває у заставі. Вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 05.12.2005 року по справі 1 -2/2005, [PERSON] визнано винним за ст. 198-2 ч.2 КК України в редакції КК України від 28 грудня 1960 року, за ст. 143 ч.2 КК України в редакції КК України від 28 грудня 1960 року, ст.296 ч. 1 КК України в редакції КК України від 05 квітня 2001 року, ст.296 ч.2 КК України в редакції КК України від 05 квітня 2001 року, ст.70 КК України в редакції КК України від 05 квітня 2001 року та призначене покарання у вигляді 2 років позбавлення волі з конфіскацією всього, особисто засудженому належного майна, з відбуванням покарання в кримінально-виконавчий установі. В межах вказаного кримінального провадження постановою Верхньодніпровського районного суду від 20.11.2000 року (кримінальна справа в подальшому передана на розгляд Вільногірського міського суду Дніпропетровської області) змінено запобіжний захід підсудному [PERSON] з тримання під вартою на заставу, де предметом застави було належне мені нерухоме майно - будинок [ADDRESS] . Згідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, сформованого 21.12.2022 року, 25.04.2007 року за № 4868905 реєстратором Другою Кам`янською державною нотаріальною конторою накладено арешт на вищевказане нерухоме майно на підставі постанови б/н Верхньодніпровського районного суду від 04 грудня 2020 року. У відповідь на звернення до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області про отримання копії постанови б/н Верхньодніпровського районного суду від 04 грудня 2020 року по кримінальній справі № 36001098 за обвинуваченням [PERSON] по ч. 2 ст. 143, ч. З ст. 144 УК України або відповідь про відсутність такої постанови (винесеної саме 04.12.2020 року), останнім надано інформацію про те, що кримінальна справа № 1-174/2003 була направлена за підсудністю до Вільногірського міського суду. Вільногірським міським судом надано відповідь, згідно якої в матеріалах справи відсутня копія постанови б/н Верхньодніпровського районного суду від 04 грудня 2020 року. Також позивач зверталась до Заводського ВДВС у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного МУ МЮ (м. Одеса) з питанням про наявність обтяжень, накладених на належне їй майно вказаною установою, на що отримала відповідь № 3264 від 13.01.2023 року, якою роз`яснено, що арешт на належний мені будинок ВДВС не накладався. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, жодних підстав продовження існування арешту на її будинок не має - відсутня як рішення суду, яким накладено таке обтяження, так само як і не проводяться будь-які виконавчі дії щодо мого нерухомого майна. У відповідь на мою заяву Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно КМР на заяву позивачки про зняття арешту з належного їй на праві власності будинка, отримано лист № Я-89 від 10.05.2023 року, відповідно до якого Департамент не може зняти такий арешт, та пропоновано звернутись із відповідним позовом до суду. Ці обставини не заперечуються сторонами по даній справі. Таким чином суд вважає, що право позивача порушено, оскільки зазначене вище обтяження на належне їй нерухоме майно не дає йому можливості вільно розпоряджатися своїм майном. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Змагальність згідно\~умов ст.\~13\~ЦПК України,\~полягає в\~тому,\~що кожна\~сторона повинна\~довести обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Згідно ст.\~14\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 73 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 74 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх або заперечень. Відповідно до ч. 1\~ст. 5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно ст.317 ЦК, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, положеннями цієї статті закріплюється презумпція правомірності з права власності на певне майно, тобто право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своє інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з п. 1 ч. 1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", вилучення обтяження та скасування арешту можливе на підставі рішення суду. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. Згідно ч. 1\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. VI. Висновки суду. Таким чином, суд приходить до висновку, що наявність обтяження щодо будинку [ADDRESS] , перешкоджає позивачу здійснювати своє право власності, та порушує його конституційне право, передбачене частиною 1 статті 41 Конституції України. На підставі наведеного суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. VII. Розподіл судових витрат. Оскільки позов підлягає задоволенню, з відповідача підлягає стягненню на його користь сплачений судовий збір у розмірі 992.40 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved