Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-10 00:00:00

У квітні 2023 року позивач [PERSON] поштою звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис № 976, після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог вказано, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.09.2022, спільних дітей не мають. Після трьох місяців шлюбу відносини між сторонами погіршились, вони мають різні погляди на вирішення сімейних проблем, відсутнє порозуміння, близько чотирьох місяців не проживають разом, а спільний побут та бюджет відсутні. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 05.05.2023 ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом)\~ учасників справи 05.06.2023, копії ухвали надіслані сторонам. 29.05.2023 від позивача на адресу суду поштою надійшло клопотання, в якому позивач просить розглянути справу без її участі, позов про розірвання шлюбу задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином за місцем зареєстрованого проживання, з відзивом (запереченням) на позов до суду не звертався, тому відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести по справі заочний розгляд. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 17.09.2022 сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис № 976, що вбачається з наявного у справі оригіналу свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Сторони зареєстровані за різними адресами проживання, а в матеріалах справи відсутні відомості про наявність у сторін спільних дітей. При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу (СК) України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. У даній справі суд враховує, що з позовом про розірвання шлюбу позивач звернулась у квітні 2023 та який підтримала у заяві, що надійшла до суду 29.05.2023, будь-яких інших заяв/клопотань на адресу суду не надходило. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст. 113 СК України).

Outcome: approved