Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищезазначеною заявою та просить встановити факт його проживання на території України на момент проголошення незалежності України - 24 серпня 1991 року. В обґрунтування заяви посилається на те, що він народився [INFO] в селі Вари Берегівського району Закарпатської області. Паспорт громадянина СРСР був йому виданий 18.07.1988 року Балаклійським РВВС Харківської області, оскільки він на той час проживав в смт. Савинці на території Балаклійського району Харківської області, де був прописаний з 25.07.1988 року до 18.07.1992 року. Потім вибув до м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Паспорт зразка колишнього СРСР ним було втрачено, а паспорт громадянина України він не отримав. У 2002 році він був засуджений Балаклійським районним судом Харківської області і по 2005 рік відбував покарання у Холодногірській виправній колонії № 18. Потім, з серпня 2007 року по вересень 2015 року він проживав в селищі Кінне Лозівського району Харківської області без реєстрації. На цей час проживає без реєстрації у м. Кривому Розі на території садового товариства «Іскра». Заявник зазначив, що з моменту народження і до цього часу проживає на території України, але оскільки він не має жодного документу, що посвідчують його особу, і у нього відсутні документи, які підтверджують факт проживання на території України до 24 серпня 1991 року, органами міграційної служби у видачі паспорта громадянина України йому було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду. Заява надійшла до суду 23.11.2022 року. 28.11.2022 заява була залишена без руху. 29.12.2022 року заявник надав заяву на усунення недоліків. Ухвалою від 03.01.2023 року було відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку окремого провадження, задоволено клопотання заявника про витребування доказів. В судовому засіданні заявник свої вимоги підтримав з підстав, викладених в заяві, просить задовольнити, оскільки він народився в Україні, і постійно мешкає на її території, жодного разу за межі території не виїжджав, але через відсутність документів, зокрема паспорта зразка СРСР, ідентифікаційного номера, не може іншим шляхом, крім через рішення суду, отримати паспорт громадянина України, що дасть йому в подальшому змогу зареєструвати місце проживання, офіційно працевлаштуватися. Представник заінтересованої особи - Інгулецького відділу у місті Кривому Розі ГУ ДМС України у Дніпропетровській області проти задоволення заяви не заперечував, пояснив, що заявник дійсно звертався до міграційного відділу із заявою про видачу паспорта громадянина України, але йому було відмовлено, оскільки документувати цю особу паспортом громадянина України на теперішній час неможливо насамперед через те, що у нього відсутній паспорт зразка колишнього СРСР і відсутні будь-які документи, що посвідчують особу та належність до громадянства України, або постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року. Звернула увагу суду на те, що згідно з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, складеного органом ДРАЦС Закарпатської області, прізвище народженого вказано « [PERSON] », а інші документи мають розбіжності в написанні його прізвища, оскільки при їх виготовленні відбувався переклад з російської мови, тобто вбачається вплив людського фактору. Оскільки для визначення особи у даному випадку головне значення має документ про народження, тому вважає, що до суду звернувся саме « [PERSON] . Вислухавши заявника, представника заінтересованої особи - відділу ДМС, дослідивши надані заявником та витребувані судом письмові докази, суд приходить до наступного. Згідно з відновленим актовим записом про народження № И-6 від 26.01.1983 року, наданим суду Берегівським відділом ДРАЦС у Берегівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, [INFO] в селище Вари Берегівського району Закарпатської УРСР народився [PERSON] (російською мовою), батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . Як зазначено в актовому записі, відомості про батька записані у відповідності до ст.55 Кодекса УССР. Підставою для відновлення Актового Запису вказана заява [PERSON] , довідка пологового будинку с. Вари, довідка про відсутність Ужгородського облархіву РАЦС, висновок відділення м. Ізюм. Також в актовому записі зазначено місце проживання дитини: [ADDRESS] , учень 3 класу Балаклійської школи-інтернату. В п.15 Актового запису сказано, що видано свідоцтво [NUMBER] /а.с.54/. Відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00040394313, сформованого 05.07.2023 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану Берегівського районного управління юстиції Закарпатської області 20.11.2012 року в Реєстрі зареєстровано актовий запис В-6 від 26.01.1983 року про народження [INFO] в с. Вари Берегівського району Закарпатської України дитини [PERSON] , батьками якого вказані: [PERSON] (батька) та [PERSON] (матір) /а.с.90/. За повідомленням ГУ ДМС України в Харківської області, формою № 1 підтверджена видача 18.07.1988 року паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] (російською мовою), [INFO] /а.с.63/. В довідці за Формою № 1 вказано, що паспорт виданий на підставі свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого відділом ЗАГС Берегівського райвиконкому Закарпатської області 26.01.1983 року, що повністю відповідає інформації, яка міститься у вищевказаному відновленому Актовому записі про народження /а.с.67/. Як повідомив на запит суду Балаклійський відділ ГУ ДМС України в Харківській області, відповідно до наявного талону зняття з реєстрації гр. [PERSON] у 1977 році прибув з батьками до смт. Савинці Балаклійського району Харківської області та до 18.07.1992 року проживав за адресою: [ADDRESS] по вищезазначеному паспорту. З 18.07.1992 року значиться знятим з реєстраційного обліку із зазначенням місця вибуття: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг /а.с.64, 68/. Згідно з повідомленням Савинської селищної ради виконавчого комітету Ізюмського району Харківської області від 20.03.2023 року, на території територіальної громади громадянин [PERSON] , [INFO] , не зареєстрований /а.с.66/. За повідомленням адміністрації Державної установи «Холодногірська виправна колонія (№ 18)», [PERSON] , [INFO] , відбував покарання в установі з 27.12.2002 року до 01.08.2005 року за вироком Балаклійського районного суду Харківської області, яким був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та засуджений до 3 років позбавлення волі. Звільнений 01.08.2005 року на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.07.2005 року згідно Закону України «Про амністію» /а.с.34/. Як зазначено в наданій заявником довідці Кінненської сільської ради Лозівського району Харківської області, [PERSON] дійсно проживав на території сільської ради в с-щі Кінне без реєстрації місця проживання з серпня 2007 року по вересень 2015 року /а.с.6/. [PERSON] 30.06.2022 року звертався до Інгулецького відділу у місті Кривому Розі ГУ ДМС України у Дніпропетровській області із заявою про оформлення паспорта громадянина України замість втраченого паспорта зразка 1974 року, однак у видачі паспорту йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю документа, що підтверджує факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або внесення органами внутрішніх справ України напису «громадянин України», і рекомендовано звернутися до суду із відповідною заявою про встановлення юридичного факту, який має юридичне значення /а.с.7-8/. Таким чином, судом встановлено, що 18.07.1988 року паспорт зразка 1974 року було видано на ім`я [PERSON] , [INFO] , і оформлено російською мовою. На момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) [PERSON] був зареєстрований на території України, а саме, за адресою: [ADDRESS] , і проживав там на підставі паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року серії [NUMBER] , виданого 18.07.1988 року Балаклійським РВВС Харківської області. Заявником вжиті заходи отримання паспорта громадянина України, але вирішити це питання за відсутності рішення суду про встановлення факту його постійного проживання на території України на час проголошення незалежності України йому не вдалося, оскільки паспорт зразка 1974 року ним втрачено, паспорт громадянина України він не отримував. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 цієї статті суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За змістом ч.2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення інших фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Касаційний цивільний суд Верховного Суду в постанові від 22.08.2018 у справі № 363/214/17-ц вказав на те, що перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому не виключається встановлення факту постійного проживання на території України. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України». Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.3 цього Закону громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Відповідно до ст.28 ЦК України, фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям. Ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. При здійсненні окремих цивільних прав фізична особа відповідно до закону може використовувати псевдонім (вигадане ім`я) або діяти без зазначення імені. Ім`я фізичній особі надається відповідно до закону. Як встановлено судом, відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00040394313, сформованого 05.07.2023 року, [INFO] в с. Вари Берегівського району Закарпатської України народився [PERSON] . Особою, яка звернулася до суду, паспорт втрачено, інші надані документи містять розбіжності в написанні прізвища заявника (« [PERSON] », « [PERSON] », « [PERSON] »), деякі з них викладені російською мовою. Отже оскільки ім`я фізичній особі надається при народженні, і згідно з актовим записом про народження прізвище (складова імені) народженої [INFO] дитини зазначено « [PERSON] », суд вважає встановленим, що до суду із заявою звернувся [PERSON] . Як встановив суд, [PERSON] народився і постійно проживав на території України, 18.07.1988 року отримував паспорт громадянина СРСР зразка 1974 року, серії [NUMBER] , але в подальшому через життєві обставини не обміняв цей паспорт на паспорт громадянина України. Через відсутність паспорта з відміткою (написом) «громадянин України» заявник позбавлений можливості отримати новий паспорт громадянина України з підстав, зазначених у ст.3 Закону України «Про громадянство України», а тому він правомірно звернувся до суду за захистом своїх прав. При цьому, суд дійшов висновку про те, що встановлення юридичного факту проживання [PERSON] на території України станом на день проголошення незалежності має для нього юридичне значення, оскільки надасть йому змогу отримати паспорт громадянина України та реалізувати свої права, зокрема щодо працевлаштування, отримання пенсії, державної соціальної допомоги. За таких обставин, вважаючи, що в судовому засіданні дослідженими письмовими доказами підтвердився факт постійного проживання заявника в Україні, в тому числі і на момент проголошення Україною незалежності (24 серпня 1991 року), суд вважає, що заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного, та

Outcome: approved