Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-02 00:00:00

07 лютого 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до відповідача з вимогою про стягнення заборгованості у розмірі 13212,84 грн. за кредитним договором та витрат, понесених на сплату судового збору в сумі 2684,00 грн. Свої вимоги обґрунтував тим, що відповідач уклав з АТ КБ «ПриватБанк» договір № KRIMRX09650030 від 02.10.2006 року (далі Договір), згідно якого отримав кредит у розмірі 2198,90 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, шляхом надання відповідачу кредиту у розмірі, встановленому Договором. Відповідач не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями відповідно до Договору, яка станом на 11.01.2023 року становить 33227,89 грн. Однак, скориставшись своїм правом вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом,\~ просив суд стягнути з відповідача частину заборгованості за кредитом, яка станом на 11.01.2023 року становить 13212,84 грн., яка складається з: 12573,70 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 628,94 грн. заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 10,20 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, та судові витрати у розмірі 2684,00 грн. Ухвалою суду від 16 лютого 2023 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 16 березня 2023 року розгляд справи відкладено через неявку відповідача. 14 квітня 2023 року ухвалою суду позовну заяву було залишено без руху та надано відповідачу строк на виправлення недоліків. Ухвалою суду від 06 червня 2023 року розгляд справи відкладено через неявку відповідача. Представник позивача до суду не прибув, зазначивши в позовній заяві, що не заперечує проти розгляду справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, шляхом направлення поштової кореспонденції за зареєстрованим місцем проживання. Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача до суду не надходило. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 02.10.2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач АТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] був укладений кредитний договір № KRIMRX09650030 шляхом заповнення відповідної Анкети позичальника та Заяви позичальника, згідно якого [PERSON] отримав кредит у сумі 2198,90 грн. на строк 24 місяців з 02.10.2006 року по 01.20.2008 рік включно, з умовами сплати за користування кредиту відсотків у розмірі 1.0 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 48,38 грн. та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 199,90 грн. Для виконання зобов`язань Банк відкрив позичальнику рахунок для зарахування коштів, направлених на погашення заборгованості, кредитний рахунок, рахунок по відсотках, рахунок для обліку винагороди, а позичальник зобов`язався повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до Заяви та Умов і доручив Банку, без додаткового узгодження, перерахувати кредитні кошти в день надання кредиту на поточний рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка) (Стандарт), Тарифами складаю між ним і Банком кредитний договір. Вказаний кредитний договір містить підпис позичальника - [PERSON] (а.с. 8). До матеріалів справи долучено Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), де зазначено також про відповідальність позичальника в разі порушення зобов`язань, передбачених Заявою та п.п. 3.2.2 Умов (Погашати кредит у порядку та строки відповідно до Заяви), 3.2.3. Умов (Сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до Заяви та п.п. 4.1, 4.2 Умов та Тарифів. Повну сплату відсотків здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту), а саме, позичальник зобов`язується сплатити Банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу (а.с. 12). Із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором № KRIMRX09650030 від 02.10.2006 року вбачається, що станом на 11.01.2023 року заборгованість [PERSON] по ньому складає 33227,89 грн., яка в свою чергу складається з наступного: 12573,70 грн.\~ загальний залишок заборгованості за процентами; 628,94 заборгованість з комісії; 20025,25 загальна сума нарахованої пені. Кредитодавець, скориставшись своїм правом вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом,\~змінив суму виниклої заборгованості, яка станом на 11.01.2023 року становить 13212,84 грн., та складається з: 12573,70 грн. загальний залишок заборгованості за процентами; 628,94 грн. заборгованість з комісії; 10,20 грн. загальна сума нарахованої пені (а.с. 5-7). Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (в редакції, що діяла на день виникнення спірних правовідносин) (далі ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.\~Позика \~ \~вважається \~ повернутою\~ \~в \~ момент\~ \~передання позикодавцеві\~речей,\~визначених родовими\~ознаками,\~або зарахування\~грошової суми,\~що позичалася,\~на його\~банківський рахунок. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2 статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Так, статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У відповідності до ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved