Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Позов обґрунтовував тим, що позивач та відповідачка перебували в зареєстрованому шлюбі, який 13.04.2017 року рішенням суду розірвано. Від даного шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом від 22.04.2019 року, виданим Новоодеським районним судом Миколаївської області, з позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання дітей, в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 02.04.2019 року та до досягнення дітьми повноліття. [PERSON] зазначив, що з 2019 року він проживає з іншою жінкою [PERSON] (без реєстрації шлюбу) та в них народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Крім того до складу їх сім`ї входять діти від попереднього шлюбу [PERSON] : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що працює неофіційно, його дохід є єдиним для сім`ї, теперішня дружина не працює, оскільки доглядає за дітьми, у зв`язку із чим у позивача утворилася заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 76995,00 грн., яку позивач не в змозі погасити та в подальшому сплачувати розмір аліментів, що визначений рішенням суду, у зв`язку із скрутним матеріальним становищем, а тому просив про зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього за судовим наказом, з 1/3 доходу (заробітку) до 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину. Позивач у судове засідання не з`явився, але надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив про їх задоволення та про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, але надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] не визнала, просила про відмову в задоволенні позову та про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до\~ч.\~2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 13.04.2017 року, рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області, по справі № 482/411/17, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . 22.04.2019 року Новоодеським районним судом Миколаївської області, по справ № 482/593/19, видано судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку ( доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 02.04.2019 року та до досягнення повноліття сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до довідки Бузького старостинського округу Сухоєланецької сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 06.04.2023 року, [PERSON] зареєстрований і проживає в [ADDRESS] , і має наступний склад сім`ї: донька [PERSON] , 2021 року народження. Відповідно до інформації та розрахунку заборгованості Новоодеського відділу державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 11.04.2023 року, заборгованість [PERSON] за судовим наказом № 482/593/19 від 22.04.2019 року, складає 76995,00 грн. За змістом частини першої статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В той же час ч. 3 ст. 181 СК України передбачено, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний висновок міститься в правовій позиції Верховного Суду України в постанові від 05.02.2014 року по справі № 143 цс 13. Таким чином, із позовом про зміну розміру аліментів до суду може звернутися як боржник так і стягувач аліментів, а от із позовом про зміну способу стягнення аліментів, лише сторона, на користь якої такі аліменти стягуються. [PERSON] у своєму позові просить про зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього за судовим наказом, з 1/3 доходу (заробітку) до 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину, що по своїй суті є не зменшенням розміру аліментів (частки від доходу (заробітку), а зміною способу стягнення аліментів, тобто з частки від доходу (заробітку) на тверду грошову суму, якою є відсоток від прожиткового мінімуму, у зв`язку з чим позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки в силу ч. 3 ст. 181 СК України, він позбавлений можливості звертатися до суду із позовними вимогами про зміну способу стягненя аліментів.

Outcome: dismissed