Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 25 квітня 2018 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Індустріальним районним у м. Дніпрі відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №174. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося. Вони втратили один до одного почуття довіри та любові, перестали розуміти один одного. Фактично припинили подружні стосунки і ведення спільного господарства. З лютого 2023 року проживають окремо і практично не спілкуються між собою. Позивач вважає, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим. Просить шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач повторно у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином про що свідчать поштові повідомлення про вручення адресату судової повістки. Причини своєї неявки відповідач суду не повідомив, відзив на позов не подав. Суд, відповідно до ст.ст. 223, 247, 280 ЦПК України, ухвалив розглянути справу за відсутності позивача і відповідача, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за наявними у справі матеріалами, в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно із ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положенням ч.ч.3,4 ст.56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Позов про розірвання шлюбу, згідно із ч.1 ст. 110 СК України, може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] пербувають у шлюбі,який був зареєстрований 25 квітня 2018 року Індустріальним районним у м. Дніпрі відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №174. Від шлюбу подружжя має неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Сімейні відносини між подружжям фактично припиненні, з лютого 2023 року проживають окремо і практично не спілкуються між собою. Вони втратили один до одного почуття довіри та любові, перестали розуміти один одного. Подружні стосунки не підтримують. Спільне господарство не ведуть. Тобто їхній шлюб наразі існує лише формально. З огляду на вищевикладене, приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі фактично припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач заперечень щодо позову не висловив, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам\~ подружжя, а тому шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved