Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «ПРОСТО-Страхування», [PERSON] , в якому просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «ПРОСТО-Страхування» 95 444,04 гривень страхового відшкодування майнової шкоди, спричиненої в результаті ДТП, та 3900 гривень витрат, понесених на оплату вартості автотоварознавчої експертизи; з [PERSON] - 10 000 гривень моральної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП. Позов мотивовано тим, що 06 серпня 2019 року близько 19 год. 40 хв. в м. Тернополі по вул. Об`їзна, з вини водія [PERSON] , який керував транспортним засобом «Volkswagen Transporter», д.н.з. [NUMBER] , відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль марки «Renault Kangoo», д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та який на праві власності належить позивачу, отримав механічні пошкодження. Внаслідок ДТП позивачу було спричинено моральну та майнову шкоду. Вина відповідача у вчиненні ДТП підтверджується ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року у кримінальній справі № 607/23507/19. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля «Volkswagen Transporter», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в АТ «ПРОСТО-Страхування», відповідно до полісу серії АО № 3303846 від 08 травня 2019 року. 24 вересня 2019 року його син - [PERSON] , який у момент ДТП керував автомобілем «Renault Kangoo», д.н.з. [NUMBER] , відразу після настання ДТП звернувся до представництва АТ «ПРОСТО-Страхування» у м. Тернополі та заповнив надані представником страховика форми документів та надав необхідні документи по страховому випадку. 26 вересня 2019 року представником страховика було оглянуто пошкоджений автомобіль, після чого повідомлено, що для здійснення виплати страхового відшкодування необхідно дочекатися рішення суду, яким буде встановлено винуватця ДТП. Після набрання законної сили ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року у справі № 607/23507/19, якою завершено розгляд кримінального провадження про обвинувачення водія автомобіля «Volkswagen Transporter», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, позивач звернувся 18 травня 2021 року до АТ «ПРОСТО-Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування. Листом АТ «ПРОСТО-Страхування» від 02 червня 2021 року № 04-1267 йому було повідомлено про відмову у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з тим, що він звернувся із заявою після спливу одного року з моменту настання ДТП, що є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування згідно п. 37.4.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Посилаючись на правовий висновок, висловлений у постанові ВП ВС від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, вказує, що він має право на відшкодування страхової суми за рахунок страховика, оскільки річний строк звернення із заявою до останнього пропущено з незалежних від потерпілого причин. Згідно висновку експерта № 464/19 від 25 листопада 2019 року, складеного за результатами проведеної судової автотоварознавчої експертизи, проведеної за зверненням потерпілого, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Renault Kangoo», д.н.з. [NUMBER] , становить 115 250 гривень, вартість придатних для вторинного використання запчастин/складових КТЗ - 23 705,96 гривень. Тому, вартість завданих йому матеріальних збитків внаслідок пошкодження його автомобіля, з урахуванням вартості придатних для вторинного використання запчастин/складових становить 95 444,04 грн. Крім цього, за проведення зазначеної судової автотоварознавчої експертизи ним сплачено 3900 грн, які підлягають стягненню з відповідача ПАТ «ПРОСТО-Страхування». Окрім того, йому було завдано моральну шкоду, яка полягає у втратах, яких він зазнав у зв`язку з пошкодженням його автомобіля «Renault Kangoo», д.н.з. [NUMBER] , чим порушено його право власності. Вказує, що зазначена обставина змінила його звичний спосіб життя, обмежила можливість використання автомобіля для власних потреб, вільно і незалежно пересуватися без додаткових витрат часу та коштів на організацію вирішення щоденних справ. Йому та його сім`ї довелося користуватися послугами таксі, що викликало суттєві незручності у пересуванні, змінився звичний розпорядок дня, суттєво порушено спосіб життя. Крім того, джерелом переживань та негативних емоцій є та обставина, що автомобіль не підлягає ремонту, а кошти на відшкодування пов`язаної з цим шкоди до цього часу йому не відшкодовані, що не дає можливості придбати інший автомобіль протягом тривалого часу. У вартісному розмірі моральна шкода, завдана йому відповідачем [PERSON] , як власнику автомобіля, у зв`язку з його пошкодженням, становить 10 000 гривень, які підлягають стягненню з [PERSON] . З цих підстав просить позов задовольнити. 05 червня 2023 року від відповідача - Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-Страхування» надійшов відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] , стягнувши з останнього судові витрати та витрати на правову допомогу, з огляду на таке. Вказує, що з урахуванням того факту, що ДТП за участю автомобіля позивача мала місце 06 серпня 2019 року, а з заявою на виплату страхового відшкодування останній звернувся лише 18 травня 2021 року, тобто після спливу одного року з моменту настання ДТП, що є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування згідно п. 37.4.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» АТ «ПРОСТО-Страхування» відповідно до листа від 02 червня 2021 року прийнято рішення про відмову позивачу, у виплаті страхового відшкодування. Зазначає, що позивач не подав заяву про виплату страхового відшкодування у визначений законом строк (30 днів), а в позовній заяві не навів доводів, що свідчили б про поважність строків через які він не реалізував своє право на отримання відшкодування у встановлений законом спосіб, у зв`язку з чим вважає, що у АТ «ПРОСТО-страхування» не виникло обов`язку здійснення страхової виплати. Окрім того, відповідач вважає, що до позовної заяви [PERSON] необхідно застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовної заяви, оскільки останній пропустив строк позовної давності, так як дорожньо-транспортна пригода, що є предметом розгляду у даній справі, мала місце 06 серпня 2019 року, а з позовом до суду останній звернувся 20 квітня 2023 року. При цьому, позивач не просить його поновити та не наводить поважних причин пропуску цього строку, причин яких, на думку відповідача, немає. Тому просить суд відмовити в задоволенні позову з підстав пропущення строку позовної давності. Окрім того, позивачем не надано документ, що підтверджує право власності на транспортний засіб. З цих підстав просить відмовити у задоволенні позову. 13 червня 2023 року від [PERSON] надійшов відзив на позов, у якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог позивача [PERSON] , позовні вимоги про стягнення з нього моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень не визнає, погоджується з доводами, викладеними у відзиві на позов, який подано ПАТ «ПРОСТО-Страхування» за вихідним № 405-131038 від 29 травня 2023 року. 15 червня 2023 року від представника позивача - адвоката Ленько Р.І. надійшла відповідь на відзив, згідно яких вважає доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, безпідставними та незаконними, виходячи з наступного. Щодо посилання відповідача на правомірність відмови у виплаті страхового відшкодування з підстав неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту скоєння ДТП, то незаконність такої відмови обґрунтовано у позовній заяві з посиланням на правові висновки Верховного Суду. Щодо недотримання 30 денного строку для подання заяви про виплату страхового відшкодування, встановленого ст. 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», то ця обставина не була підставою для відмови відповідача у виплаті страхового відшкодування і вона не передбачена цим Законом як підстава для такої відмови. Доводи відповідача щодо необхідності застосування строку позовної давності, є безпідставними, оскільки згідно п. 12 та п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого КМУ, строки, визначені статтею 257 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину, який діяв до 30 червня 2023 року, та в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану - на строк його дії, який продовжено до 18 серпня 2023 року. Таким чином, строк позовної давності, визначений ст. 257 ЦК України, у зв`язку з його продовженням на даний час триває, а тому не пропущений позивачем. Щодо доводів відповідача у відзиві про те, що позивачем не надано документів, передбачених ст. 35 Закону № 1961 (в тому числі документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, документ, що підтверджує право на отримання відшкодування тощо), то вони не відповідають дійсності, оскільки такий документ відповідачу надавався. При цьому, з цих підстав відповідач не відмовляв у виплаті страхового відшкодування, тому ці доводи не стосуються предмету спору. Таким чином, доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, є безпідставними та незаконними. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 травня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача - Ленько Р.І. позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Цимбалюк О.Є. проти задоволення позову заперечили з підстав, викладених у відзивах відповідачів на позов, та просили відмовити у його задоволенні. Представник відповідача ПАТ «ПРОСТО-Страхування» в судове засідання не з`явився, у відзиві на позов представник відповідача - адвокат Синюк С.Л. просив розгляд справи проводити без участі представника відповідача. Розглянувши справу судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини. Позивач [PERSON] є власником транспортного засобу «Renault Kangoo», д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 листопада 2020 року, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України, та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) місяців арешту з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки. Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12019210010002261, за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України закрито на підставі пункту 1 частини другої статті 284 КПК України. Відповідно до вироку суду та ухвали суду апеляційної інстанції встановлено, що 06 серпня 2019 близько 19.40 год. водій [PERSON] , в порушення вимог п. 2.9 «а» ПДР України, керуючи автомобілем «Volkswagen Transport», p.н. [NUMBER] в стані алкогольного сп`яніння, рухався з одним пасажиром вулицею Об`їзна у м. Тернопіль, а саме правою смугою транспортного потоку до вулиці Протасевича. Під час руху водій [PERSON] не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб мати змогу своєчасно реагувати на її зміну та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, чим порушив вимоги п. 2.3. (б, д) ПДР України. На відрізку проїзної частини вул. Об`їзна, що неподалік «Гаївського моста», яка має по дві смуги для руху в кожному напрямку, водій [PERSON] , грубо порушуючи вимоги п. 16.11. ПДР України, не зупинився перед проїздом перехрестя з круговим рухом та не надав перевагу в русі автомобілям, які в той момент рухались по головній дорозі перехрестя з круговим рухом, чим створив своїми діями небезпеку для руху іншим учасникам дорожнього руху. Після цього водій [PERSON] допустив контактування із бетонним блоком, який розташований з правого боку проїзної частини дороги в межах «Гаївського моста» у м. Тернопіль, внаслідок чого автомобіль «Volkswagen Transport», р.н. [NUMBER] відкинуло на зустрічну смугу для руху, якою в цей час рухався технічно справний автомобіль марки «Renault Kangoo» р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , в салоні якого знаходились два пасажира. Своїми діями, які виразились у виїзді на зустрічний бік дороги, водій автомобіля «Volkswagen Transport» [PERSON] створив аварійну обстановку для водія автомобіля «Renault Kangoo» [PERSON] , позбавивши його технічної можливості уникнути своїми односторонніми діями зіткнення в даній дорожній обстановці та допустив тим самим зіткнення між вказаними транспортними засобами на зустрічній відносно свого руху смузі. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Volkswagen Transporter», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] на момент ДТП була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/3303846 в Приватному акціонерному товаристві «ПРОСТО-Страхування», страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну - 100 000 гривень, розмір франшизи - 1000 грн. Згідно висновку експерта № 464/19 від 25 листопада 2019 року судової автотоварознавчої експертизи судового експерта Мазура Степана Степановича, проведеного за заявою [PERSON] , вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ RENAUL Kangoo, д.н.з. [NUMBER] , після ДТП, яка мала місце 06 серпня 2019 року, станом на час проведення експертизи дорівнює вартості автомобіля та становить 115 250 гривень; вартість придатних для вторинного використання запчастин/складових КТЗ RENAUL Kangoo, д.н.з. [NUMBER] , після ДТП, яка мала місце 06 серпня 2019 року, станом на час проведення експертизи ймовірно будуть становити 23 705,96 гривень. 18 травня 2021 року позивач звернувся до АТ «ПРОСТО-Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування, а саме - відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 06 серпня 2019 року на вул. Об`їзна у м. Тернополі за участю транспортного засобу марки «Renault Kangoo», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу марки «Volkswagen Transporter» номерним знаком [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Згідно відповіді АТ «ПРОСТО-страхування» від 02 червня 2021 року, страхова компанія повідомила [PERSON] про відмову у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з тим, що з урахуванням того факту, що ДТП мала місце 06 серпня 2019 року, а з заявою він звернувся лише 18 травня 2021 року, тобто після спливу 1 року з моменту настання ДТП, що є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування згідно п. 37.4.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», АТ «ПРОСТО-страхування», в будь-якому разі немає правових підстав для виплати страхового відшкодування. Вирішуючи позовну вимогу про стягнення невиплаченого страхового відшкодування з ПАТ «ПРОСТО-страхування», суд виходить із такого. Як визначено у статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до вимог статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з вимогами пункту 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак, основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17). На час вчинення ДТП цивільна відповідальність транспортного засобу винуватця ДТП [PERSON] була застрахована в ПАТ «ПРОСТО-Страхування». Згідно статті 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до статті 12 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Із змісту статті 36 Закону, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: partial