Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-16 00:00:00

У травні 2023 року [PERSON] засобами поштового зв`язку звернулась до суду з вказаною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що 11.08.2007 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів Червонозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції було зроблено відповідний актовий запис № 334. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб від 11.08.2007 року серії [NUMBER] . Від шлюбу подружжя мають неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . З моменту реєстрації шлюбу подружжя проживало однією родиною. Однак, поступово між подружжям зникло взаєморозуміння, підтримувати сімейні стосунки стало вкрай важко, подружжя втратило почуття любові і поваги один до одного. Шлюбні відносини між подружжям припинені з травня 2022 року. На даний час подружжя мешкає окремо, спільне господарство не ведуть. Збереження шлюбу не можливе. Спору між подружжям про визначення місця проживання дитини не має. Неповнолітня дитина буде мешкати разом з батьком. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу, в порядку спрощеного позовного провадження, окрім іншого, з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15.05.2023 року було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась завчасно та належним чином. В позовній заяві просила суд розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем [PERSON] та визначити місце проживання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] разом з батьком. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, надав суду заяву про визнання позову у повному обсязі, просив проводити розгляд справи у його відсутності, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст.178 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Під час розгляду справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 11.08.2007 р. сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 11.08.2007 року Червонозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції (а.с.11). Від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Причиною розірвання шлюбу послужило відсутність взаємопорозуміння та різних поглядів на життя, шлюбно-сімейні відносини між подружжя припинені з травня 2022 року, наразі подружжя спільне господарства не ведуть, збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, примирення неможливо. Згідно ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, вважає подальше збереження сім`ї неможливе. За таких обставин, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню з причини неможливості подальшого сумісного життя подружжя і збереження сім`ї. Щодо вимоги позивача про визначення місця проживання дитини разом з батьком, суд зазначає наступне. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 141\~СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до\~статті 160 СК України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Під час розгляду справи судом було встановлено, що позивач [PERSON] з травня 2022 року мешкає за кордоном. Неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком (відповідачем) [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . У постанові від 15.01.2020 року у справі №200/952/18 Верховний Суд визначив, що за загальним правилом за відсутності спору, щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. При цьому, суд звертає увагу, що можливість залишення дитини проживати з одним з батьків при розірванні шлюбу, не є тотожним вимозі про визначення місця проживання дитини, розгляд якої судом можливий лише за наявності спору. Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів про наявність спору між подружжям з приводу визначення місця проживання дитини, а також те, що відповідачем визнано позовні вимоги в повному обсязі, суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу між сторонами, неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] слід залишити проживати разом з батьком [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved