Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-03 00:00:00

В січні 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] і, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить виділити їй в натурі із складу спільної часткової власності та визнати за нею право власності на 5/6 частини земельної ділянки, яка розташована на території колишньої Стріховецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, з кадастровим номером 6825888000:02:011:0005 та цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що має площу 1,5964 га (15964 м2) та форму близьку до чотирикутника і обмежена поворотними точками 5-8-9-10-4-5, відповідно до ІІ варіанту поділу експертного висновку; виділити їй в натурі із складу спільної часткової власності та визнати за нею право власності на 5/6 частини земельної ділянки, яка розташована на території колишньої Стріховецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, з кадастровим номером 6825888000:02:011:0006 та цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що має площу 1,5881 га (15881 м2) та форму близьку до чотирикутника і обмежена поворотними точками 4-10-11-12-2-3-4, відповідно до ІІ варіанту поділу експертного висновку. На обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на належні їй земельні ділянки площею 1,9157 га та 1,9057 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території колишньої Стріховецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області. Спадкоємцями майна померлої є позивачка, її сестра - [PERSON] (відповідачка) і їх брат - [PERSON] , який помер. Позивачка, як спадкоємиця за заповітом, звернулась до приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Хмельницької області Павлик Н. П. та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 5/6 частин вищевказаних земельних ділянок. Інша частина спадкового майна - 1/6 частин земельних ділянок відповідачкою не оформлена. Позивачка запропонувала відповідачці звернутися до нотаріуса для оформлення 1/6 частки спадкового майна (земельних ділянок) після смерті [PERSON] , а після цього виділити земельні ділянки в натурі, однак відповідачка проігнорувала дане звернення, відмовившись вирішити спір в позасудовому порядку, через що позивачка вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні позивачка та її представник заявлені вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідачка проти задоволення позову заперечила, пояснила, що вона неодноразово зверталась до позивачки з приводу поділу в натурі земельних ділянок з кадастровими номерами 6825888000:02:011:0005 та 6825888000:02:011:0006, зокрема, пропонувала прибути до землевпорядника для оформлення поділу, однак не отримала жодної реакції. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , яка померла [INFO] , за життя набула у власність земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,9157 га (кадастровий номер 6825888000:02:011:0005) та 1,9057 га (кадастровий номер 6825888000:02:011:0006), що розташовані на території Солобковецької об"єднаної територіальної громади за межами с. Стріхівці (колишньої Стріховецької сільської ради) Хмельницького (раніше - Ярмолинецького) району. Після смерті [PERSON] спадкоємицею за заповітом є [PERSON] , яка прийняла спадщину та отримала свідоцтва про право на спадщину на 5/6 часток спадкового майна. Крім того спадкоємицею [PERSON] за законом на обов"язкову частку в спадщині (1/6 частку спадкового майна) є [PERSON] , яка прийняла спадщину, але спадкових прав не оформила. Дані обставини визнані сторонами та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: свідоцтвами про право на спадщину за заповітом, посвідченими 29.06.2021 приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Хмельницької області Павлик Н. П., зареєстрованими в реєстрі за № 394, 395 (а.с. 6, 8); витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 263560055 від 29.06.2021 (а.с. 7) та № 263569231 від 29.06.2021 (а.с. 9), згідно яких власником 5/6 часток земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровими номерами 6825888000:02:011:0005 та 6825888000:02:011:0006, що розташовані на території колишньої Стріховецької сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області є [PERSON] . Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а ч.1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За змістом частин першої та сьомої статті 41 Конституції України, частин першої та п`ятої статті 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і таке використання не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно із ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпоряджатися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Частиною 1 статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (ч. 3 ст. 364 ЦК України). Згідно з частиною першою, другою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Згідно ч. 1 ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Договір про спільну часткову власність на земельну ділянку укладається в письмовій формі і посвідчується нотаріально. Частиною 3 ст. 88 ЗК України передбачено, що учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Відповідно до ч. 4 ст. 88 ЗК України учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Частинами 4 та 5 ст. 89 ЗК України передбачено, що співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Згідно висновку експерта № 1013/022 від 21.03.2023 за результатами судової земельно-технічної експертизи були визначені варіанти поділу вказаних земельних ділянок. Так, відповідно до варіанту №2 розподілу земельних ділянок [PERSON] пропонується виділити частину земельної ділянки кадастровий номер 6825888000:02:011:0005, що має площу 1,5964 га (15964 м2), форму близьку до чотирикутника і обмежена поворотними точками 5-8-9-10-4-5, та частину земельної ділянки, кадастровий номер 6825888000:02:011:0006, що має площу 1,5881 га (15881 м2), форму близьку до чотирикутника і обмежена поворотними точками 4-10-11-12-2-3-4. Іншому співвласнику пропонується виділити частину земельної ділянки кадастровий номер 6825888000:02:011:0005, що має площу 0,3193 га (3193 м2), форму витягнутого чотирикутника і обмежена поворотними точками 6-7-8-5-6, та частину земельної ділянки, кадастровий номер 6825888000:02:011:0006, що має площу 0,3176 га (3176 м2), форму витягнутого чотирикутника і обмежена поворотними точками 2-12-13-1-2. Саме на такому варіанті поділу спірних земельних ділянок наполягала позивачка. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову [PERSON] про виділення в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, та припинення права спільної часткової власності. Згідно із ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11000,00 грн., а також судові витрати за проведення судової земельно-технічної експертизи в сумі 11000,00 грн. Крім того, з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судових збір в сумі 2147,20 грн. На підставі ст. 15, 319, 328, 358, 361, 364, 367, 1218, 1268, 1269 ЦК України, ст. 86, 88, 89 ЗК України,

Outcome: approved