Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-16 00:00:00

в провадженні Голосіївського районного суду м.Києва перебувала справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів за договором . 15.06.2023р. у даній справі ухвалено заочне рішення, відповідно до якого позов задоволено частково, стягнуто з відповідача суму авансу за попереднім договором, 3% річних та інфляційні втрати, а також вирішено питання про стягнення судового збору. В частині вимог про відшкодування моральної шкоди судом було відмовлено у задоволенні позову. 17.06.2023 р. представник позивача звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі та стягнення з відповідача 3% річних за період з листопада 2021 р. по травень 2023 року включно в розмірі 2017,57 гривень, інфляційних витрат за період з листопада 2021 р. по травень 2023 року включно в розмірі 140037,62 гривні та витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 гривень, пов`язані з підготовкою заяви про ухвалення додаткового рішення. Заява мотивована тим, що при звернення до суду позивачем були заявлені вимоги про застосування положень ч.2 ст.625 ЦК України та стягнення 3% річних і інфляційних втрат в зв`язку з порушенням виконання зобов`язань з моменту виникнення такого порушення до дня ухвалення судового рішення, однак судом вирішено питання лише щодо стягнення зазначених сум на момент пред`явлення позову. Сторони в судове засідання не з`явились, про місце і час судового розгляду повідомлялись у спосіб, передбачений ст.128, 130 ЦПК України. В зв`язку з неявкою сторін, повідомлених належним чином, в судове засідання, суд вважає за можливе розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення, суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати, суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст.430 цього Кодексу. Додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 270 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Як вбачається з поданої позовної заяви позивач у листопаді 2021 року звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів, у якому просив стягнути з відповідача на свою користь 440 369,88 грн сплаченого авансу за попереднім договором, 3 % річних з моменту виникнення порушення зобов`язання до дня ухвалення судового рішення, що на момент звернення становить 16 513,87 грн, інфляційні втрати по момент ухвалення судового рішення, що на момент звернення становить 52 844,39 грн та судові витрати по справі у розмірі 5 751,29 грн. При ухваленні судового рішення судом стягнуто з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) суму авансу за попереднім договором в розмірі 440369,88 гривень, 3% річних в розмірі 16 513,87 гривень, інфляційні втрати в розмірі 52 844,39 гривень, судовий збір в сумі 5 751,29 гривень. Тобто, позовні вимоги щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат вирішені лише в частині стягнення сум, нарахованих стороною позивача на момент звернення до суду, однак не вирішено питання щодо стягнення таких сум на момент ухвалення судового рішення. В ході судового розгляду судом досліджувалось питання щодо наявності підстав для застосування положень ч.2 ст.625 ЦК України до правовідносин сторін, що склались у даному спорі, хоча не був проведений розрахунок повної суми стягнення. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним судом у постанові від 20 листопада 2018 року у справі № 904/312/18, аналіз приписів частини 2 статті 625 ЦК України дає підстави для висновку про те, що відповідальність боржника за порушення виконання грошового зобов`язання у вигляді нарахування кредитором на суму грошового боргу індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми настає у разі невиконання або несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання перед кредитором. Відповідно до зазначеного у заяві про ухвалення додаткового рішення розрахунку з листопада 2021 р. по травень 2023 р. сума 3 % річних від простроченої суми становить 20917,57 гривень, а інфляційні втрати від простроченої суми складають 140037,62 грн. З врахуванням викладено, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення додаткового рішення та стягнення з відповідача на користь позивача суми 3% річних в розмірі 20917,57 гривень та інфляційних втрат в розмірі 140037,62 гривні. Крім того, представник позивача просить вирішити питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 2000 гривень за підготовку заяву про ухвалення додаткового рішення. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача надано ордер та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, а також квитанція про понесення витрат у розмірі 2000 гривень позивачем. З огляду на зазначені обставини суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрат на правничу допомогу.

Outcome: approved