Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в сумі 15000 гривень, та судові витрати пов`язані із наданням юридичної допомоги та сплатою судового збору. Позовні вимоги мотивує тим, що 15.04.2022 року [PERSON] звернулася до начальника СПД №2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області із заявою в якій зазначила про те, що 15.04.2022 року, близько о 09:20 год., в приміщенні Качалівського старостівського округу позивач разом зі своєю донькою [PERSON] вчинили конфлікт, під час якого ображали ії брутальною лайкою та погрожували фізичною розправою. Відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП, матеріали по якому вподальшому направлено до Краснокутського районного суду Харківської області, для розгляду. 14.07.2022 року постановою Краснокутського районного суду Харківської області провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст.173\~КУпАП закрито на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення; постанова набрала законної сили. Позивач зазначає, що внаслідок протиправної поведінки посадової особи, які виразились у наданні нею неправдивої інформації до правоохоронних органів, через що він вимушений був з`являтися до правоохоронних органів та суду щоб доводити свою невинуватість, ним отримано душевні страждання та принижено його людську гідність. Позивач вказує, що постійні переживання, почуття приниженості, роздратування та пригніченості негативно вплинули на стан його здоров`я та стосунки у родині. Крім того, після згаданої ситуації в селі виникли різного роду неприємні розмови щодо нього, що вплинуло на його імідж перед односельцями. Усе зазначене змусило позивача звернутися до суду з цим позовом. Ухвалою судді Краснокутського районного суду Харківської області Бугаєнко І.В. від 31.08.2022 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди було залишено без руху, та надано термін для усунення недоліків. 07.09.2022 року до суду на виконання зазначеної ухвали надійшла уточнена позовна заява та додано квитанцію про сплату судового збору. 27.09.2022 року ухвалою суду відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у відкритому судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив задовольнити. Пояснив, що у квітні 2022 року до нього додому приїхали п`ятеро військових та пред`явили претензії з приводу того, що він начебто ображає та погрожує гр. [PERSON] . Тиждень потому до нього додому знову з аналогічними претензіями завітали декілька військових. Зазначив, що обставиною, яка змусила його звернутися до суду з даним позовом, є той факт що відповідач протягом значного часу звинувачує його в протиправних діяннях. Із заявами щодо неправомірних дій відповідача ані до правоохоронних органів, ані до суду не звертався, вважаючи, що конфлікт вони спроможні вирішити самостійно. Представник позивача адвокат Фільова Н.Д. у відкритому судовому засіданні позовні вимоги підтримала та прохала суд задовольнити їх у повному обсязі. Зазначила, що вважає поведінку відповідача протиправною, крім того, подібна поведінка з боку відповідача мала місце і раніше. Так, декілька років тому, на підставі заяви гр. [PERSON] щодо незаконного зберігання [PERSON] боєприпасів, до домоволодіння останнього прибули з обшуком працівники правоохоронних органів, проте боєприпасів в домоволодінні останнього не виявили. Після цього селом поширилися різного роду неприємні чутки щодо [PERSON] . Так і цього разу, складенню протоколу відносно [PERSON] за статтею 173 КУпАП передувала відповідна заява гр. [PERSON] від 15.04.2022 року, звернена до правоохоронних органів щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за начебто вчинене останнім відносно неї хуліганство. Представник позивача звернула увагу суду на те, що останні події призвели до того, що у [PERSON] з`явилися моральні переживання та значно погіршилися стосунки в родині. Про негативне ставлення відповідачки до позивача свідчить, на думку представника позивача, і негативна характеристика складена нею на [PERSON] як посадовою особою відповідного старостівського округу. До подій 15.04.2022 року, коли на [PERSON] було складено адміністративний протокол за ст.173 КУпАП, останній неодноразово в усній формі звертався до правоохоронних органів з проханням розібратися в ситуації, яка мала місце 15.04.2022 року. Вважає, що про протиправність дій відповідача свідчить постанова Краснокутського районного суду Харківської області від 14.07.2022 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 173 КУпАП було закрито за відсутністю в його діях складу правопорушення. Відповідач [PERSON] у відкритому судовому засіданні зазначила, що 14 чи 15.04.2023 року, точної дати не пам`ятає у звязку зі спливом часу, близько о 09:00 год., до приміщення Качалівського старостівського округу Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області з`явилися [PERSON] , представник ДРТГ [PERSON] та три чоловіки з роти охорони. Декілька хвилин потому прибула і донька [PERSON] [PERSON] . Представники ДРТГ того дня звернулися до [PERSON] як до старости Качалівського старостівського округу з проханням провести бесіду з [PERSON] , оскільки той, зі слів [PERSON] , вже неодноразово порушував комендантську годину. В ході роз`яснювальної роботи між хлопцями та [PERSON] виникла суперечка. [PERSON] прохала [PERSON] притримуватись порядку, проте згодом між ним та [PERSON] виникла бійка під час якої представники роти охорони намагалися їх вгамувати, а [PERSON] в свою чергу попрохала покинути кабінет, на що [PERSON] пригрозив їй, що черга дійде і до неї. Після цих погроз [PERSON] викликала поліцію. Вважає, що, звернувшись до органів поліції з відповідною заявою щодо неправомірних дій з боку [PERSON] , не завдавала останньому ніякої шкоди: ані моральної, ані матеріальної. Наполягала на тому, що [PERSON] дійсно погрожував їй фізичною розправою та ображав брутальною лайкою в її робочому кабінеті. Відповідач вважає, що вона є неналежним відповідачем у даній справі, зазначивши, що належним відповідачем можливо є орган Національної поліції. У матеріалах справи міститься відзив від 10.10.2022 року, в якому остання вважає позовні вимоги незаконними та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідач зазначила, що позивач, висуваючи до неї вимоги про стягнення на його користь моральної шкоди, не надав до суду жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування її наявності та розміру. У зв`язку з чим, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали розглядуваної справи та адміністративний матеріал № 627/232/22, об`єктивно оцінивши в сукупності письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, суд доходить наступного. З досліджених в судовому засіданні матеріалів цивільної справи № 627/496/22 та адміністративного матеріалу №627/232/22 вбачається, що 15.04.2022 року [PERSON] звернулася до правоохоронних органів із заявою, в якій просила вжити заходів до гр. [PERSON] та [PERSON] , які 15.04.2022 року в приміщенні Качалівського старостівського округу вчинили конфлікт, під час якого ображали її брутальною лайкою та погрожували фізичною розправою. Внаслідок чого, ДОП СПД №2 Богодухівського РВП ГУ НП в Харківській області майором поліції Твердохлібом О., відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 381648 від 11.05.2022 року за ст. 173 КУпАП. У графі «пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності» [PERSON] зазначив: «15.04.2022 року прийшов до старостинського округу до голови [PERSON] за її викликом, в процесі розмови [PERSON] не ображав та не погрожував». Постановою Краснокутського районного суду Харківської області від 14.07.2022 року провадження у справі про адміністративне правопорушення (№627/232/22) про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 173 КУпАП, закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Постанова в апеляційному порядку не оскаржувалась, та 25.07.2022 року набрала законної сили. Згідно зі\~ст.\~56\~Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до\~ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1 ст. 23\~ЦК України). Згідно із ч. 1\~ст.\~1167\~ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 1\~ст.\~2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частина 3\~ст. 3 ЦПК України\~передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно із ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст.\~40\~Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. З матеріалів справи вбачається, що 15.04.2022 року відповідач [PERSON] , вважаючи, що гр. [PERSON] ображає її людську гідність, який висловлювався на її адресу нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, звернулася із відповідною заявою до правоохоронних органів за захистом своїх прав, які, на її думку, були порушені останнім. Як вбачається з матеріалів справи, реагуючи на відповідне звернення гр. [PERSON] , представником правоохоронного органу в особі ДОП СПД №2 Богодухівського РВП ГУ НП в Харківській області майором поліції Твердохлібом О., відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 381648 від 11.05.2022 року за ст. 173 КУпАП, провадження за яким відносно [PERSON] згодом було закрито постановою Краснокутського районного суду Харківської області від 14.07.2022 року, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. [PERSON] , у свою чергу, вважаючи, що [PERSON] своїм зверненням до правоохоронних органів, обмовила його, оскільки постановою суду вподальшому його було визнано невинуватим в інкрімінованому правопорушенні, звернувся до суду з цим позовом з проханням відшкодувати заподіяну йому [PERSON] моральну шкоду. Проте, суд вважає за необхідне зауважити, що сама по собі наявність звернення відповідача щодо неправомірних на її думку дій позивача не є відповідним доказом доведеності усіх обов`язкових складових цивільно-правової відповідальності та не свідчить про протиправність дій відповідача і завданням цим моральної шкоди іншій стороні. Суд зауважує, що, звертаючись з відповідною заявою до правоохоронних органів, відповідач реалізовувала своє право на звернення, передбачене\~статтею 40 Конституції України, оскільки таке звернення здійснене в рамках закону і спрямоване на захист та відновлення порушених конституційних прав заявника, які, як вона вважала, були порушені. Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями ст. 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати по пред`явленому позову за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок. Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згоден, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Відповідно до ч. 4\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За приписами статті 51 ЦПК України суд першої інстанції може залучити до участі у справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем лише за клопотанням позивача. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 707/2-1006/2011 від 28 квітня 2021 року. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом із тим, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутності визначенні процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у подові до такого відповідача. Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178цс18), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (провадження № 14-392цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (провадження № 14-512цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511 цсі8), від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/17 (провадження № 14-20цс19). З урахуванням зазначеного вище, у судовому засіданні судом було роз`яснено позивачу положення ст. 51 ЦПК України щодо заміни неналежного відповідача належним, а саме: з відповідача [PERSON] на орган Національної поліції уповноваженою особою якого відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення. Проте, правом, передбаченим положеннями ч. 2 ст. 51 ЦПК України, позивач не скористався, вважаючи при цьому за належного відповідача саме гр. [PERSON] . У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України, статтею 51 ЦПК України. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача. Вирішення даного спору належним чином без участі у справі належного відповідача було б прямим порушенням прав особи, яка не долучена до участі у справі у якості відповідача, і до якої мав би бути пред`явлений даний позов. Обов`язок та право визначити відповідачів, до яких пред`являється позов, покладається на позивача. Позов, для того, щоб бути задоволеним, має бути пред`явлений до належного відповідача. Відтак, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає у зв`язку з необґрунтованістю позовних вимог, які звернені до вказаного відповідача, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача. Позивач при зверненні до суду сплатила 992 грн. 40 коп. судового збору, який з огляду на повну відмову у задоволенні заявленого позову судом, відповідно до вимог п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, підлягає покладенню на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed