Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-04 00:00:00

02.06.2023 року до суду надійшла заява представника відповідача [PERSON] адвоката Новіка Владислава Ігоровича про винесення додаткового рішення, відповідно до якої просить стягнути з позивача [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати зі сплати витрат відповідача на правову допомогу в розмірі 30\~000 грн. 00 коп. Заяву обґрунтовує тим, що рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 30.05.2023 року у справі №711/6924/21 у задоволенні позовної заяви [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання частково недійсним договорів купівлі продажу квартири та переведення права покупця на позивача було відмовлено повністю. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 3, ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Вказує, що 30.05.2023 року представником відповідача адвокатом Новік В.І. до виходу суду до нарадчої кімнати, було зроблено заяву про подачу суду після ухвалення рішення доказів на підтвердження оплати витрат позивача на правову допомогу з метою розподілу між сторонами. В порядку ст.ст.137, 141 ЦПК України з метою розподілу удових витрат, до яких відноситься в тому числі витрати на правову допомогу адвоката, долучає до матеріалів справи підтверджені витрати позивача на правову допомогу: копію договору про надання правової допомоги від 03.12.2021 року та копію акту №1 прийому передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 03.12.2021 року. Сторони в судове засідання не з`явилися. 21.06.2023 до суду надійшли заперечення представника позивача адвоката Рой О.В. щодо витрат на правову допомогу. Зазначає, що відповідачем не було надано до відзиву розрахунку судових витрат, не надано договору про надання правової допомоги та квитанції про сплату правової допомоги, які на час подачі відзиву 14.03.2022 мали бути у відповідача, а тому причини не подачі таких доказів є неповажними. Також вказує, що представник відповідача взяв участь у декількох засіданнях та подав лише один документ (відзив від 14.03.2022) лише одна сторінка з якого має позицію сторони відповідача, не було надано іншої правової допомоги в частині судової практики чи іншої роботи представника, а тому розмір заявлених витрат є завищеним як мінімум в 5 разів. Розрахунок судових витрат відповідачем не подано до закінчення судових дебатів. Додає, що судове рішення ухвалено 30.05.2023, а тому у порушення вимог ч.2 ст.246 ЦПК України додаткове рішення не може бути ухвалено 21.06.2023 після спливу 20 денного строку. Крім того, зазначає, що заяву про ухвалення додаткового судового рішення не було отримано стороною до судового засідання у справі для ознайомлення із детальною позицією та доказами відповідача. А тому у задоволенні заяви відповідача про ухвалення додаткового судового рішення просить відмовити. У відповідності до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, заяву про ухвалення додаткового рішення та додані до неї документи, прийшов до наступного. Згідно п. 3 ч. 1, ч. 2, 3, 5 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Відповідно до ч.3 ст.259 ЦПК України суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті. Відповідно до ч.1 ст. 58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник. Судом встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 30 травня 2023 року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання частково недійсним договорів купівлі продажу квартири відмовлено. Так, адвокатом долучено Договір про надання правової допомоги від 03.12.2021 року та Акту №1 прийому передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги №б/н від 03.12.2021 року. Згідно з п. 1.2. Договору адвокат приймає на себе обов`язки представляти права та законні інтереси клієнта у справі №711/6924/21, що розглядатиметься Придніпровським районним судом мЧеркаси за позовно заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання частково недійсним договорів купівлі продажу квартири, з усіма правами представника, захисника, які передбачені Цивільним процесуальним кодексом України, КУпАП України, КПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», КАС України. Згідно п. 4.5. Договору за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар (винагороду) у наступному розмірі: -гонорар адвоката, який підлягає сплаті за результатами надання послуг представництва у справі №711/6924/21, що розглядатиметься Придніпровським районним судом м.Черкаси складає 20\~000грн. -У разі досягнення адвокатом позитивного результату у справі №711/6924/21, що розглядатиметься Придніпровським районним судом м.Черкаси, клієнт зобов`язується сплатити адвокату 10\~000 грн. у якості гонорару успіху. Гонорар (винагорода), гонорар успіху сплачується клієнтом адвокату протягом 30 днів з моменту підписання адвокатом та клієнтом відповідного акту приймання передачі наданих послуг (п.4.6 Договору). Вирішуючи питання про стягнення на користь заявника, на користь якого ухвалено рішення, судових витрат, понесених в суді першої інстанції, суддя виходить із такого. Згідно ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку. Відповідно до\~статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону). Згідно ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої\~статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України). Згідно зі\~статтею 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частин першої та другої\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною восьмою\~статті 141 ЦПК України\~визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з частиною третьою\~статті 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року по справі № 922/1964/21 вказано, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стягувача до суду подано такі документи: копію договору про надання правової допомоги від 03.12.2021 року та копію акту №1 прийому передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 03.12.2021 року. Крім того, матеріали справи містять ордер на надання правничої (правової) допомоги [PERSON] адвокатом Новік В.І.. Зі змісту частини четвертої\~статті 137 ЦПК України\~вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята\~статті 137 ЦПК України). Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої\~статті 137 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19). Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Водночас, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року по справі № 904/4507/18 зауважує, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6 672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72). Разом з тим, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача (пункт 1 частини другої\~статті 141 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі № 596/2305/18-ц зазначено, що відповідно до частини п`ятої\~статті 137 ЦПК України\~зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Дослідивши заяву представника відповідача про ухвалення додаткового судового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді першої інстанції, надані заявником докази, застосовуючи зазначені вище критерії розумності розміру заявлених представником відповідача до відшкодування витрат на оплату послуг адвоката, їх необхідності та співмірності зі складністю справи і виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг, враховуючи всі аспекти та характер спірних правовідносин у справі та виходячи із загальних засад цивільно-процесуального законодавства щодо принципів диспозитивності, змагальності сторін, рівності усіх учасників, суд приходить до висновку про те, що розмір витрат на правову допомогу в сумі 30000 грн. є завищеним. Враховуючи вказані обставини, та заперечення сторони відповідача проти стягнення судових витрат, які підлягають до стягнення, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 15000 грн. витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги.

Outcome: approved