Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-28 00:00:00

19 січня 2023 року [PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із позовом до [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, відповідно до якої просить позбавити батьківських прав [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП : [NUMBER] ) відносно малолітньої доньки [PERSON] ( [INFO] ) та стягнути з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП : [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , паспорт серії [NUMBER] ) аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] ( [INFO] ) в розмірі 1416,50 гривень на місяць, починаючи з дня подання позовної заяви, тобто з 19.01.2023 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що [INFO] у сторін, які не перебували в зареєстрованому шлюбі , народилася донька - [PERSON] . Після народження сторони разом з донькою деякий час проживали однією сім`єю. У 2015 році [PERSON] пішла з родини та почала проживали окремо, їх спільна донька залишилася проживати з ним. Починаючи з 2015 року відповідач не підтримує стосунків з дитиною, не цікавиться її життям, здоров`ям, навчанням, повністю викресливши дитину зі свого життя. З огляду на те, що відповідачка не приймає будь-якої участі у житті та вихованні дитини, не цікавиться нею, позивач змушений сам виховувати доньку та нести витрати на її утримання. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 02 березня 2023 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 06.04.2023. 06.04.2023 у зв`язку з неявкою у підготовче засідання відповідача та третьої особи розгляд справи було відкладено на 04 травня 2023 року. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04 травня 2023 року закрито підготовче засідання у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 15 червня 2023 року. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12 червня 2023 року задоволено клопотання [PERSON] про здійснення допиту свідка [PERSON] в режимі відеоконференції та постановлено судове засідання , призначене на 15 червня 2023 року, проводити у режимі відеоконференції. 15 червня 2023 року у судовому засіданні було задоволено клопотання [PERSON] про залучення до матеріалів справи оригіналу висновку органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 01.02.2023 № 01-11/56/1вих та клопотання про допит свідків, було допитано доньку [PERSON] - [PERSON] , яка не заперечувала щодо позбавлення її матері батьківських прав та оголошено по справі перерву до 29.06.2023 року. У судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст. ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді. Представник третьої особи - Чернюк С. подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що [PERSON] на протязі багатьох років проживає разом зі своєю донькою [PERSON] . Відповідач [PERSON] більше п`яти років дитиною не цікавиться, у її вихованні участі не приймає. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона працює конс`єржем у будинку, де проживає позивач. [PERSON] не знає і ніколи не бачила [PERSON] , оскільки [PERSON] проживає тільки з донькою. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що [PERSON] виховує доньку один, без матері. Крім того , зазначила, що [PERSON] вона ніколи не бачила та їй відомо, що вона покинула доньку багато років тому, у її вихованні участі не приймає та не цікавиться її долею. Суд, вислухавши пояснення позивача, допитавши малолітню [PERSON] , свідків, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] у батьків [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , про що Третім Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції було складено актовий запис №361 від 28.04.2011, про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Відповідно до довідки № К7-146926-ф/л від 22.09.2022 року , виданої Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради 25.09.2021року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Згідно довідки № К7-146947-ф/л від 22.09.2022, виданої Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради 25.09.2021 [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). З довідки Одеської загальноосвітньої школи № 56 І-ІІІ ступенів від 07.10.2022 № 725 вбачається, що [PERSON] навчається в 6-Г класі Одеської загальноосвітньої школи № 56 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області(а.с. 9). З характеристики Одеської загальноосвітньої школи № 56 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області вбачається, що батько, [PERSON] , відповідально ставиться до виховання та навчання дитини, підтримує постійний зв`язок зі школою та класним керівником, відвідує батьківські збори. Мати, [PERSON] , контакту зі школою і класним керівником не підтримує (а.с. 10). [PERSON] укладено декларацію № 001-0Е08-65А0 з лікарем педіатром КНП "Дитяча міська поліклініка № 4" Одеської міської ради [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до характеристики , наданої [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , засвідченою виконуючим директором ОСББ "Пальміра" [PERSON], за період проживання у квартирі [ADDRESS] [PERSON] зарекомендував себе як ввічливий і порядний громадянин, дбайливий батько. Проживає з донькою [PERSON] , [INFO] . Донька завжди доглянута, ввічлива і дуже вихована, займається спортом та дуже добре вчиться. Мати дитини не бачила вже багато років (а.с. 12). Відповідно до характеристики наданої [PERSON] , яка працює за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] проявив себе виключно з позитивного боку. За період проживання скарг не було. Він проживає разом з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] . За весь час [PERSON] зарекомендував себе як зразковий громадянин та батько. Дуже привітливий, донька завжди доглянути, ввічлива і дуже вихована дівчина. Добре вчиться та займається спортом (а.с. 13). Відповідно до характеристики, наданої [PERSON] , з [PERSON] вона знайома більше 30 років. За весь час охарактеризував себе як вихований, ввічливий чоловік та уважний і дбайливий батько. Також вона знає, що він проживає зі своєю донькою [PERSON] , яка завжди доглянута, вихована і дуже активна дівчинка. Мати [PERSON] вона давно не бачила, вихованням доньки займається тільки батько приблизно з 4 років. В квартирі де проживає [PERSON] з донькою завжди прибрано, достатньо їжі, дівчина завжди гарно одягнена. Також вона професійно займається фігурним катанням і дуже любить свого батька (а.с. 14). Відповідно до характеристики, наданої [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , засвідченою виконуючим директором ОСББ "Пальміра" [PERSON], за період проживання у квартирі [ADDRESS] [PERSON] зарекомендував себе як ввічливий і порядний громадянин, дбайливий батько. проживає з донькою [PERSON] , [INFO] . Донька завжди доглянута, ввічлива і дуже вихована, займається спортом та дуже добре вчиться. Мати дитини не бачила вже багато років (а.с. 15). Згідно заяви, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Токарською Т. В. 19.09.2022, зареєстрованої в реєстрі за № 1360 [PERSON] , [INFO] , не заперечує проти позбавлення її батьківських прав по відношенню до її дочки - [PERSON] , [INFO] (а.с. 16). Згідно висновку органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 01-11/56/1вих від 01.02.2023 вирішив вважати доцільним позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.51-55). Відповідно до частини першої статті 19 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. За положеннями частин першої, другої, статті 27 цієї Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, в якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, §100, ЄСПЛ, від 16.07.2015). Згідно зі статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частини восьмої статті 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (пункт 2 частини першої статті 164 СК України). Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 753/9433/17 у своїй постанові від 09.11.2020. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо і лише за наявності вини у їхніх діях. Висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав стосовно малолітньої дочки не є обов`язковим для суду (частини 5, 6 ст. 19 СК України), від його висновку суд має право мотивовано відступити, такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом (постанова Верховного Суду від 06.05.2020 у справі № 753/2025/19). Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. З огляду на ч. ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Згідно з ч. 2 ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав не звільняє від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з частиною першою статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частини першої статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З огляду на ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності з приписами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно з ч. ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням встановлених судом обставин у справі, проаналізованих правових норм та практики Верховного Суду суд приходить до наступних висновків. Так, зі встановлених судом обставин вбачається, що з боку відповідача, як матері має місце свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, остання ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, дитину не відвідує, не цікавиться її життям та розвитком не забезпечує необхідне харчування, медичним доглядом, не спілкується з дитиною, не надає дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі і не може бути для дитини прикладом та авторитетом, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини. Відповідач не розуміє батьківського обов`язку, не виявляє ніяких батьківських почуттів, не займалась та не займається вихованням та утриманням доньки, не замислюється про долю дитини, її майбутнє. Отже, позбавлення відповідача батьківських прав на даний момент, на думку суду, є єдиним можливим засобом забезпечення дитині спокійного життя та гармонічного виховання, як того вимагає ст. 150 СК України. Так як судом було встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, а тому є підстави відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України для позбавлення її батьківських прав. Таким чином, враховуючи свідоме систематичне небажання матері виконувати батьківські обов`язки щодо участі у вихованні доньки, її матеріальному забезпеченні, духовному зростанні, взагалі будь-якої участі у житті дитини за останній час, що повністю узгоджується із зібраними у справі доказами, до відповідача слід застосувати таких крайній захід як позбавлення батьківських прав, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. При цьому, застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, вона має право бути поновленою у батьківських правах відносно своєї дитини відповідно до положень ст.169 СК України. Разом з тим, позбавляючи відповідача батьківських прав, суд вважає за необхідне в порядку ч. 2 ст. 193 СК України стягнути з неї аліменти на утримання дитини [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, зважаючи на обов`язок обох батьків щодо належного матеріального забезпечення дітей, виходячи із принципу диспозитивності цивільного процесу, засад розумності та справедливості, зважаючи на те, що відповідач за віком є працездатною, відомостей про наявність на її утриманні інших осіб матеріали справи не містять, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1416,50 гривень на місяць, починаючи з дня подання позовної заяви, тобто з 19.01.2023 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved