Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-06 00:00:00

22.11.2022р. [PERSON] подав заяву про ухвалення додаткового рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати, а саме витрати [PERSON] на оплату професійної правничої допомоги адвоката у зв`язку із розглядом даної справи у розмірі 22 656,00 грн. Згідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Дослідивши матеріали заяви, встановив наступне. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17.02.2022 року у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу та відсотків- відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 02.08.2022р. вказане рішення суду - залишено без змін. Додатковою постановою Київського апеляційного суду від 20.09.2022р. заяву представника [PERSON] - адвоката Заверухи І.Л. про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] витрати на правничу допомогу у сумі 5 000,00 грн. У задоволенні іншої частини вимог відмовлено. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25.10.2022р. заяву [PERSON] про ухвалення додаткового рішення у справі №753/19977/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу та відсотків - залишити без розгляду/т.2, а.с. 89/. Постановою Київського апеляційного суду від 07.06.2023р. ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 25.10.2022р. скасовано, справу за заявою [PERSON] про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції/т.2, а.с.160-166/. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Водночас, в силу вимог ч.4 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 5, 6 зазначеної статті передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Як вбачається з матеріалів справи, між [PERSON] та адвокатом АО «ЛоуКо-Партнерс» (виконавець) 16.08. 2021 року укладено договір №16-08/2021 про надання правничої допомоги, яким визначено, що для надання правової допомоги клієнту та з метою здійснення захисту клієнта і представництва інтересів клієнта виконавець АО «ЛоуКо-Партнерс» призначає здійснювати всі необхідні дії, пов`язані з виконанням умов цього договору адвоката Заверуху І.Л. та адвоката Вітка О.Ю. /т.1, а.с. 163-169/. Згідно п.3.1.1 договору за надання послуг правової (правничої) допомоги під час розгляду в суді однієї (першої або апеляційної або касаційної) інстанції до винесення судового рішення, яким закінчується розгляд справи у відповідній інстанції клієнт сплачує на умовах попередньої оплати виконавцю фіксований гонорар, що становить 20 000,00 грн. без ПДВ за кожну судову справу у кожній відповідній інстанції. Відповідно до акту передачі -приймання послуг від 07.06.2022р. виконавець надав клієнту належним чином та у повному обсязі, а клієнт прийняв надані виконавцем наступні послуги та правову допомогу: професійна правнича допомога адвоката у суді першої інстанції по цивільній справі № 753/19977/20 за період з 16.08.2021- 07.06.2022 у розмірі 20 000,00 грн., представництво та захист у судовому засіданні 29.09.2021р. в Дарницькому районному суді м. Києва по цивільній справі № 753/19977/20 у розмірі 2 656,00 грн. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] було здійснено 25.08.2021р. передоплату гонорару у розмірі 10 000,00 грн. та 01.10.2021р. у розмірі 12 656,00 грн./т.2, а.с.63/. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вищезазначеного, суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 22 656,00 грн., оскільки вони є обгрунтованими та підтвердженими належними доказами. На підставі викладеного та

Outcome: approved