Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить: стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 березня 2023 року і продовжувати до досягнення [PERSON] повноліття; стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на своє утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 01 березня 2023 року і до досягнення неповнолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тобто до [INFO] включно. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 20 червня 2021 року. [INFO] у них народилася дитина, [PERSON] . Протягом останнього часу стосунки з чоловіком розлагодилися, зникло взаємопорозуміння та взаємоповага, почали часто відбуватися сварки. У зв`язку з цим проживають окремо. Фактично сім`я припинила своє існування. На даний час позивачка з дитиною проживає у матері за адресою: [ADDRESS] . Відповідач за останній рік надав на потреби сім`ї, в тому числі дитини грошові кошти в сумі 4\~975 грн. Позивач вважає, що відповідач і в подальшому буде ухилятися від обов`язку щодо утримання дитини та надавати допомогу на потреби сім`ї. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, та пояснила, що жодних доходів крім державної допомоги на дитину не отримує. Відповідач після народження дитини залишив сім`ю та поїхав до м.Києва, де проживає у найманій квартирі. Останній працює у м.Києві у метрополітені, отримує заробітну плату більш ніж 20\~000 гривень. При цьому він взагалі не надає матеріальної допомоги для сім`ї та дитини. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач ухиляється від обов`язку щодо утримання дитини і матері. Жодної допомоги не надає. Позивачка не може працювати, оскільки доглядає за дитиною. Тому просить задовольнити позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності та відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги визнає частково та просить суд стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3\~500 гривень. Обґрунтовуючи свої вимоги, відповідач у відзиві зазначив, що готовий утримувати свою дочку, в тому числі і сплачувати аліменти. Вважає, що стягнення з його аліментів в розмірі 3\~500 гривень буде достатньо для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Позов в частині стягнення аліментів на утримання позивачки вважає необґрунтованим, оскільки працюючи в м.Києві, він віддавав останній майже всі зароблені кошти. Крім цього, остання як до, так і після народження дитини працювала та отримувала дохід, в тому числі від репетиторства, уроки англійської мови онлайн (ймовірно неофіційний дохід). Заслухавши позивача, представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини на своє утримання підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. У судовому засіданні було встановлено, що 20 червня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Остерської міської ради Козелецького району Чернігівської області. [INFO] у них народилася дитина, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Остерської міської ради Козелецького району Чернігівської області. Відповідно до довідки Остерської міської ради №1123 від 01.05.2023, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , та має склад сім`ї: мати [PERSON] , брат [PERSON] та донька [PERSON] . Дитина постійно проживає з матір`ю. За ствердженням позивача відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання спільної дитини не надає. На даний час не має змоги працювати, тому позивач звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання дитини та на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України,судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно з ч.1ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Також статтею 180 Сімейного кодексу\~України (далі - СК України) визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3статті 181\~СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року, внесено зміни до ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України та визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України\~від 27лютого\~1991року\~№789-ХІІ та набула чинності для України27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 192\~СК України вказує, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 182\~СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.\~8\~ЗУ «Про\~охорону дитинства»\~від 26.04.2001\~року №\~2402-ІІІ - кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З урахуванням наведеного, виходячи з того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, з огляду на інтереси дитини, з точки зору стабільності врегулювання правовідносин між сторонами, підходячи системно до даної ситуації, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини в розмірі частини заробітку (доходу) необхідно задовольнити. При визначенні розміру аліментів судом враховано, що відповідач є особою працездатного віку. При цьому суд також враховує те, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дітей і відповідач має обов`язок брати участь в утриманні своєї дитини. Крім того, суд роз`яснює, що у разі зміни матеріального чи сімейного стану платника аліментів одержувач аліментів, рівно як і платник аліментів вправі в порядку ст.\~192\~СК України звернутися до суду з позовом відповідно про збільшення чи зменшення розміру аліментів. Питання утримання дружини батьком дитини врегульовано нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною 3 років. Частина 4 ст.\~84\~СК України визначає право на утримання вагітної дружини, а також дружини, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За правилами ч. 1 ст.\~80\~СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Отже, для призначення судом утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років від чоловіка - батька дитини, суд має дослідити, чи проживає з позивачем дитина, матеріальне становище дружини, з якою проживає дитина, правового значення не має, а вирішальним є наявність у чоловіка - батька дитини можливості надавати матеріальну допомогу дружині. При цьому наявність у матері дитини, з якою остання проживає будь-якого доходу, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки незалежно від свого доходу, вона отримує право на утриманні від батька дитини, якщо він має можливість надавати таку допомогу. Положеннями ч.1 ст.\~75\~СК України визначено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи те, що дитина проживає разом з позивачем, а також те, що вона потребує догляду, суд погоджується з доводами позивача, що у неї виникло право на отримання аліментів від відповідача на утримання, починаючи з подання позову до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. Покладаючи на відповідача обов`язок зі сплати аліментів на користь позивача, суд, при визначенні розміру аліментів на утримання дружини, що підлягає стягненню з відповідача, має встановити та врахувати обставини, що мають значення по справі, в тому числі й те, чи має можливість відповідач сплачувати аліменти у визначеному розмірі. Аналізуючи зібрані у справі докази та встановлені судом обставини, суд дійшов до переконання, що відповідач є особою працездатного віку, а тому в змозі утримувати матеріально як дитину, так і дружину, з якою проживає їх спільна дитина. Тому суд приходить до висновку про часткове задоволення вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/6 частки доходу платника аліментів, що відповідатиме принципу розумності та справедливості. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Зважаючи на положення ч.6 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 1073 грн. 60 коп., оскільки позивач при зверненні до суду з даним позовом звільнена від сплати судового збору. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: partial