Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 25.04.2014 року між нею і відповідачем, був укладений шлюб, який зареєстрований Виконкомом Михайлівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, актовий запис №1. Сторони у справі мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з позивачем. Спільне життя між сторонами у справі не склалося. З квітня 2023 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, їхні відносини остаточно припинилися, сім`я розпалася остаточно. В своїй позовній заяві, позивач висловлює своє тверде рішення розірвати шлюб у зв`язку з неможливістю подальшого спільного проживання через різні погляди на подружнє життя, родинні цінності, відсутність взаєморозуміння з багатьох питань. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення. На теперішній час їхній шлюб носить лише формальний характер, примирення між ними неможливе, у зв`язку з чим виникла необхідність юридично оформити розірвання шлюбу. На цей час між сторонами відсутні спірні питання стосовно участі у вихованні та утриманні дітей. Спору про поділ спільного майна подружжя між сторогнами не існує. Дана заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі обох з подружжя. Розірванням шлюбу не буде порушено їхні особисті та майнові права. Позивач у справі, просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, строк для примирення не надавати. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову дана справа, відповідно до ч.4 ст.274 ЦПК України, підпадає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач також просить суд розглянути справу без його участі, проти позову про розірвання шлюбу з [PERSON] не заперечує. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу № 7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.1 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, при розірванні шлюбу особа, яка змінила прізвище при державній реєстрації шлюбу, визначає для себе чи далі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. Позивач зазначила у позовній заяві про бажання після розірвання шлюбу повернути їй дошлюбне прізвище " [PERSON] ". Оскільки позивач виявила бажання розірвати шлюб та не має наміру більше зберігати родину, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами. Як визначено ч.2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони у справі перебувають у шлюбі з 25.04.2014 року, який зареєстрований Виконкомом Михайлівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, актовий запис №1. Сторони у справі від даного шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з позивачем. Окрім того, судом встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, вони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, позивачка не бажає зберігати сім`ю за умов, які склалися між ними. За нормами ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позивач просить шлюб розірвати, не бажає миритися з відповідачем, наполягає на розірванні шлюбу, що вбачається з її позовної заяви. Таким чином, судом встановлено відсутність вільної згоди позивача перебувати в шлюбі з відповідачем. Відповідач проти позову про розірвання шлюбу з [PERSON] не заперечує. Згідно з ч. 1 ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушення жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Приймаючи до уваги те, що позивач категорично заперечує проти примирення з відповідачем та не бажає відновлювати сімейні відносини, посилаючись на те, що між ними відношення погіршились до того рівня, що відновлення їх неможливе, суд вважає недоцільним надавати їм строк для примирення. У відповідності до ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, а також на те, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, позов необхідно задовольнити, а шлюб зареєстрований між сторонами у справі розірвати. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тобто, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1073,60 грн. сплаченого судового збору за вимогу про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved