Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-13 00:00:00

Обґрунтування позову та стислий виклад позицій учасників справи. Адвокат Павелко Р.С., діючи в інтересах [PERSON] звернувся з позовом до відповідача про поновлення державної реєстрації автомобіля : моделі ВАЗ 217030, 2007 року випуску, тип транспортного засобу легковий, кузов СЕДАН-В, колір сірий, державний реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузову [NUMBER] , повна маса 1570 кг, маса без навантаження 1080 кг, об`єм двигуна 1596 см3. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач [PERSON] є власником автомобіля моделі ВАЗ 217030, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузову [NUMBER] (далі за текстом Транспортний Засіб), що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . В 2022 році Відповідач на підставі усного договору діючи відповідно до п.2.2 ПДР України передавав позивачу [PERSON] спірний Транспортний Засіб, у користування, передавши йому реєстраційний документ на цей транспортний засіб, оскільки Позивач має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Відповідач отримав від Позивача грошові кошти, за майбутній продаж спірного Транспортного Засобу. В подальшому сторони мали усну домовленість, здійснити переоформлення спірного Транспортного Засобу на Позивача, для чого домовилися оформити договір купівлі- продажу, з наступним зняттям спірного Транспортного Засобу з Відповідача. 22.09.2022 року Позивач в м. Кривий Ріг, Запорізької області, здійснив порушення правил Дорожнього руху, яке було зафіксовано в автоматичному режиму. Водночас Постанову про порушення правил Дорожнього руху, яке було зафіксовано в автоматичному режими та штрафу у розмірі 340 грн. було винесено щодо Відповідача. У зв`язку з тим, що Позивач та Відповідач, загубили контакти (номери телефонів), один одного, що позбавило можливості Позивача та Відповідача, комунікувати, між собою з приводу переоформлення автомобіля. Тому, Відповідач у зв`язку з побоюванням, що всі майбутні сплати штрафів за порушення ПДР , будуть покладатися на нього, 29.10.2022 року, звернувся до ТСЦ МВС №5347 із письмовою заявою про зняття з обліку транспортного засобу моделі ВАЗ 217030, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузову [NUMBER] , у зв`язку із вибраковкою. Відповідач повідомив ТСЦ МВС №5347, що державні номерні знаки та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу загублені, про що внесені відомості до ЄДР МВС. Разом із тим, такі відомості не відповідають дійсності, оскільки свідоцтво про реєстрацію ТЗ, номері знаки не було загублено, а було передано Позивачу у зв`язку із передачею автомобіля у володіння, користування та розпорядження. Підстав для вибракування автомобіля не було, оскільки автомобіль є у належному (справному) стані. В подальшому Відповідач подав заяву до ТСЦ МВС №5347 про скасування раніше поданої заявою про зняття з обліку транспортного засобу, у зв`язку із вибраковкою, однак в поновленні реєстрації ТЗ останньому було відмовлено. Позивач вказав, що таким чином права позивача, як законного володільця, який фактично придбав у відповідача транспортний засіб, провів з ним грошовий розрахунок, отримав у володіння, користування та розпорядження транспортний засіб і реєстраційні документи, були порушенні з боку відповідача, який без реальних та дійсних для цього підстав провів вибракування транспортного засобу та зняття з обліку, чим було порушено майнові права позивача, які підлягають до судового захисту. Щодо правової позиції відповідача та третьої особи. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Представник третьої особи Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Полтавській області( філія ГСЦ МВС) Кашаєва О.Г. подала до суду відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, у зв`язку з тим, що вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Рух справи. До Хорольського районного суду Полтавської області 17.05.2023 року надійшла вказана позовна заява. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.05.2023 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Коновод О.В. Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 17.05.2023 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження. Встановлені судом фактичні обставини справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступне. відповідач [PERSON] є власником автомобіля моделі ВАЗ 217030, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузову [NUMBER] (далі за текстом Транспортний Засіб), що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . В 2022 році Відповідач на підставі усного договору діючи відповідно до п.2.2 ПДР України передавав позивачу [PERSON] спірний Транспортний Засіб, у користування, передавши йому реєстраційний документ на цей транспортний засіб, оскільки Позивач має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Відповідач отримав від Позивача грошові кошти, за майбутній продаж спірного Транспортного Засобу. В подальшому сторони мали усну домовленість, здійснити переоформлення спірного Транспортного Засобу на Позивача, для чого домовилися оформити договір купівлі- продажу, з наступним зняттям спірного Транспортного Засобу з Відповідача. 22.09.2022 року Позивач в м. Кривий Ріг, Запорізької області, здійснив порушення правил Дорожнього руху, яке було зафіксовано в автоматичному режиму. Водночас Постанову про порушення правил Дорожнього руху, яке було зафіксовано в автоматичному режими та штрафу у розмірі 340 грн. було винесено щодо Відповідача. У зв`язку з тим, що Позивач та Відповідач, загубили контакти (номери телефонів), один одного, що позбавило можливості Позивача та Відповідача, комунікувати, між собою з приводу переоформлення автомобіля. Тому, Відповідач у зв`язку з побоюванням, що всі майбутні сплати штрафів за порушення ПДР , будуть покладатися на нього, 29.10.2022 року, звернувся до ТСЦ МВС №5347 із письмовою заявою про зняття з обліку транспортного засобу моделі ВАЗ 217030, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузову [NUMBER] , у зв`язку із вибраковкою. Відповідач повідомив ТСЦ МВС №5347, що державні номерні знаки та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу загублені, про що внесені відомості до ЄДР МВС. Разом із тим, такі відомості не відповідають дійсності, оскільки свідоцтво про реєстрацію ТЗ, номері знаки не було загублено, а було передано Позивачу у зв`язку із передачею автомобіля у володіння, користування та розпорядження. Підстав для вибракування автомобіля не було, оскільки автомобіль є у належному (справному) стані. В подальшому Відповідач подав заяву до ТСЦ МВС №5347 про скасування раніше поданої заявою про зняття з обліку транспортного засобу, у зв`язку із вибраковкою, однак в поновленні реєстрації ТЗ останньому було відмовлено. Мотиви суду. Правовідносини сторін регулюються: Цивільним кодексом України, Законом України «Про дорожній рух», Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388. Згідно з статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому статтею 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування,не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 2 статті 77 ЦПК України). Розглядаючи позов,суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін,але в межах заявлених вимог . За частиною 1 статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди, тощо. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. За приписами статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Частиною 1 статті 182 ЦК встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до частини 3 статті 34 Закону України «Про дорожній рух» державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Згідно з пунктами 7, 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року N 1388, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). Відповідно до пункту 8 цього Порядку державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників та документів, які підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін в реєстраційні документи. Судом також встановлено, що відповідно до інформації Єдиного державного реєстру МВС власником транспортного засобу - автомобіля ВАЗ 217030, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузову [NUMBER] значиться [PERSON] ( ІПН: [NUMBER] ). 29 жовтня 2022 року вказаний транспортний засіб був знятий з реєстраційного обліку в зв"язку з вибраковкою за заявою власника. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження переходу права власності на автомобіль ВАЗ 217030, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , оформленого відповідно до вимог чинного законодавства. Суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно форм власності та господарювання урегульовано Законом України «Про дорожній рух». У статті 34 Законe України «Про дорожній рух» визначено, що державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України. Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів. Процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків встановлена Порядком. Згідно з пунктом 3 Порядку державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій. Відповідно до пункту 7 Порядку власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється. Згідно із пунктом 8 Порядку державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів. Перед відчуженням, передачею зазначені транспортні засоби повинні бути зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку, зокрема, укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб. Згідно з пунктом 8 Порядку державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника, а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України «Про дорожній рух»). Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку: договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; договори купівлі-продажу транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах МВС, за якими продавцями виступають суб`єкти господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких суб`єктів уповноваженою особою і скріплені печаткою; свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати; рішення про закріплення транспортних засобів на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняті власниками транспортних засобів особами, уповноваженими управляти таким майном; рішення власників майна, уповноважених ними органів про передачу транспортних засобів з державної в комунальну власність чи з комунальної власності в державну власність; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу конкретного одержувача; митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу; акт про проведений аукціон або постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби; інші засвідчені та оформлені в установленому порядку документи, що підтверджують набуття, перехід та припинення права власності на транспортний засіб відповідно до закону. Приписами абзацу третього пункту 40 Порядку встановлено, що у разі встановлення факту знищення, фальсифікації або підроблення ідентифікаційних номерів складових частин транспортних засобів, виявлення транспортних засобів, зареєстрованих (перереєстрованих), знятих з обліку в уповноважених органах МВС, у тому числі тимчасово, за фіктивними чи підробленими документами або таких, що розшукуються правоохоронними органами України у зв`язку з незаконним заволодінням, уповноважені особи сервісних центрів МВС оформляють в установленому порядку необхідні документи, скасовують державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку транспортних засобів і передають усі відповідні документи та за наявності транспортні засоби до відповідного органу досудового розслідування. Якщо виявлено факт підроблення митних документів, їх ксерокопії з необхідним поясненням надсилаються до органів доходів і зборів, у зоні діяльності яких проживають особи, за якими зареєстровані відповідні транспортні засоби. Відповідно до пункту 5.7 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 серпня 2010 року №379 (далі - Інструкція № 379), на підставі документів, що підтверджують встановлення факту знищення, фальсифікації або підроблення ідентифікаційних номерів складових частин ТЗ, виявлення ТЗ, зареєстрованих (перереєстрованих), знятих з обліку в Центрі, у тому числі тимчасово, за фіктивними чи підробленими документами, таких, що розшукуються правоохоронними органами України у зв`язку з незаконним заволодінням, або інформацію про реєстрацію яких несанкціоновано внесено до автоматизованої бази даних АІС «Автомобіль» та (або) Єдиного державного реєстру Державтоінспекції, працівники Центру оформляють в установленому порядку необхідні документи, скасовують державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку ТЗ і передають усі відповідні документи до органу досудового розслідування для подальшого проведення перевірки. З системного аналізу наведених правових норм чинного законодавства слідує, що державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків та проводиться з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів). Уповноважені особи сервісних центрів МВС скасовують державну реєстрацію (перереєстрацію) у разі виявлення транспортних засобів, зареєстрованих (перереєстрованих), знятих з обліку в уповноважених органах МВС, у тому числі тимчасово, за фіктивними чи підробленими документами, і передають усі відповідні документи до відповідного органу досудового розслідування для подальшого проведення перевірки. Тобто, на момент прийняття рішення про скасування державної реєстрації транспортного засобу у розпорядженні уповноваженої особи сервісного центру МВС повинні бути беззаперечні документальні докази того, що транспортний засіб був зареєстрований (перереєстрований) за фіктивними чи підробленими документами. Суд звертає увагу, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до частини 1 та 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed