Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-16 00:00:00

У грудні 2021 року позивач звернулася до суду із позовом у якому з уточненням позовних вимог просила суд: -у порядку поділа спільного майна подружжя визнати за позивачем право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 44,4 м2, та квартиру [ADDRESS] загальною площею 70,3 м2; -у порядку поділа спільного майна подружжя визнати за відповідачем право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 45,7 м2; житловий будинок, загальною площею 83,2 м2, розташований за адресою: [ADDRESS] ; житловий будинок, загальною площею 74,0 м2, розташований за адресою: [ADDRESS] з земельною ділянкою, площею 0,25 га, кадастровий номер 1820982601:01:001:3100; житловий будинок, загальною площею 36,5 м2, розташований за адресою: [ADDRESS] з земельною ділянкою, площею 0,2072 га, кадастровий номер 1820986001:01:001:0982; земельну ділянку площею 0,2543 га, кадастровий номер 1820986001:01:001:0983, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач та відповідач з 09.03.2008 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Згурівського районного суду Київської області від 05.10.2022 (справа № 127/30405/21). Вказує, що за період перебування у зареєстрованому шлюбі подружжям було набуте у власність майно, а саме: квартира [ADDRESS] вартістю 1 886 977 грн.; квартира [ADDRESS] вартістю 1 833 299 грн.; квартира [ADDRESS] вартістю 2 902 724 грн.; житловий будинок загальною площею 36,5 м2, розташованого за адресою: [ADDRESS] з земельною ділянкою, площею 0,2072 га, кадастровий номер 1820986001:01:001:0982, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку за адресою: [ADDRESS] загальною вартістю 250 000 грн.; житловий будинок загальною площею 83,2 м2, розташованого за адресою: [ADDRESS] вартістю 500 000 грн.; житловий будинок загальною площею 74,0 м2, розташованого за адресою: [ADDRESS] з земельною ділянкою, площею 0,25 га, кадастровий номер 1820982601:01:001:3100, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, за адресою: [ADDRESS] загальною вартістю 450 000 грн.; земельну ділянку, площею 0,2543 га, кадастровий номер 1820986001:01:002:0983, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: [ADDRESS] вартістю 130 000 грн. Від даного шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що з червня 2021 року фактичні відносини між позивачем та відповідачем були припиненні та вони стали проживати окремо. Діти залишилися проживати разом із матір`ю та перебувають на її утриманні. Вказує, що оскільки на утриманні у позивача перебувають двоє спільних дітей сторін, а відповідач не бере участь в утриманні дітей, то позивач має право на відступ від рівності часток у спільному сумісному майні подружжя та збільшити частку позивача. З урахуванням викладеного вище просила суд позов задовольнити. 13.12.2021 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження судді Букіної О.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 17.12.2021 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 24.01.2022 представником позивача було подано до суду заяву про усунення недоліків. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 26.01.2022 у справі було відкрито провадження та призначено до розгляду у відкритому підготовчому засіданні у порядку загального позовного провадження. 13.09.2022 представником позивача було подано до суду заяву про уточнення позовних вимог. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 04.04.2023 було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач та представник відповідача у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки у судове засідання не повідомили. Суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача та його представника, оскільки останні належним чином повідомленні про час та місце проведення судового засідання, не повідомили причини неявки у судове засідання, а їх неявка не є перешкодою для розгляду справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач та відповідач із 09.03.2008 перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Згурівського районного суду Київської області від 05.10.2022 (справа №127/30405/21) (а.с. 95-97, 100-101). Від даного шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 13-14, 15). З період перебування у зареєстрованому шлюбі подружжям було набуте у власність майно, яке було зареєстроване за відповідачем, а саме: -квартира [ADDRESS] , дата набуття права власності 26.02.2020, підстава: акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер 36-м,виданий 26.02.2020 ТОВ «Спектрсервіс-Трейд», договір купівлі-продажу квартири майнових прав серія та номер 5 від 15.03.2016, Договір відступлення права вимоги (цесії) серія та номер 1/20180223 від 23.02.2018; -квартира [ADDRESS] , дата набуття права власності 26.02.2020, підстава: договір купівлі-продажу квартири серія та номер 260 від 26.02.2020, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чайка І.Г.; -квартира [ADDRESS] , дата набуття права власності 26.02.2020, підстава: договір купівлі-продажу квартири серія та номер 259 від 26.02.2020, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чайка І.Г.; -житловий будинок загальною площею 83,2 м2, розташований за адресою: [ADDRESS] , дата набуття права власності 17.05.2017, підстава: договір купівлі-продажу серія та номер 581 від 17.05.2017, виданий приватним нотаріусом Брусилівського районного нотаріального округу Житомирської області Отрищенко О.І.; -житловий будинок загальною площею 74,0 м2, розташований за адресою: [ADDRESS] , дата набуття права власності 14.03.2017, підстава: договір купівлі-продажу земельної ділянки серія та номер 158 від 14.03.2017, виданий приватним нотаріусом Брусилівського районного нотаріального округу Житомирської області Бородавко Б.Б.; -земельну ділянку, площею 0,25 га, кадастровий номер 1820982601:01:001:3100, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, за адресою: [ADDRESS] , дата набуття права власності 14.03.2017, підстава: договір купівлі-продажу земельної ділянки серія та номер 159 від 14.03.2017, виданий приватним нотаріусом Брусилівського районного нотаріального округу Житомирської області Бородавко Б.Б.; -земельну ділянку, площею 0,2543 га, кадастровий номер 1820986001:01:002:0983, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою: [ADDRESS] , дата набуття права власності 16.09.2019, підстава: договір купівлі-продажу земельної ділянки серія та номер 583 від 16.09.2019, виданий приватним нотаріусом Брусилівського районного нотаріального округу Житомирської області Бородавко Б.Б.; -земельну ділянку, площею 0,2072 га, кадастровий номер 1820986001:01:001:0982, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , дата набуття права власності 19.08.2019, підстава: договір купівлі-продажу земельної ділянки серія та номер 1293 від 19.08.2019, виданий приватним нотаріусом Брусилівського районного нотаріального округу Житомирської області Отрищенко О.І.; -житловий будинок загальною площею 36,5 м2, розташований за адресою: [ADDRESS] , дата набуття права власності 19.08.2019, підстава: договір купівлі-продажу серія та номер 1292 від 19.08.2019, виданий приватним нотаріусом Брусилівського районного нотаріального округу Житомирської області Отрищенко О.І. (а.с. 16-27). Факт набуття даного майна відповідачем у період перебування у зареєстрованому шлюбі із позивачем представником відповідача у судовому засіданні 16.05.2023 не заперечувався. Відповідно до листа № 27 від 25.10.2021 ТОВ «Експертсервіс.юа», вартість квартири [ADDRESS] складає 1 886 977 грн.; вартість квартири [ADDRESS] складає 1 833 299 грн.; вартість квартири [ADDRESS] складає 2 902 724 грн. (а.с. 46-47). Окрім цього, відповідно до листа № 25 від 25.10.2021 ТОВ «Експертсервіс.юа», вартість житлового будинку загальною площею 83,2 м2, розташованого за адресою: [ADDRESS] , складає 500 000 грн.; вартість житловий будинок загальною площею 74,0 м2, розташований за адресою: [ADDRESS] , з земельною ділянкою, площею 0,25 га, кадастровий номер 1820982601:01:001:3100, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, за адресою: [ADDRESS] , складає 450 000 грн.; вартість житлового будинку загальною площею 36,5 м2, розташований за адресою: [ADDRESS] , з земельною ділянкою, площею 0,2072 га, кадастровий номер 1820986001:01:001:0982, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , складає 250 000 грн. (а.с. 44-45). Також, відповідно до листа № 26 від 25.10.2021 ТОВ «Експертсервіс.юа», вартість земельної ділянки, площею 0,2543 га, кадастровий номер 1820986001:01:002:0983, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою: [ADDRESS] , складає 130 000 грн. (а.с. 42-43). Представником відповідача у судовому засіданні 16.05.2023 проти такої вартості майна не заперечував, лише звертав увагу суду на те, що поділ спільного майна подружжя має бути справедливий, а саме: як позивачу так і відповідачу має бути присуджено по частині майна у м. Києві та по частині майна у Житомирській області. Відповідно до положень статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (частина перша статті 68 СК України). Частиною першою статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Статтею 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Таким чином, судом встановлено той факт, що під час перебування позивача та відповідача у зареєстрованому шлюбі останніми було набуте у власність наступне майно, яке у силу статтей 60-61 СК України належить їм на праві спільної сумісної власності, а саме: квартиру [ADDRESS] ; квартиру [ADDRESS] ; квартиру [ADDRESS] ; житловий будинок загальною площею 83,2 м2, розташований за адресою: [ADDRESS] ; житловий будинок загальною площею 74,0 м2, розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку, площею 0,25 га, кадастровий номер 1820982601:01:001:3100, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку, площею 0,2543 га, кадастровий номер 1820986001:01:002:0983, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку, площею 0,2072 га, кадастровий номер 1820986001:01:001:0982, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ; житловий будинок загальною площею 36,5 м2, розташований за адресою: [ADDRESS] . Загальна вартість даного майна складає 7 953 000 грн. У позовній заяві позивачем заявлено позовній вимоги про поділ майна подружжя із відступом судом від рівних часток подружжя шляхом збільшення частки позивача у спільному сумісному майні подружжя, оскільки на її утриманні залишилися спільні діти подружжя, а відповідач жодним чином не буре участі у їх забезпеченні. Так, відповідно до ч. 3 ст. 70 СК України, за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відповідно до положень частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз указаних норм свідчить про те, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами другою, третьою статті 70 СК України, в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але й інші обставини. Судом встановлено, що заочним рішенням Згурівського районного суду Київської області від 15.11.2022 у справі № 365/435/22 було задоволено повністю позовній вимоги [PERSON] та стягнуто із [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх синів - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 6 500 грн., щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з дня подачі позову - 20.09.2022 і до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с. 98-99). 02.12.2022 позивачем було надіслано до Згурівського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заяву про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа виданого на виконання заочного рішення Згурівського районного суду Київської області від 15.11.2022 у справі № 365/435/22 (а.с. 110). У наведеного вбачається, що позовні вимоги позивача про стягнення із відповідача аліментів на утримання спільних дітей було задоволено у позовному обсязі, а тому у даному випадку не можливо стверджувати, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Окрім цього, факт звернення позивача до виконавчої служби з заявою про відкриття виконавчого провадження свідчить про вчинення дій щодо виконання рішення суду про стягнення аліментів. Разом із тим, доказів того, що відповідач не виконує рішення суду та у останнього наявна заборгованість зі сплати аліментів матеріали справи не містять. Суд також зазначає, що факт проживання дітей з позивачем, з огляду на встановлені судом обставини та положення статті 70 СК України, само по собі не є підставою для збільшення частки одного з подружжя при поділі спільного майна. Наведені обставини свідчать про те, що у даному випадку відсутні підстави для відступу судом від принципу рівності часток подружжя у спільному сумісному майні. Під час розгляду справи представник позивача також посилався на поставну Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 373/185/21. У даній справі Верховним Судом було підтверджено позицію судів першої та апеляційної інстанції щодо правомірності відступу від рівності часток подружжя під час вирішення спору про поділ майна подружжя. Також у вищезгаданій постанові Верховний Суд зазначив, що судами встановлено, що відповідач не дбав про належне матеріальне утримання дітей, оскільки пошкодив майно, яким користувались діти сторін на суму 60 590,00 грн.; відповідач ухилявся від участі в утриманні дітей, оскільки не сплачував аліменти; діти сторін залишаються проживати із позивачем у спірному будинку; розмір аліментів, які відповідач сплачує на утримання дітей сторін є недостатнім для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування, що у своїй сукупності свідчить про наявність підстав, визначених частинами другою та третьою статті 70 СК України, для відступу від засад рівності часток у спільному майні сторін. Тобто, у справі № 373/185/21 судами були встановлені обставини, що батько дітей не дбав про належне матеріальне утримання дітей, оскільки пошкодив майно, яким користувались діти сторін на суму 60 590,00 грн.; відповідач ухилявся від участі в утриманні дітей, оскільки не сплачував аліменти; розмір аліментів, які відповідач сплачує на утримання дітей сторін є недостатнім для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Наведене свідчить, що фактичні обставини встановлені судами у справі № 373/185/21 є відмінними від обставин, які встановлені судом під час розгляду даної справи. На предмет подібності необхідно оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Установивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів (обставини, на які посилається сторона позивача) і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими (пункт 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19). У наведеній представником позивача, як приклад, постанові суду касаційної інстанції та оскаржуваних судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій встановлено різні фактичні обставини справ із даною справою, а тому доводи представника позивача про необхідність врахування висновку суду касаційної інстанції щодо застосування норм права у подібних правовідносинах є безпідставними. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність поділу спільного майна подружжя виходячи саме із рівності частко подружжя, а тому приходить до висновку про визнання за [PERSON] у порядку поділу спільного майна подружжя право власності на квартиру [ADDRESS] ; квартиру [ADDRESS] ; житловий будинок загальною площею 36,5 м2, розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку, площею 0,2072 га, кадастровий номер 1820986001:01:001:0982, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Окрім цього, суд приходить до висновку про визнання за [PERSON] у порядку поділу спільного майна подружжя право власності на квартиру [ADDRESS] ; житловий будинок загальною площею 83,2 м2, розташований за адресою: [ADDRESS] ; житловий будинок загальною площею 74,0 м2, розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку, площею 0,25 га, кадастровий номер 1820982601:01:001:3100, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку, площею 0,2543 га, кадастровий номер 1820986001:01:002:0983, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою: [ADDRESS] . При даному варіанті поділу майна подружжя загальна вартість майна, яке було виділено у власність позивачу складе 3 970 276 грн., а загальна вартість майна, яке було виділено у власність відповідачу складе 3 982 724 грн. Окрім цього, за таким варіантом поділу майна позивач та відповідач отримають у власність як частину майна, яке розташоване у м. Києві, так і частину майна, яке розташоване у Житомирській області, а різниця у вартості присудженого майна є несуттєвою з огляду на загальну вартість майна та складе 12 448 грн., яка може бути стягнена із відповідача на користь позивача. При цьому, у даному справі позивачем вимог про стягнення грошової компенсації заявлені не були. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). З урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору у розмірі 12 405,00 грн.

Outcome: partial