Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] . Свої вимоги обгрунтовує тим, що в [ADDRESS] , в якій він зареєстрований з 30.08.1989 року. Відповідно до довідки від 11.08.2022 року він являється членом ОСББ та власником квартири. Також на даний час ним повністю виплачений пайовий внесок за квартиру. 10.02.2023 року він звернувся із заявою до державного реєстратора з заявою про реєстрацію вказаної квартири за ним на праві особистої власності. Але в реєстрації йому було відмовлено, оскільки право власності на вказану квартиру станом на 30.12.2012 року не зареєстровано та у нього відсутні будь-які правовстановлюючі документи на даний об`єкт нерухомого майна. Він на законних підставах у свій час отримав в користування кооперативну квартиру, добросовісно за неї сплатив в повному розмірі пайовий внесок, зареєстрований в даній квартирі з часу отримання. Іншим шляхом вирішити це питання не можливо, тому він був вимушений звернутися до суду. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити (а.с. 18). Відповідач Конотопська міська рада Сумської області в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить розгляд справи проводити без участі представника, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення (а.с. 16). Третя особа об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «вулиця Клубна № 103» в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просить розгляд справи проводити без участі представника, не заперечує проти задоволення позовних вимог (а.с. 19). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На момент здійснення паєнагромадження правовідносини регулювалися Законом України «Про власність». Ст. 15 Закону України «Про власність» (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) було передбачено, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Згідно із ст. 137 ЖК Української РСР (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин) порядок організації та діяльності житлово-будівельних кооперативів установлювався законодавством Союзу РСР, цим Кодексом, Примірним статутом житлово-будівельного кооперативу та іншими актами законодавства Української РСР. Примірний статут житлово-будівельного кооперативу затверджується Радою Міністрів Української РСР. Згідно з п. 19 Примірного статуту ЖБК, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 30.04.1985 року № 186, жилий будинок (будинки) і надвірні будівлі належать житлово-будівельному кооперативу на праві кооперативної власності (крім квартир у цьому будинку, за які громадянами повністю внесено пайові внески) і не можуть бути у нього вилучені, продані або передані ним як у цілому, так і частинами (квартири, кімнати) ні організаціям, ні окремим особам, за винятком передачі, здійснюваної при ліквідації кооперативу. Суд звертає увагу на той факт, що сам вступ до ЖБК не створює для пайовика права власності на отримання ним квартири до того часу, поки він не виплатить пай повністю. Власником житлового будинку і переданих грошових коштів до цього моменту є кооператив, і лише член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за житлове приміщення, надане йому в користування, набуває право власності на нього. Згідно з п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Таким чином, враховуючи те, що право на нерухоме майно продовжувало існувати після 01.01.2004 року, до цих правовідносин підлягають застосуванню норми чинного ЦК України. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. За правилами ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1,2 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно ч.2 ст.331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Умови, підстави та процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», перелік документів, необхідних для її проведення, визначено Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що затверджений Постановою КМУ № 1127 від 25.12.2015 року. Відповідно до п. 80 цього Порядку для державної реєстрації права власності на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо, розміщене в об`єкті нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося у результаті діяльності кооперативу подаються довідка кооперативу про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі; технічний паспорт на квартиру. Відповідно до ч. 3 ст. 384 ЦК України необхідною умовою для набуття права власності на квартиру в житлово-будівельному кооперативі є, зокрема, членство в такому кооперативі. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Конотопським МРВ УМВС України в Сумській області 27.06.2002 року вбачається, що [PERSON] народився [INFO] в м. Конотоп Сумської області (а.с. 3). З копії довідки об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «вулиця Клубна № 103» від 11.08.2022 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в квартирі [ADDRESS] . [PERSON] являється членом ОСББ та є власником вищевказаної квартири. На даний момент внесок за квартиру виплачений повністю (а.с. 4). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 31.03.2023 року [PERSON] відмовлено у проведенні реєстрації (а.с. 7). Згідно копії довідки - характеристики № 230 від 24.03.2023 року наданої КП Конотопське МБТІ вбачається, що право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 35,9 кв.м., не зареєстроване (а.с. 8). Аналізуючі зібрані по справі докази та надаючи їм оцінку, суд вважає, що, оскільки [PERSON] повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, то слід визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] .

Outcome: approved