Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-02 00:00:00

04.02.2020 р. [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] , третя особа Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради, про визначення місця проживання дитини з матір`ю та стягнення аліментів у розмірі 1/4 доходу відповідача щомісячно. В обгрунтування вимог позивачка вказала на те, що з відповідачем виникли непорозуміння з приводу утримання дитини, яка проживає з нею, а відповідач належним чином свій обов`язок по утриманню дитини не виконує, хоча отримує дохід, є фізичною особою -підприємцем. Також між сторонами відсутня домовленість про оформлення у встановленому законодавством України порядку місця проживання дитини, тоді як така невизначеність шкодить дитині, створює можливість для маніпуляцій. 21.10.2020 р. відповідач [PERSON] звернувся з зустрічним позовом до [PERSON] , третя особа Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради, про визначення місця проживання дитини з батьком. В обгрунтування вимог він зазначив, що останні три роки син проживає з ним та налаштований проживати і далі, а позивачка має безперешкодну можливість спілкуватися та приймати участь у вихованні дитини. Син навчається у школі, відповідач разом з цивільною дружиною за ним доглядають, допомагають у навчанні. Крім того, йому допомагають і його батьки- бабуся і дідусь [PERSON] . Відповідач здійснює підприємницьку діяльність, має постійне місце роботи та самостійний дохід, має можливість забезпечувати сину належні умови проживання для виховання та розвитку. Квартира в якій вони живуть облаштована окремою кімнатою для дитини. Син забезпечений одягом, належним харчуванням, іграшками, книжками, відвідував спортивну секцію до введення в Україні карантину. Відповідач заперечуючи проти позову [PERSON] зазначив, що позивачка не вказала відомості про її роботу, самостійний дохід, належність квартири, аморальну поведінку за місцем проживання та зловживання спиртними напоями і не надала жодного належного та допустимого доказу про можливість проживання дитини з нею. Позивачка не приймає постійної систематичної участі у вихованні [PERSON] під час його перебування у дитячому садку та під час навчання у школі. За місцем проживання позивачка характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, та своєю аморальною поведінкою може зашкодити дитині. 19.01.2021 року позивачка надала відзив на зустрічний позов, за змістом якого заперечувала проти зустрічного позову та вказала на те, що доводи відповідача щодо характеризуючих даних на неї є припущенням, доказів цього він не надає. Батько самовільно визначив місце проживання сина та за певний період часу впливає на нього, враховуючи вік дитини маніпулює його психікою, з метою налаштування проти матері. Неодноразово чинилася фізична перешкода у спілкуванні з дитиною як зі сторони відповідача так і зі сторони його батька. Крім того, позивачка звертала увагу на те, що висновок органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації був складений за адресою: [ADDRESS] , тоді як дитина фактично проживає в с.Сухий Лиман Овідіопольського району Одеської області, там де навчається в Сухолиманській початковій школі. Висновок грунтується на припущеннях. 28.02.2020р. відкрито провадження у справі. 21.10.2020р. судом прийнято зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом 06.09.2021р. у справі закрито підготовче провадження та призначено розгляд по суті. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та заперечував проти зустрічного позову. Раніше в засіданні позивачка підтримала свій позов та вказувала на те, що до 2019 року син проживав разом з нею. В теперішній час відповідач не дає можливості бачитися з дитиною, тому вона спілкувалася з сином лише у школі. Фактично дитина знаходилася з дідусем та бабусею, а не з батьком. Вона працює барменом в нічному клубі та отримує дохід Представник відповідача заперечувала проти вимог [PERSON] . Раніше в засіданні відповідач підтримав зустрічний позов та зазначив, що у нього з позивачкою була домовленість про почергове проживання сина. В присутності дитини вона вживала алкоголь і палила цигарки. Позивачка два місяці не давала сина. Він постійно йому телефонував. А коли він в черговий раз телефонував, син плакав та просив забрати його. З січня 2018 року дитина проживає з ним. Він працює підприємцем, отримує стабільний дохід, квартира має належні умови для проживання та розвитку сина. Представник третьої особи - Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування також не з`явився в судове засідання, надав суду клопотання про приєднання до матеріалів справи висновку щодо вирішення спору, а також просить слухати справу у їх відсутності та прийняти рішення з урахуванням інтересів дитини. Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] необхідно задовольнити. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим 17.03.2014 року відділом ДРАЦС у м.Одесі реєстраційної служби ОМУЮ, серія [NUMBER] . 04.10.2016 року шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Малиновського районного суду м.Одеси . Позивачка проживає без реєстрації в квартирі [ADDRESS] . Відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] і на час подання зустрічного позову за вказаною адресою проживання. Він зареєстрований фізичною особою -підприємцем., отримує доходи. З 15.05.2022 року відповідач разом з сином виїхав за кордон, проживає в Хорватії, що підтверджується відміткою в паспорті громадянина України для виїзду за кордон [NUMBER] . Згідно з довідкою директора Сухолиманської школи -заклад освіти І ступеня Овідіопольського району Одеської області та класного керівника, виданої 20.10.2020 року, до школи дитину приводили батько та дідусь. Дитина охайна, доглянута. Регулярно відвідує заняття. Батько, дідусь, бабуся постійно цікавляться його успішністю. Мати вперше відвідала школу наприкінці вересня 2020 р., спілкувалася декілька разів під час перерв між уроками, звернулася до класного керівника щоб дізнатися про успішність сина. Як вбачається з довідки Сухолиманської школи -заклад освіти І ступеня Овідіопольського району Одеської області станом на 23.12.2020 року [PERSON] дійсно навчався в даній школі в 1-а класі. Центром соціальних служб 14.09.1921 р складено результати психоемоційного стану дитини [PERSON] за заявами батьків, та за їх змістом зазначено, що із методики «Малюнок сім`ї» виявлено, що образ сім`ї хлопчик сприймає як «тато, мама [PERSON] і він». Образ біологічної матері, [PERSON] , присутній у свідомості дитини, але викликає негативні емоції. Внаслідок чого спостерігається підвищений рівень тривоги. Психотравмуючою ситуацією для дитини є те, що мати палила цигарки і вживала спиртні напої в його присутності, про що [PERSON] постійно говорить. На питання психолога про зустрічі з матір`ю, відповів за умови, що вона буде нормальною, не буде пити і курити. На питання з ким би хотів жити , відповів - з батьком. Батько має вплив на сина та його думку. На деякі питання хлопчик відповідав заздалегіть вивченими фразами, які йому підготував батько. У дитини спостерігаються застрягання на старих ситуаціях та образах. Із методики «Незакінченні речення» видно, що [PERSON] має захисні механізми від стресових ситуацій. Методика дослідження самооцінки Дембо-Рубінштейн відображає високу впевненість у собі, високий рівень самооцінки. [PERSON] проживає з дідусем і бабусею, майже увесь свій час. Вони його водять до школи , роблять з ним уроки, проводять своє дозвілля. Батько забирає дитину до себе у вільний час. Допитаний в суді свідок [PERSON] , батько відповідача та дідусь [PERSON] , повідомив, що матір дитини постійно була на роботі, часто вживала алкоголь, після розлучення онук проживав з бабусею. Він його влаштував до школи і забирав зі школи, на той час жив з ними. Позивачка не забирала його до себе додому. Батько працював шеф-поваром до пізнього часу, забирав онука на вихідних, а коли зробив ремонт в квартирі син вже знаходився з ним Свідок [PERSON] яка є класним керівником [PERSON] повідомила, що під час відвідування школи, матір приходила до сина, була в адекватному стані, він з радістю спілкувався з нею. Дитину зі школи забирали або бабуся, або дідусь, батько майже не забирав його. Зі слів дитини бачився з батьком на вихідних. Хлопчик на теперішній час знаходиться за кордоном, навчається в навчальному закладі Хорватії, а з його школою онлайн заняття, хоча жодного разу його онлайн не бачила, спілкування відбувається з новою дружиною батька. Свідок [PERSON] є сусідкою відповідача, з 2012 року проживає в будинку, повідомила, що бачила дитину з бабусею, [PERSON] був завжди доглянутий. Вона ніколи не бачила щоб позивачка гуляла з сином. Свідок [PERSON] вказувала на те, що відповідача знає з дитинства. [PERSON] бачила лише з батьком, дідусем та бабусею. Вона бувала в квартирі, для дитини створено усі належні умови. Згідно з висновком Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 10.04.2020 року №1883/01-20 орган опіки та піклування вважає доцільним визначити місце проживання малолітнього [PERSON] за місцем проживання батька, за умови безперешкодного спілкування матері з дитиною. Згідно з нормами ч.6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Підстав для сумніву у достовірності висновку спеціалістів, його компетентності або об`єктивності у суду не має. Згідно зі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження. Відповідно до ст.3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Статтею 151 СК України визначено переважне право батьків перед іншими особами на особисте виховання дитини. Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї. Так, у статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. №789-XII,ч.7 ст.7 СК України закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У пункті 1 ст. 9 Конвенції про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, проголошено правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Відповідно до вимог ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. За нормами ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до вимог ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або у відповідних випадках законні опікуни, несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Дитині, для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння також в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється забезпеченню інтересів дитини (ст. 3 Конвенції про права дитини). При визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, в найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки з сім`єю, окрім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або явно дисфункціональна; і по-друге, в найкращих інтересах дитини забезпечити її розвиток в безпечному, надійному і стабільному середовищі та в середовищі, що не є дисфункціональним (справа «Мамчур проти України»). Нормами ч.1 ст.13 ЦПК закріплено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оцінивши надані докази в сукупності, а також виходячи із бажання самої дитини з`ясованого за результатами психоемоційного стану складеного Центром соціальних служб, суд дійшов висновку, що вимога [PERSON] за зустрічним позовом є обґрунтованою, є законні підстави для визначення місця проживання сина разом із батьком, оскільки ним створені всі умови для його виховання та гармонійного розвитку його особистості в умовах любові. Тоді як позивачкою не надано доказів, які б вказували на забезпечення дитини належними умовами для проживання.

Outcome: approved