Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-10 00:00:00

У квітні 2023 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований у Відділі державної реєстрації Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1688. В обґрунтування позовних вимог вказала, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Мають спільних синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З початку 2022 сімейні стосунки поступово погіршувались, зникло почуття любові та взаємна повага, що призвело до сварок та непорозумінь, а також фактичного припинення шлюбних відносин. У лютому 2022 позивач виїхала до Франції, діти залишаються проживати з батьком. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 19.05.2023 ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи 21.06.2023, копії ухвали надіслані сторонам. 10.07.2023 позивач подала через канцелярію суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. 10.07.2023 відповідач звернувся через канцелярію суду із заявою, в якій просить провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 04.11.2011 сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстрований Відділом державної реєстрації Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1688, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного проживання сторони мають синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач та відповідач зареєстровані за різними адресами проживання. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні справи суд виходить з наступного. В силу положень ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу (СК) України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Outcome: approved