Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] про зміну способу стягнення і розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 29 серпня 2009 року сторони уклали шлюб, у них народились донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 липня 2011 року шлюб розірвано. Враховуючи те, що відповідач не брав участі в утриманні дитини рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 травня 2011 року вирішено стягувати із [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень щомісячно. Вказаний розмір аліментів в подальшому було збільшено до 1500 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку у відповідності до рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 квітня 2019 року. З часу ухвалення вказаного рішення по даний час змінились обставини та підстави, що послужили до його прийняття, у зв`язку із чим позивачка вважає за доцільне змінити спосіб стягнення аліментів на утримання дитини та відповідно і їх розмір. На даний час в порівнянні із часом збільшення розміру аліментів, донька [PERSON] подорослішала і відповідно збільшились витрати на її утримання. Окрім цього на даний час суттєво збільшились ціни на продукти харчування, одяг та інші блага, необхідні для нормального розвитку дитини. Також, на скільки відомо позивачці, відповідач працює за межами України, тому вона вважає за доцільне змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від доходу відповідача. З огляду на зазначене, [PERSON] просила змінити спосіб стягнення аліментів із [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , встановлений рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 квітня 2019 року, та стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частки доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 квітня 2023 року прийнято цивільну справу до провадження. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. 27 червня 2023 року позивачка подала суду заяву про додаткові обґрунтування позову, у яких вказала, що на даний час вона проводить лікування зору у доньки [PERSON] , у зв`язку із цим періодично проводиться курс вправ у офтальмолога для корекції зору та проводиться заміна окулярів. Також для лікування зубів та ясен донька періодично відвідує стоматолога. Окрім цього донька відвідує гурток по бісеру вишивки плетіння у приватного репетитора. Відвідування такого гуртка відповідає інтересам доньки, оскільки таке захоплення їй подобається та позитивно впливає на її всесторонній розвиток. Також, за бажанням доньки [PERSON] , нами було вирішено покращити її знання іноземних мов, тому вона відвідує репетитора із англійської мови, оскільки на даний час досконале знання іноземних мов сприяє працевлаштуванню, в тому числі за межами України. Таким чином на даний час, в порівнянні із часом початку стягнення аліментів у відповідності до рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 травня 2011 року в розмірі 1500 гривень, позивачкою затрачається значно більша сума коштів на утримання доньки, у зв`язку із чим виникає необхідність у зміні способу сплати аліментів та відповідно їх розміру. На даний час, у зв`язку із введенням воєнного стану на території України у позивачки зменшилось навантаження на роботі, що вплинуло на розмір її заробітної плати. Також на даний час у неї погіршився стан здоров`я, бо вона хворіє захворюванням щитовидної залози, тому частка її доходу витрачається на її лікування. Таким чином, розмір доходів позивачки та розмір аліментів, що стягуються на даний час із відповідача, не дають [PERSON] можливості належним чином утримувати доньку та в достатній мірі забезпечувати її нормальний розвиток. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала суду заяву, у якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Не заперечила щодо постановлення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином. На адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача, у якому останній пояснив, що підстав для зміни способу стягнення аліментів немає, вказав, що може платити 1700 грн аліментів. Разом з тим суд відхиляє вказаний відзив, оскільки у суду відсутня можливість встановити особу відправника. У позовній заяві [PERSON] вказує, що відповідач працює за межами України, а тому в суду є обґрунтовані сумніви в тому, що саме [PERSON] звернуся до суду із відзивом. Згідно ч. 4 ст. 23 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. У зв`язку з неявкою учасників справи, з підстав, передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ознайомившись із позовною заявою, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини справи. [INFO] у сім`ї [PERSON] та [PERSON] народилася дитина - дочка [PERSON] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16 червня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі№ 2-4837/11 від 05 липня 2011 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областіу справі № 607/2777/19 від 19 квітня 2019 року збільшено розмір аліментів та постановлено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] в сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки ПП «Люкс» № 110, виданої 23 лютого 2023 року, [PERSON] зареєстрована із донькою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Відповідно до ч.ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів. У відповідності до ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою ВР 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. В силу ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України). Згідно із частинами 1-3 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч. ч. 1, 2 184 СК України). Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно із пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до вимог статті 183 та статті 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статей 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Даний висновок міститься в правовій позиції Верховного Суду України в постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 143цс13. Згідно із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 152/100/18 право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Згідно із статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» прожитковий мінімум у 2019 році складав: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2 027 гривень, з 1 липня - 2 118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. За змістом статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» прожитковий мінімум у 2023 році для дітей віком від 6 до 18 років складає 2833,00 грн. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» та Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» - прожитковий мінімум на дитину відповідного віку з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів до часу подання позову до суду і на даний час суттєво зріс. Таким чином, підвищення гарантованого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку судом розглядається як інший випадок, передбачений законом, який вказує на зміну майнового стану дитини (зростання потреб і відповідне погіршення майнового стану у зв`язку з фактичним зменшенням питомої ваги аліментів у забезпеченні дитини). Також судом враховано наступні обставини: при постановленні рішення суду про стягнення аліментів (збільшення їх розміру) 19 квітня 2019 року судом не досліджувалось питання стану здоров`я позивачки [PERSON] , разом з тим вона хворіє захворюванням щитовидної залози; витрати на утримання доньки зросли у зв`язку із лікуванням її зору, відвідуванням гуртків; через введення в Україні воєнного стану у позивачки зменшився розмір доходу, що свідчить про погіршення її матеріального становища, а відтак позовні вимоги [PERSON] є підставними. Ухвалюючи рішення у даній справі, суд враховує те, що саме стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі). З урахуванням встановлених обставин, беручи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дітей, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд доходить до висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 квітня 2019 року у справі № 607/2777/19 та встановити новий спосіб - стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти необхідно стягувати з відповідача, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, оскільки позивачка звільнена від сплати судових витрат при звернені з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.

Outcome: approved