Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-29 00:00:00

До суду із даним позовом звернувся позивач. Свої вимоги обґрунтував тим, що 25 липня 2007 року ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (надалі-Банк) уклав з [PERSON] (надалі-позичальник) кредитний договір № 014/4006/81/58351, за яким Банк зобов?язався надати кредит у розмірі 71050 доларів США, а позичальник зобов?язався щомісячно, до 25 липня 2017 року, повертати кредит по частинам, а також сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 13% річних. В той же день, для забезпечення належного виконання грошових зобов`язань за кредитним договором між Банком та Позичальником було укладено іпотечний договір, надалі - Договір іпотеки, згідно умов якого Позичальник передав в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,2500 га з кадастровим номером 3220886001:01:009:0043 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, що розташовується в Київській області, Бориспільський район, Процівська сільська рада, с. Проців та належить Позичальнику на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №222204, виданого Процівською сільською радою Бориспільського району Київської області 13 січня 2005 року. 25 липня 2007 року Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 71050 доларів США. Позичальник неналежним чином виконував грошові зобов?язання: своєчасно не повертав кредит та не сплачував відсотки за користування ним. Тому, у Банка виникло право достроково вимагати від Позичальника сплати боргу: по поверненню кредиту у розмірі 56 286 доларів США 03 центи, сплаті відсотків за користування ним у розмірі 12 023 доларів США 46 центів. Загальний розмір боргу за Кредитним договором станом на 12 січня 2016 року становив 68 309 доларів США 49 центів. Вказані обставини, встановлені рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08.11.2016 року у справі № 359/1449/16 та відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, не потребують повторного доказування. Цим же рішенням суду, в рахунок погашення боргу за Кредитним договором у розмірі 68 309 доларів США 49 центів було звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку площею 0,2500 га з кадастровим номером 3220886001:01:09:0043. 29 грудня 2020 року Банк уклав з АТ «Кристалбанк» договори відступлення права вимоги, за яким АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступив АТ «Кристалбанк» право вимоги до [PERSON] - за Кредитним договором і Договором іпотеки. В той самий день, АТ «Кристалбанк» уклав з Позивачем договори відступлення права вимоги, за яким АТ «Кристалбанк» відступив Позивачу право вимоги до Позичальника - за Кредитним договором і Договором іпотеки. Вказані обставини встановлені ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09.04.2021 року у справі № 359/1449/16. Цією ж ухвалою замінено стягувача у справі № 359/1449/16 з Банка на Позивача. Таким чином, в даний час Позивач є Кредитором за Кредитним договором на суму боргу по: поверненню тіла кредиту у розмірі 56286 доларів США 03 центи, сплаті відсотків за користування кредитом у розмірі 12023 доларів США 46 центів, а також іпотекодержателем за Договором іпотеки. Частиною шостою статті 6 Закону України «Про іпотеку» закріплено, що об?єкти незавершеного будівництва, розташовані на переданій в іпотеку земельній ділянці, вважаються предметом іпотеки, незалежно від того, хто є власником об?єкта незавершеного будівництва. Таким чином майно - об?єкт незавершеного будівництва, розташований на земельній ділянці, яка була предметом іпотеки, також є предметом іпотеки. У п. 1.2.1 Договору іпотеки (останній абзац) зазначено, що на момент укладення договору на земельній ділянці перебуває незавершений будівництвом житловий будинок середньозваженою готовністю 41,13 %. У п. 3.10 Кредитного договору (останній абзац) зазначено, що сторони домовились, що все, що буде побудовано на земельній ділянці, яка є предметом іпотеки, також є предметом іпотеки та забезпечує виконання зобов?язань Позичальника за Договором. Позичальник зобов?язується протягом 30-ти днів після завершення будівництва оформити право власності та передати іпотеку Кредитору нерухомість, яка буде побудована на земельній ділянці, яка передана Кредитору в іпотеку. Отже, вказаний недобудований житловий будинок також є предметом іпотеки з моменту укладення іпотечного договору земельної ділянки (25.07.2007 року). Як вказано вище, на момент укладення Договору іпотеки на земельній ділянці, що була передана в іпотеку, перебувало незавершене будівництво житлового будинку готовністю 41,13 %, яке також стало предметом іпотеки. Під час дії Договору іпотеки, [PERSON] добудував вказаний будинок, ввів його в експлуатацію та зареєстрував право власності на нього. У зв`язку з цим, житловий будинок загальною площею 426,1 кв.м., житловою площею 193,6 кв.м., реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 1101908232208, розташований за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці кадастровий номер: 3220886001:01:009:0043, також є предметом іпотеки за Договором іпотеки. 10.12.2016 року між Позичальником та [PERSON] було укладено договір дарування житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О.І. за реєстр. № 7657. На підставі цього договору право власності на будинок перейшло до відповідача [PERSON] та було за ним зареєстровано. Отже, з 10.12.2016 року всі права та обов?язки іпотекодержателя за Договором іпотеки щодо житлового будинку розташованого за адресою [ADDRESS] перейшли до відповідача [PERSON] 20.06.2018 року державним виконавцем в межах виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду про звернення стягнення на земельну ділянку було отримано інформаційну довідку № 128237978 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, із якої стало відомо про реєстрацію права власності на будинок за відповідачем [PERSON] 21.06.2018 року ця довідка надійшла на адресу Банку, який на той час був іпотекодержателем У зв?язку з цим, про порушення своїх прав та, особу, яка їх порушила, попередник позивача дізнався саме 21.06.2018 року. Враховуючи наведене, позивач просить суд визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ Фінанс» право іпотеки на житловий будинок загальною площею 426,1 кв.м., житловою площею 193,6 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1101908232208, що розташований за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці з кадастровим номером: 3220886001:01:009:0043, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на житловий будинок загальною площею 426,1 кв.м., житловою площею 193,6 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1101908232208, що розташований за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці з кадастровим номером: 3220886001:01:009:0043 в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 014/4006/81/58351 від 25.07.2007 року на суму боргу по поверненню кредиту у розмірі 56286 доларів США 03 центи, боргу по сплаті відсотків за користування ним у розмірі 12023 доларів США 46 центів - а всього 68309 доларів США 49 центів,- шляхом його продажу Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ Фінанс» із застосуванням процедури продажу, передбаченої ст. 38 Закону України «Про іпотеку», та надати право Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ Фінанс» право на продаж будь-якій особі покупцеві за ціною, не нижчій за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01.07.2021 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 05.08.2021 року представник відповідачів до суду подав відзив на позов в якому зазначив, що спірний будинок не був предметом іпотеки, а тому просить суд відмовити у задоволенні позову. 10.08.2021 року позивач подав до суду відповідь на відзив в якій послався на необґрунтованість підстав зазначених у відзиві. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19.04.2023 року у цивільній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав поданий позов з підстав зазначених в ньому. Представник відповідачів в судовому засіданні заперечував проти задоволення поданого позову, пославшись на його безпідставність. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 25 липня 2007 року ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/4006/81/58351, за яким Банк зобов?язався надати кредит у розмірі 71050 доларів США, а позичальник зобов?язався щомісячно, до 25 липня 2017 року, повертати кредит по частинам, а також сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 13% річних (т.1 а.с.12-17). В п.3.10 цього договору зазначено, що у випадку, якщо забезпеченням зобов?язань Позичальника за Договором, є іпотека майнових прав на об`єкти нерухомості, що будуються, або іпотека земельних ділянок, право власності на які виникне у майбутньому, то Позичальник зобов`язаний у тридцятиденний строк з дня реєстрації права власності Позичальника на об`єкт нерухомості або земельну ділянку у відповідності з вимогами чинного законодавства України, надати Кредитору для ознайомлення оригінал документів, що підтверджують права власності Позичальника на зазначені об`єкти, укласти з Кредитором договір про зміну та доповнення до іпотечного договору, із зазначенням даних про реєстрацію прав власності Позичальника на об`єкт нерухомості/земельну ділянку, а також виконати зобов?язання щодо страхування предмету іпотеки, передбачені п. п. 3.7., 5.6 цього Договору. Також, Сторони домовились, що все, що буде побудовано на земельній ділянці, яка є предметом іпотеки, також є предметом іпотеки та забезпечує виконання зобов?язань Позичальника за Договором. Позичальник зобов?язується протягом 30-ти днів після завершення будівництва оформити право власності та передати в іпотеку Кредитору нерухомість,яка буде побудована на земельній ділянці,яка передана Кредитору в іпотеку. 25.07.2007 для забезпечення належного виконання грошових зобов`язань за кредитним договором № 014/4006/81/58351 від 25.07.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено іпотечний договір, згідно умов якого іпотекодавець передав в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,2500 га з кадастровим номером 3220886001:01:009:0043 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, що розташовується в Київській області, Бориспільський район, Процівська сільська рада, с. Проців та належить йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №222204, виданого Процівською сільською радою Бориспільського району Київської області 13 січня 2005 року (т.1 а.с.26-30). У п.1.2.1. цього договору зазначено, що на момент укладення договору на земельній ділянці перебуває незавершений будівництвом житловий будинок середньозваженою готовністю 41,13%. В п.1 додаткової угоди №1 від 02.04.2009 року до кредитного договору № 014/4006/81/58351 від 25.07.2007 ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] погодили кінцевий строк повернення кредиту до 25.02.2020 року (т.1 а.с.22). В п.1 додаткового договору №1 від 02.04.2009 до іпотечного договору від 25.07.2007 року укладеного між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] зазначено, що цим договором забезпечуються зобов' язання, що випливають з Кредитного договору № 014/4006/81/58351 від 25 липня 2007 року, (далі - Кредитний договір) та Додатковим договором №1 до Кредитного договору від 02 квітня 2009 року, укладеного між іпотекодержателем та [PERSON] , за умовами якого він зобов?язується перед іпотекодержателем своєчасно та у повному обсязі виплачувати Банку проценти за користування Кредитом, використати його за цільовим призначенням та своєчасно повернути Кредит в сумі 71050 (сімдесят одна тисяча п?ятдесят) доларів США в строк до 25 лютого 2020 року, виконати всі інші умови, передбачені Кредитним договором та сплатити неустойку іпотекодержателю Іпотечного договору та всі збитки, понесені ним внаслідок невиконання умов Кредитного договору у розмірі і випадках передбачених Кредитним договором (т.1 а.с.31,32). З звіту ТОВ «Сван консалтинг» від 23.07.2007 року про оцінку незавершеного будівництвом житлового будинку, що розташований за адресою: Київська область, Бориспільський район, Процівська сільська рада,село Проців вбачається, що ринкова вартість станом на 20.07.2007 року становить 523 236 грн. В цьому звіті зазначені характеристики будівлі: початок будівництва 2003 рік, 2 поверховий, житловий будинок із загальною площею 490,1 кв.м. (а.с.33-60). Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08.11.2016 року у справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу за кредитним договором №014/4006/81/58351 від 25 липня 2007 року у розмірі 68309 доларів США 49 центів, який складається з заборгованості за кредитом у розмірі 56286 доларів США 03 центи, заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 12023 доларів США 46 центів, звернути стягнення на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,2500 га з кадастровим номером 3220886001:01:09:0043 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, що розташовується в Київській області, Бориспільський район, Процівська сільська рада, с. Проців, та належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №222204, виданого Процівською сільською радою Бориспільського району Київської області 13 січня 2005 року, шляхом продажу її продажу публічним акціонерним товариством ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» з застосуванням процедури продажу, передбаченої ст.38 Закону України «Про іпотеку», та надати право публічному акціонерному товариству «Райффайзен Банк Аваль» на продаж будь-якій особі покупцеві за ціною, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій (т.1 а.с.93-99). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09.04.2021 року замінено публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» на товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ Фінанс» (місцезнаходження: 03115, м. Київ, вул. Пушиної Феодори, буд.30/32, код ЄДРПОУ 40371994) у виконавчому провадженні №62379367 з виконання виконавчого листа №359/1449/16-ц, виданого 26 жовтня 2017 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області, про звернення стягнення в рахунок погашення боргу за кредитним договором №014/4006/81/58351 від 25 липня 2007 року у розмірі 68309 доларів США 49 центів, який складається з заборгованості за кредитом у розмірі 56286 доларів США 03 центи, заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 12023 доларів США 46 центів, на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,2500 га з кадастровим номером 3220886001:01:09:0043 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, що розташовується в Київській області, Бориспільський район, Процівська сільська рада, с. Проців, та належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №222204, виданого Процівською сільською радою Бориспільського району Київської області 13 січня 2005 року, шляхом продажу її продажу публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» з застосуванням процедури продажу, передбаченої ст.38 Закону України «Про іпотеку», та надати право публічному акціонерному товариству «Райффайзен Банк Аваль» на продаж будь-якій особі покупцеві за ціною, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій (т.1 а.с.101-103). З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно,Державного реєстру іпотек вбачається,що [PERSON] на підставі договору дарування житлового будинку від 10.12.2016 року є власником житлового будинку загальною площею 426,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] і розташований на земельній ділянці площею 0,2500 га з кадастровим номером 3220886001:01:09:0043 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (т.1 а.с.106-108). Земельна ділянка площею 0,2500 га з кадастровим номером 3220886001:01:09:0043 на підставі іпотечного договору від 25.07.2007 року знаходиться під забороною, що підтверджується інформацією із вищезазначеного реєстру (т.1 а.с.112,113). З цього ж реєстру вбачається, що домоволодіння яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] загальною площею 91,8 кв.м. на підставі договору купівлі-продажу від 25.04.1997 року належало [PERSON] (т.1 а.с.114,115). 08.10.2004 року [PERSON] продала, а [PERSON] купив житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями і спорудами за [ADDRESS] . На приватизованій земельній ділянці розміром 0,25 га. розташований житловий будинок, зазначений в інвентаризаційній справі літерами «А-І», житловою площею розміром 7,6 кв.м., загальною площею 36, кв.м., господарчі та побутові будівлі іспоруди: сарай- «Б», сарай-«В», льох-«Д», колодязь -«К», огорожа-«N». Дана обставина підтверджується копією договору ВВК №372481 (т.1 а.с.213). Даний договір зареєстровано приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Кузьміченко А.П. в Державному реєстрі правочинів 08.10.2004 року, що підтверджується витягом № 179935 від 08.10.2004 року про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів (т.1 а.с.214). 10.12.2016 року [PERSON] передав безоплатно у власність [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 3220886001:01:09:0043. Пунктом 3 цього договору передбачено, що відповідно до відомостей , викладених в технічному паспорті загальна площа від чуваного житлового будинку становить 426,1 кв.м., а житлова площа-193,6 кв.м. Це підтверджується копією договору дарування від 10.12.2016 року серії НВІ 080297, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Розумовою О.І.(т.1 а.с.215,216). З витягу №74504591 від 01.12.2016 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що житловий будинок загальною площею 426,1 кв.м., житловою площею 193,6 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] належить на підставі договору від 08.10.2004 року [PERSON] (т.2 а.с.196). З витягу №75431558 від 10.12.2016 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що житловий будинок загальною площею 426,1 кв.м., житловою площею 193,6 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] належить на підставі договору дарування від 10.12.2016 року [PERSON] (т.1 а.с.217). Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] виготовленого 21.11.2016 року ТОВ «Техінветаризація» даний житловий будинок складається з 2 поверхів, має площу загальну площу 426,1кв.м., житлову площу 193,6 кв.м., рік побудови 1991, має підвал та надвірні споруди: гараж «Е», вбиральня «З», навіс «е», споруди №1-3,І-ІІ. (т.1 а.с.218-221). Згідно акту(звіту) перевірки стану та наявності застави №1 від 03.10.2007 року складеного ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» на земельній ділянці площею 0,2500га., що розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, Процівська сільська рада, с.Проців зведені: фундамент, коробка першого та другого поверхів, перекриття, зводиться дах,гаражне приміщення,огорожа навколо ділянки (т.1 а.с.241,242). В матеріалах справи міститься інвентаризаційна справа об`єкта нерухомого майна, що знаходиться адресою: [ADDRESS] (т.2 а.с.104-185). Згідно ч.1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України"). Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що будинок, який купив[PERSON] 08.10.2004 року і будинок, право власності на який він зареєстрував 25.11.2016 року, що знаходиться адресою: [ADDRESS] це різні об`єкти нерухомого майна. Про це свідчить загальна площа цих будинків, яка суттєво відрізняється ( в 2004 році 36,3 кв.м, в 2016 році 426,1 кв.м.), житлова площа (в 2004 році 7,6 кв.м., в 2016 році 193,6 кв.м), відсутність старих надвірних споруд та наявність нових. Відповідно до ст.3 ЗУ «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Згідно п.6.3 вищезазначеного іпотечного договору договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення і залишається чинним до повного виконання сторін зобов`язань за ним та виконання іпотекодавцем зобов`язань за кредитним договором, укладеним між сторонами відповідно до п.1.1 цього договору. Загальний розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 014/4006/81/58351 становить 68 309,49 доларів США. Вказана обставина встановлена рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08.11.2016 року (справа №359/1449/16), а тому в силу положень ч.4 ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що зобов`язання по цьому договору виконані в повному обсязі. Враховуючи те, що зобов`язання за кредитним договором не виконані, тому наведена вище іпотека є чинною. За ч.6 ст.6 ЗУ «Про іпотеку» об`єкти незавершеного будівництва, розташовані на переданій в іпотеку земельній ділянці, вважаються предметом іпотеки, незалежно від того, хто є власником об`єкта незавершеного будівництва. Згідно ч.1,3 ст.16 ЗУ «Про іпотеку» передача в іпотеку об`єкта незавершеного будівництва здійснюється шляхом передачі в іпотеку земельної ділянки, на якій розташований такий об`єкт (якщо така земельна ділянка належить іпотекодавцю на праві власності), та відповідного об`єкта незавершеного будівництва. Після завершення будівництва будівля (споруда), житловий будинок або житлова квартира залишається предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору. За правилами ст.23 ЗУ «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання, спеціального майнового права) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у випадку, якщо до відома набувача не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності (право господарського відання, спеціальне майнове право) на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права та несе всі його обов`язки за іпотечним договором в обсязі та на умовах, що існували до набуття такою особою права власності на предмет іпотеки. Така ж правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.05.2020 року у справі №161/6253/15ц. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що недобудований житловий будинок, що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 3220886001:01:09:0043, яка знаходиться в іпотеці також є предметом іпотеки з моменту укладення договору іпотеки, тобто з 25.07.2007 року в силу вищенаведених вимог законодавства та п.3.10 Кредитного договору № 014/4006/81/58351 від 25 липня 2007 року. Відповідно до визначення термінів, що містяться у статті 1 Закону України "Про іпотеку", іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Слід зазначити, що право іпотеки, на захист якого подано позов, є похідним речовим правом від права власності на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки. Згідно зі статтею 396 Цивільного кодексу України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. За змістом частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України визнання права належить до способів захисту цивільних прав та інтересів. Позов про визнання права подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою або у разі відсутності в неї документів, що засвідчують приналежність їй права. Тобто, метою подання цього позову є усунення невизначеності у суб`єктивному праві, належному особі, а також створення сприятливих умов для здійснення суб`єктивного права особою. Такі позови можуть подаватися щодо визнання права власності чи інших речових прав на певне майно. Як встановлено судом право іпотеки на земельну ділянку виникло у ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» на підставі укладеного між ним як Іпотекодержателем та [PERSON] як Іпотекодавцем іпотечного договору від 25.07.2007 року. В порушення умов п.3.10 кредитного договору [PERSON] не передав в іпотеку ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» будинок після оформлення права власності на нього, що свідчить про порушення права іпотеки позивача (новий кредитор) за іпотечним договором від 25.07.2007 року, яке підлягає захисту, а тому право позивача є порушеним. Отже, позовна вимога про визнання за позивачем права іпотеки на будинок відповідає способам захисту порушеного права, передбаченим чинним законодавством і підлягає до задоволення. Згідно ч.ч.1,4 ст.33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст.39 ЗУ «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки. За ч.6 ст.38 ЗУ «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що з метою захисту порушеного права позивача, як кредитора, слід звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на житловий будинок загальною площею 426,1 кв.м., житловою площею 193,6 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1101908232208, що розташований за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці з кадастровим номером: 3220886001:01:009:0043 в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 014/4006/81/58351 від 25.07.2007 року на суму боргу по поверненню кредиту у розмірі 56286 доларів США 03 центи, боргу по сплаті відсотків за користування ним у розмірі 12023 доларів США 46 центів - а всього 68309 доларів США 49 центів,- шляхом його продажу Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ Фінанс» із застосуванням процедури продажу, передбаченої ст. 38 Закону України «Про іпотеку», та надати право Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ Фінанс» право на продаж будь-якій особі покупцеві за ціною, не нижчій за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності. 21.06.2018 року Департаментом проблемної заборгованості роздрібних клієнтів ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» отримано Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з якої вбачається, що [PERSON] на підставі договору дарування житлового будинку від 10.12.2016 року є власником житлового будинку загальною площею 426,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] і розташований на земельній ділянці площею 0,2500 га з кадастровим номером 3220886001:01:09:0043 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (т.1 а.с.106) За ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. На думку суду для позивача перебіг строку позовної давності розпочався 21.06.2018 року, коли Департамент проблемної заборгованості роздрібних клієнтів ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» отримав Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 31.05.2021 року позивач звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області із вищенаведеним позовом, тобто в строк передбачений ст.257 ЦК України. З огляду на це, суд не вбачає підстав для застосування наслідку спливу строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі у поданому до суду відзиві для відмови у задоволенні позову. Судові витрати вирішити на підставі ст.141 ЦПК України

Outcome: approved