Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-27 00:00:00

Позивачка звернулась до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська за позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з 26.09.2014 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , актовий запис №1523, від якого сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Через сварки, які часто відбувалися в сім`ї з різних причин шлюбно-сімейних відносин, у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння та наявністю різних поглядів на життя з березня 2022 року подружні відносини між сторонами припинені, подружжям втрачено почуття любові та взаємної поваги, тому позивач просить шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не з`явилась, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення, просила розглянути справу за її відсутності, про що надала письмову заяву. Відповідач у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, у зв`язку з чим, суд, зі згоди позивачки, вважає провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26.09.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 26.09.2014 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №1523(а.с.11). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 19.05.2015 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №525(а.с.12). Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені через сварки, які часто відбувалися в сім`ї з різних причин шлюбно-сімейних відносин, у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння та наявністю різних поглядів на життя, що призвело до відчуження, втрати подружжям почуття любові та взаємної поваги. Спільне господарство та сімейний бюджет сторони не ведуть, майновий спір на даний час відсутній. Суд вважає, що за таких обставинах сім`ю зберегти неможливо, а шлюб необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу прізвища сторін залишити без змін. Відповідно до ч. 1. 2\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Що стосується вимоги позову про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 500,00 грн., то суд виходить з наступного. В силу п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Конституційне право на професійну правничу допомогу та вільний вибір захисника гарантується ст. 59 Конституції України. Відповідно до ст. 22 Конституції України, воно не може бути скасоване, а звуження змісту та обсягу наявних прав і свобод не допускається. За ч.2 ст.137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу суд враховує, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем було надано до суду: Договір про надання правової допомоги №12, укладеного 27.02.2023 року між адвокатом Мезенцевим І.О. та позивачем [PERSON] ; додаток №1 до договору про надання правової допомоги №12 від 27.02.2023 року; акт прийому-передачі виконаних робіт за додатком №1 від 27.02.2023 року до договору №12 від 27.02.2023 року. Суд вважає обґрунтованими заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на правову допомогу у розмірі 500,00 гривень. Європейський суд з прав людини зазначив, що присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 500,00 грн., а також, згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України 1073,60 гривень судового збору на користь позивачки.

Outcome: approved