Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-25 00:00:00

Квартирно - експлуатаційний відділ м. Дніпро звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 01.10.2013 [PERSON] був прийнятий на роботу в Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпро на посаду майстра району електричних мереж 9 розряду, по переводу з Криворізької квартирно-експлуатаційної частини району, згідно з наказом № 122 начальника квартирно- експлуатаційного відділення м. Дніпропетровська від 01.10.2013 року. 18.10.2016 відповідач допустив порушення покладених на нього посадових обов`язків та правила безпеки під час виконання робіт, що спричинило загибель на виробництві [PERSON] . 20 квітня 2018 року вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області по справі № 216/5539/17 [PERSON] визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.272 КК України та на підставі п «в» статті 1, статті 15 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнений від відбування призначеного за цим вироком основного і додаткового покарання. 04 квітня 2019 року Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області стягнуто з Квартирно - експлуатаційного відділу м. Дніпро на користь [PERSON] компенсацію за спричинену моральну шкоду в зв`язку зі смертю сина [PERSON] в розмірі 170 000 та судовий збір у розмірі 1921 грн, а всього 171 921,00 грн. Право регресної вимоги виникло у позивача з 14.05.2021, тобто з дати здійснення оплати суми боргу 171 921 грн 00 к. на платіжні реквізити [PERSON] . Таким відповідачем було завдано підприємству матеріальну шкоду в сумі 171 921 грн, яку він у добровільному порядку відмовився відшкодувати, тому просить стягнути її у судовому порядку. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своєму відзиві на позовну заяву посилаючись на норми ст.ст. 134, 137 КЗпП України просив суд зменшити розмір стягуваної з нього шкоди до його середньомісячного заробітку, а саме до 12 000 грн, оскільки сума матеріальної шкоди в розмірі 171 921,00 грн. є значною для нього. Покладання обов`язку по сплаті такої суме стане непомірним тягарем для нього та його сім`ї. Зазначив, що він працює та працевлаштований офіційно. Розмір його середньомісячного доходу після відрахування податків складає близько 12 000 грн. Також він надає постійну матеріальну підтримку його батькам, яким вже понад 80 років. Нещодавно його батько отримав перелом шийки стегна. Враховуючи його вік, це є дуже складною та серйозною травмою, що також потребує додаткових витрат на лікування та реабілітацію. В зв`язку з чим йому потрібно надавати додаткову матеріальну допомогу батькам. Також він має малолітню доньку і в теперішній час, коли надмірно зростають ціни на всі продукти харчування та товари, сума матеріальної шкоди в розмірі 171 921,00 грн. стане для нього непомірним фінансовим тягарем та поставить на грань виживання його та його сім`ю. Під час здійснення судового розгляду були встановлені наступні фактичні обставини. 01.10.2013 [PERSON] був прийнятий на роботу в Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпро на посаду майстра району електричних мереж 9 розряду, по переводу з Криворізької квартирно-експлуатаційної частини району, згідно з наказом № 122 начальника квартирно- експлуатаційного відділення м. Дніпропетровська від 01.10.2013 року, що підтверджується довідкою квартирно- експлуатаційного відділення м. Дніпропетровська від 16.06.2021 №525/2313. Вироком Центрально-Міський районний суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі № 216/5539/17 [PERSON] визнанний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.272 КК України, вналсдок якого загинув [PERSON] . Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 квітня 2019 року у справі № 211/664/19 за позовом [PERSON] до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро про відшкодування моральної шкоди спричиненої смертю сина, стягнуто з Криворізької квартирно-експлуатаційної частини на користь [PERSON] компенсацію за спричинену моральну шкоду в зв`язку зі смертю сина [PERSON] в розмірі 170 000 та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 1921 грн, а всього 171 921,00 грн. 14.05.2021 управлінням Державної казначейської служби України у Соборному районі м. Дніпра на виконання рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 квітня 2019 року стягнуто з рахунку позивача 170\~000 грн моральної шкоди а.с.12. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Тобто за наявності вини працівника юридичної особи у завданні шкоди фізичній особі, і в разі, якщо така шкода завдана під час виконання трудових (службових) обов`язків, така шкода має бути відшкодована працедавцем. За ст. 1191 ПК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до абз. З п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 14 від 29,12,92 р, "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками" право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на пред`явлення регресного позову. При цьому, строк позовної давності для звернення до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди становить 1 рік з дня її виявлення. Днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати роботодавцем певних сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на пред`явлення регресного позову. Право регресної вимоги Позивача до Відповідача виникло з 14.05.2021р., тобто з дати здійснення оплати суми боргу 171 921 грн. 00 коп. на платіжні реквізити [PERSON] . Згідно п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація з якою працівник перебуває у трудових відносних, а останній відповідає перед нею в порядку регресу. Відповідно до ч. 5 п. 6 та п. 11 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року N 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" визначено, що фізична чи юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконанні трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до такого працівника - фактичного завдавана шкоди - у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч. 1 ст. 1991 ЦК України). При цьому Постанова Пленуму Верховного Суду України N 14 від 29,12,92 р. "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками" визначає, що судовому розгляду підлягають: заяви власника підприємства або уповноваженого ним органу до працівника про відшкодування шкоди в розмірі, що перевищує середній місячний заробіток,- а також в розмірі, що не перевищує цей заробіток (перевищує, але законом встановлена відповідальність в межах середнього місячного заробітку), якщо відшкодування не може бути проведене за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу шляхом відрахування із заробітної плати (наприклад, у випадку припинення працівником трудових відносин з даним підприємством, у зв`язку із закінченням строку на видання розпорядження про відрахування). Відповідно до ч. 1, 2ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Згідно з вимогами ст. 132 КЗпП України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. В судовому засіданні встановлено, що вироком суду від 20.04.2018 було встановлено, що в результаті винних дій [PERSON] загинув працівник Квартирно-експлуатаційним відділом м. Дніпро [PERSON] . Внаслідок чого з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро рішенням суду були стягнуті грошові кошти в розмірі 171\~921,00 грн. У зв`язку з цим відповідачем підприємству було завдано матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача. Частина 1 статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2578,82 грн

Outcome: approved