Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-27 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що 18 серпня 2022 року біля 21.00 години в громадському місці на балконі будинку над магазином "ОРС" за адресою [ADDRESS] , [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, бувши агресивно налаштованим, розуміючи, що на вулиці знаходяться інші особи, безпричинно став висловлюватися на адресу позивача нецензурними словами та такі дії уперто та тривалий час не припиняв. Протягом кількох днів після інциденту позивач переживав нервові стреси через публічне приниження його честі та гідності, не міг нормально спати та працювати. Дії відповідача направлені на приниження його честі та гідності надзвичайно негативно вплинули на його психоемоційний стан та такими діями було порушено особисті немайнові права позивача та заподіяно моральну шкоду, яку позивач оцінив в 100 000 гривень. Згідно ухвали судді Свалявського районного суду від 06 вересня 2022 року позовну заяву залишено без руху до виправлення недоліків. Відповідно до ухвали судді Свалявського районного суду від 13 жовтня 2022 року прийнято позовну заяву до провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 14.30 год. 10.11.2022 року. Відповідно до ухвали Свалявського районного суду від 06.03.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд справи. 21.04.2023 року у справі постановлено рішення, яким позов задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 1000 грн. заподіяної моральної шкоди. 27.04.2023 року адвокат Митровка Я. подав суду заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції. Відповідно до ухвали Свалявського районного суду від 09 червня 2023 року заяву адвоката Митровка Я. залишено без руху до виправлення недоліків. 22.06.2023 року адвокат Митровка Я. подав суду заяву про усунення недоліків заяви про ухвалення додаткового рішення та просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 35 060 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Метою впровадження цього принципу пропорційності є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України - інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що між адвокатським об"єднанням "Греца і Партнери" (виконавець) та [PERSON] (клієнт) 30.07.2022 року укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до якого виконавець зобов"язався здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги Клієнту на умовах і в порядку, що визначені договором та 01.11.2022 року укладено додаткову угоду до Договору про надання правової допомоги. Суду надано\~детальний опис\~робіт (послуг)\~виконаних адвокатом,\~та здійснених\~ним витрат,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги у\~зв"язку\~ \~із розглядом\~справи \~№ 306/1594/22\~в суді\~першої інстанції\~за позовом\~ [PERSON] \~до [PERSON] \~ про відшкодування моральної шкоди, акт виконаних робіт № 002902 від 24.04.2023 року на суму 4950 грн., акт виконаних робіт № 002857 від 10.04.2023 року на суму 5 700 грн., акт виконаних робіт № 002790 від 10.03.2023 року на суму 4760 грн., акт виконаних робіт № 002762 від 28.02.2023 року на суму 3380 грн., акт виконаних робіт № 002701 від 10.02.2023 року на суму 2135 грн., акт виконаних робіт № 002646 від 16.01.2023 року на суму 5885 грн., акт виконаних робіт № 002557 від 12.12.2022 року на суму 4750 грн., акт виконаних робіт № 002247 від 05.09.2022 року на суму 3500 грн. а всього на загальну суму 35060 грн. та копії квитанцій про оплату послуг. За таких обставин суд вважає, що представником позивача на обгрунтування вимог про розподіл судових витрат надано суду необхідні підтверджуючі документи, розмір витрат є обгрунтованим та співмірним наданим послугам. З урахуванням положень п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в користь позивача 351 грн. ( пропорційно до розміру задоволених вимог) понесених витрат на надання правничої допомоги. Статтею 129 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). У контексті вказаної практики суд уважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Outcome: partial