Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-11 00:00:00

08.03.2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, вимоги у якому обґрунтовує тим, що вона є сестрою [PERSON] , який помер [INFO] . У 2009 році у цивільному шлюбі у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] . Родина короткий час проживала за місцем реєстрації [PERSON] в [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] є матір`ю неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , але проживала з цивільним чоловіком та сином не довго. У 2010 році [PERSON] потрапила до місць позбавлення волі, а звільнилась у 2014 році. Навіть після звільнення не повернулась до сина, тому хлопчик завжди проживав разом із батьком. [INFO] батько [PERSON] , [PERSON] - помер. Місце проживання громадянки [PERSON] після звільнення її з місць позбавлення волі відомо не було. Після смерті брата позивача, його син [PERSON] фактично залишився без батьківського піклування та став проживати разом із позивачем. Позивачем було подано звернення до Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області щодо встановлення місця проживання - [PERSON] . Згідно відповіді Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 29.11.2022 року №49/3-12175 громадянка [PERSON] 15.03.2022 року перетнула державний кордон України у напрямку «виїзд» на ділянці кордон «польська» та по теперішній час не поверталась. Відповідач не піклується про сина фізичний і духовний розвиток, його навчання, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання. Відповідач не спілкується з дитиною, не надає їй доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти. Тому, посилаючись на ст.141, ст. 150, ч. 4 ст.ст. 155, 164, 165, 191 СК України, позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно свого неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] , у судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи без її присутності, відзиву на позов не надала, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Представник третьої особи служби у справах дітей виконавчого комітету Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області Воловоденко Н.В., в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву в якій просить справу розглядати без участі представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Згідно умов та порядку, визначених ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного. Згідно з ч.1 ст.4, ч.1 ст.5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законом або договором. Згідно до ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України правовою підставою позбавлення батьківських прав матері, батька є ухилення їх від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Матеріалами справи встановлено, що згідно копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 02 квітня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Синельниківському району реєстраційної служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, підтверджено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є: мати - [PERSON] , батько - [PERSON] (а.с.6). Згідно копії Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 14 листопада 2022 року виконавчим комітетом Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, [PERSON] , помер [INFO] . Згідно акту обстеження умов проживання, який складено фахівцем із соціальної роботи Раївської сільської ради та начальником ЦНАП Раївської сільської ради, за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район с.Морозівське, вул.Травнева, буд.1, встановлено, що дитина [PERSON] виховується в сім`ї рідної тітки [PERSON] , яка позитивно ставиться до рішення прийняти на тимчасове влаштування останнього, має намір зареєструвати хлопчика за місцем її проживання. Дитина [PERSON] забезпечена усім необхідним для розвитку та виховання. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Раївської сільської ради про доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини [PERSON] , вбачається, що з 2010 року [PERSON] не виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до свого сина [PERSON] . У 2010 році вона потрапила в місця позбавлення волі, а звільнилась у 2014 році. Після звільнення не повернулась до сина. Після смерті батька хлопчика [PERSON] та по теперішній час [PERSON] проживає разом зі своєю тіткою [PERSON] та знаходиться на її повному утриманні. Як вбачається з відповіді Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 29.11.2022 року №49/3-12175 громадянка [PERSON] 15.03.2022 року перетнула державний кордон України у напрямку «виїзд» на ділянці кордон «польська» та по теперішній час не поверталась. Таким чином, вона самоусунулась від виконання батьківського обов`язку по відношенню до сина та своєю поведінкою довела байду же ставлення до нього. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено зобов`язання батьків піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 р. №3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Отже, під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання своєї дитини [PERSON] року народження, його життям та здоров`ям не цікавиться, вихованням та утриманням дитини не займається. Відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не можу бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї працездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Таким чином, з огляду вищевикладене, а також досліджені, встановлені обставини у справі, які є належним чином обґрунтовані та підтверджені доказами, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] . Крім того, позивачем не надано жодних доказів, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу). Тому суд вважає за доцільне стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму, до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково. Розподіл судових витрат здійснити відповідно ст. ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial