Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-05 00:00:00

06.09.2021 року Позивач звернувся до суду із вказаним позовом в інтересах малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги мотивував тим, що [PERSON] і [PERSON] є біологічними батьками чотирьох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . 25 липня 2020 року Петропавлівсько-Борщагівську сільську раду надійшло повідомлення про те, що малолітні діти ([PERSON]) перебувають без догляду на вулиці, їхня матір перебуває в стані алкогольного сп`яніння. У зв`язку з цим було прийнято рішення про негайне вилучення малолітніх дітей з сім`ї та складено відповідний акт Петропавлісько-Борщагівської сільської ради. 29 липня 2020 року Києво-Святошинською районною державною адміністрацією Київської області направлено клопотання до служби у справах дітей та сім`ї Київської обласної державної адміністрації про влаштування дітей у відповідний заклад. На підставі направлення служби у справах дітей та сім`ї Київської обласної державної адміністрації №67 від 29.07.2020 року малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зарахували до закладу Київський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Отчий дім» відповідно до наказу №57 від 31.07.2020 року. Де вони перебувають і на теперішній час. [INFO] у гр. [PERSON] та гр. [PERSON] народилася четверта дитина [PERSON] . 12 жовтня 2020 року надійшло повідомлення до Києво-Святошинської районної державної адміністрації від КНП КОР «Київська обласна дитяча лікарня» про дитину [PERSON] , [INFO] , яка постраждала від жорстокого поводження або стосовно якої існує загроза його вчинення. Дитина була доставлена поліцією з вулиці разом з матір`ю гр. [PERSON] , яка була в нетверезому стані. Відповідно до клопотання Служби у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 13.10.2020 року №2989, малолітня дитина [PERSON] була влаштована в комунальний заклад Київської обласної ради «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Боярка», де перебуває по теперішній час. Зазначає, що з моменту відібрання дітей із сім`ї, біологічні батьки гр. [PERSON] та гр. [PERSON] відвідували дітей в Київському обласному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Отчий дім» один раз, найменшу доньку, яка перебуває в КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Боярка» не відвідували жодного разу. Києво-Святошинською районною державною адміністрацією Київської області від 02.12.2020 року був підготовлений висновок до суду про відібрання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , від батьків - гр. [PERSON] та гр. [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав. Однак, позов до суду про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав не був поданий до суду у зв`язку з ліквідацією Києво-Святошинського району. Наказом №6 від 17.03.2021 службою у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області поставлено на облік малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] як таких, що перебувають у складних життєвих обставинах. Вказує, що Службою у справах дітей Борщагівської сільської ради з моменту створення протягом 2021 року проводились неодноразові бесіди з батьками щодо повернення дітей в сім`ю. Працівниками КЗ «Центр надання соціальних послуг Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області» проведено неодноразові обстеження умов проживання (15.04.2021 року; 02.06.2021 року; 17.06.2021 року; 07.07.2021 року) за адресою: [ADDRESS] . В ході всіх обстежень встановлено, що з моменту відібрання дітей, на даний час дітей повертати нікуди, так як для закінчення ремонту потрібно багато коштів та часу. Зазначає, що [PERSON] та [PERSON] належним чином не піклувались про дітей, ухилялись від виконання батьківських обов`язків, зокрема щодо належного утримання та піклування про дітей. У дітей відсутнє місце для проведення дозвілля, відсутнє належним чином обладнане місце для навчання, немає місця для сну і навіть чистої постільної білизни [PERSON] та [PERSON] не забезпечували належного харчування дітей, їх медичного обстеження і обслуговування. [PERSON] та [PERSON] не піклуються про здоров`я, моральний, фізичний, духовний розвиток своїх дітей, не цікавляться їх навчанням та підготовкою до самостійного життя, не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, ніякої участі в їх утриманні та вихованні не беруть, як цього вимагає ст. 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України), тобто ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 13.07.2021 було винесено питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та гр. [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та вирішено рекомендувати органу опіки та піклування підготувати та надати висновок до суду щодо визначення доцільності позбавлення батьківських прав. Рішенням Виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області затверджено висновок щодо визначення доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Також зазначає, що відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав, суд одночасно постановляє рішення про стягнення аліментів на дитину. На підставі викладеного, просив суд: позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] стосовно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . стягнути з [PERSON] , [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на особовий рахунок кожного з дітей, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення дітьми повноліття. зобов`язати орган опіки і піклування Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області у місячний строк з дня набрання рішенням суду законної сили відкрити у відділенні Державного ощадного банку України особистий рахунок на дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.01.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 15.08.2022 року на адресу суду від Відповідачів надійшло заперечення на позовну заяву, в якому [PERSON] заперечував про те, що [PERSON] неодноразово перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Також заперечував про те, що Службою у справах дітей Борщагівської сільської ради проводились виїзди та здійснювалась роз`яснювальна робота. Крім того, заперечував про те, що при огляді будинку було брудно та порушені санітарні норми. Вказує, що дані факти не підтверджені документально. Таким чином, стверджує, що Позивачем не доведено тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог. 15.08.2022 року та 25.08.2022 року на адресу суду надійшли зустрічні позови від [PERSON] та [PERSON] , в яких вони просили суд відмовити у задоволенні позову Виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області в інтересах малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав та прийняти рішення, яким зобов`язати Виконавчий комітет Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області повернути дітей, яких незаконно продовжують утримувати у дитячих будинка «Отчий дім та «Дім малютки». Прокольною ухвалою суду від 02.09.2022 року відмовлено у прийнятті зустрічного позову. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.09.2022 року закрито підготовче провадження у справі. Призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні, встановивши загальний порядок дослідження доказів. У судовому засіданні представник позивача просив суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні просив суд відмовити у позові. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні просила суд відмовити у позові. Суд, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази у їх сукупності, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з таких підстав. Судом встановлено, що16.11.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого 16.11.2012 року Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво- Святошинського району Київської області Серія [NUMBER] . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають четверо дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 05.12.2012 року Виконавчим комітетом Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Серія [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 20 жовтня 2014 року Виконавчим комітетом Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Серія [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 29.05.2017 року Виконавчим комітетом Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Серія [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 07 вересня 2020 року Виконавчим комітетом Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Серія [NUMBER] . 29 липня 2020 року Києво-Святошинською районною державною адміністрацією Київської області направлено клопотання до служби у справах дітей та сім`ї Київської обласної державної адміністрації про влаштування дітей у відповідний заклад, у зв`язку з тим, що 25.07.2020 року Петропавлівсько-Борщагівську сільську раду надійшло повідомлення про те, що малолітні діти ([PERSON]) перебувають без догляду на вулиці, їхня матір перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Вказаний факт підтверджується Актом Петропавлівсько- Борщагівської сільської ради про вилучення малолітніх дітей. Відповідно до направлення служби у справах дітей та сім`ї Київської обласної державної адміністрації №67 від 29.07.2020 року малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] як дітей, які потрапили у складні життєві обставини у зв`язку з неналежним виконанням батьків батьківських обов`язків було зараховано до закладу Київський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Отчий дім». Згідно з Наказом № 6 Служби у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області від 17 березня 2021 року поставлено на облік Служби у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , як дітей із сім`ї, яка опинилася у складних життєвих обставинах. Відповідно до клопотання Служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 13.10.2020 року №2989 звернулась до Департаменту охорони здоров`я Київської обласної державної адміністрації з проханням надати путівки до КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Боярка» на малолітню дитина [PERSON] , [INFO] . Дитина була доставлена поліцією з вулиці разом з матір`ю гр. [PERSON] , яка була в нетверезому стані КНП КОР «Київська обласна дитяча лікарня» повідомлення про дитину, яка постраждала від жорстокого поводження або стосовно якої існує загроза його вчинення. Згідно з Актами обстеження умов проживання від 15.04.2021 року; 02.06.2021 року; 17.06.2021 року; 07.07.2021 року)за адресою: [ADDRESS] . встановлено, що з моменту відібрання дітей, на даний час дітей повертати нікуди, так як для закінчення ремонту потрібно багато коштів та часу. У будинку антисанітарія - порушені всі санітарно-гігієнічні норми, брудно, підлога брудна, вікна не вимиті. Для виховання та розвитку дітей не створено ніяких умов. Рішенням Виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області затверджено висновок щодо визначення доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . У розрізі встановлених обставин у справі суд вважає за необхідне проаналізувати наступне законодавство та практику Верховного Суду. У принципі 2 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, проголошено, що дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. З огляду на принцип 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю. Зважаючи на положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Україною 27.02.1991, що набула чинності для України 27.09.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У ч. ч. 1, 3 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Україною 27.02.1991, що набула чинності для України 27.09.1991, визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до статті 18 цієї ж Конвенції, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 19 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Україною 27.02.1991, що набула чинності для України 27.09.1991, держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ч. 4 ст. 27 згаданої Конвенції держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як всередині Держави-учасниці, так і за кордоном. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини». Як визначено у п. 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 у справі «Хант проти України», між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (№ 2), від 27.11.1992, Серія A, N 250, ст. 35-36, п. 90), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Так, Європейський суд з прав людини ухвалив рішення у справі «Ілля Ляпін проти Росії» (заява (№ 70879/11), якщо батько не підтримує стосунки з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантоване Конвенцією. Пунктом 15 Постанови передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно зі ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з частиною другою ст. 155 Сімейного кодексу України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, виключними підставами позбавлення батьківських прав матері або батька є: не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують ї до жебракування та бродяжництва; засудженні за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. За частиною четвертою статті 164 Сімейного кодексу України, під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. У відповідності до частини першої статті 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30.03.2007 зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на і фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В пункті 18 постанови зазначено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків, з урахуванням її характеру, особи батька, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, й матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Виходячи зі змісту частини першої ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про ї здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 753/9433/17 у своїй постанові від 09.11.2020. Згідно з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 08.12.2021 у справі № 311/563/20, позбавлення батьківських прав батька чи матері, які, починаючи з моменту народження дитини, фактично самоусунулися (ухилилися) від її виховання, не піклувалися про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя тощо, відповідає найкращим інтересам дитини. У постанові від 29.09.2021 у справі № 459/3411/18 Верховний Суд підкреслив, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу права спілкуватися з дитиною, бачитися з нею, звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відмова батьків (усиновлювачів) від дитини є такою, що порушує її права та інтереси, тому ухиляння від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини є підставою для позбавлення батьківських прав і стягнення з батьків (усиновлювачів) аліментів на її утримання (постанова Верховного Суду від 23.06.2022 у справі № 175/1713/20). Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з ч.ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З огляду на встановлені обставини в розрізі проаналізованого судом законодавства та практики Верховного Суду, суд дійшов таких висновків. Так, зі встановлених судом обставин вбачається, що з боку відповідачів [PERSON] та [PERSON] , як батьків малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] має місце свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, залишення з батьками малолітніх дітей буде явно суперечити правам та інтересам останніх, так як відповідачі, навіть не кажучи вже про основні їхні батьківські обов`язки, не виявляють навіть мінімальної батьківської прихильності та елементарної турботи, що шкодить розвитку дітей та реалізації її прав. Отже, позбавлення відповідачів батьківських прав наразі, на думку суду, є єдиним можливим засобом забезпечення дітям спокійного життя та гармонічного виховання, як того вимагає ст. 150 СК України. Тобто, так як судом було встановлено, що відповідачі свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання дітей, є підстави відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України для позбавлення його батьківських прав. Тому, враховуючи свідоме систематичне небажання батьків виконувати батьківські обов`язки щодо участі у вихованні малолітніх дітей, їхнього матеріальному забезпеченні, духовному зростанні, взагалі будь-якої участі у житті дітей, що повністю узгоджується із зібраними у справі доказами, до відповідачів слід застосувати такий крайній захід як позбавлення батьківських прав, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. При цьому, застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, відповідачі мають право бути поновленим у батьківських правах відносно своєї дитини відповідно до положень ст.169 СК України. Що стосується вимоги Позивача про зобов`язання органу опіки і піклування Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області у місячний строк з дня набрання рішенням суду законної сили відкрити у відділенні Державного ощадного банку України особистий рахунок на дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , то суд зазначає таке. Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до п. 1.3 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26.05.1999 № 34/166/131/88, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.06.1999 за № 387/3680, органами, які приймають рішення щодо опіки і піклування, є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі комітети міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Таким чином, суд не має права зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом можуть здійснюватися лише відповідною посадовою особою місцевої влади. Водночас, суд вважає за необхідне відмовити задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідачів аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на особовий рахунок кожного з дітей, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення дітьми повноліття, оскільки Позивачем на не надано суду реквізитів особового рахунку для дітей. Згідно зі ст. 141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 567,5 грн з кожного. Враховуючи вищевикладене та правові висновки Верховного Суду,

Outcome: partial