Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 05.11.1988 року Смирнівською сільською радою Лозівського району Харківської області, актовий запис №19. Провадження по справі було відкрито у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано сторонам строк для подання заяв по суті. У строки, встановлені судом, відзив відповідачем подано не було. Зважаючи на вище викладене, суд вважає за можливе, відповідно до ст.279 ЦПК України, розглянути справу за наявними в матеріалах доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, який було зареєстровано 05.11.1988 року Смирнівською сільською радою Лозівського району Харківської області, актовий запис №19, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 12). Сімейне життя позивача з відповідачем не склалось, сторони мають різні погляди на сімейне життя і обовязки, відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного, у звязку з чим виникають постійно сварки, що погано впливає на дитину. Від вказаного шлюбу є неповнолітня дитина: [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.8). Позивач зазначив, що після розірвання шлюбу син буде мешкати з відповідачем, спору щодо місця проживання дитини немає. Спір про розподіл спільного майна відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, враховувавши відсутність заперечень відповідача, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки примушування до збереження шлюбу може порушити право позивача на свободу та особисту недоторканність. Зважаючи на все вище вказане, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у позові просив залишити відповідачу прізвище [PERSON] . Судовий збір, відповідно до положень ст.141 ЦПК України, стягувати з відповідача не просив, а тому дане питання вирішуватися судом не буде. Беручи до уваги вище викладене,

Outcome: approved