Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-09 00:00:00

14 вересня 2021 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позову вказує, що 25.09.2020 між ТОВ «СТС - Групп» та [PERSON] укладено договір позики №10, згідно якого позикодавець передає у власність позичальникові грошову суму у розмірі 60000,00 грн, а позичальник зобов`язується повернути зазначену грошову суму у строк, передбачений п. 2.1. та п. 2.2 даного договору. На підтвердження виникнення зобов`язання по договору позики відповідачем надано розписку отримання грошових коштів до договору грошової позики № 10 від 25.09.2020 на загальну суму 60 000,00 грн та два видаткових касових ордери: - від 25.09.2020 на суму: 49 000,00 грн. - від 25.09.2020 на суму 11 000,00 грн, з яких випливає, що відповідач взяв у позику грошову суму у розмірі 60000,00 грн. П. 3.4. договору встановлює, що позичальник складає розписку про отримання грошових коштів розмірі, який зазначений у п. 1.1 договору, та передає її позикодавцю. Згідно п. 2.2 відповідач зобов`язався повернути кошти до 19.07.2021. Та до теперішнього часу відповідач не повернув борг в повному обсязі. Таким чином, позивачем належним чином виконані умови договору позики, в той час як відповідачем отримані грошові кошти в передбачені строки не повернуті, у зв`язку з чим виникла заборгованість за позикою в сумі боргу 60000,00 грн. Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що відповідачем отримані грошові кошти в передбачені строки не повернуті, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача основний борг у розмірі 60000,00 грн та судові витрати у розмірі 2 270,00 грн. З огляду на викладене, позивач просить задовольнити позов. 14 вересня 2021 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищевказана справа передана на розгляд судді Анохіну А.М. 16 вересня 2021 року судом зроблено запит щодо місця реєстрації відповідача. 11 лютого 2022 року до суду надійшла інформація про реєстрацію місця проживання особи. Ухвалою суду від 16.02.2022 в справі відкрито спрощене позовне провадження. Справу було призначено до розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відзив на позовну заяву відповідачем подано не було. Представник позивача в судове засідання не з`явився, до суду подано заяву в якій просить справу слухати у його відсутність та в разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України. Про причину неявки суд до відома не поставив. Судові повістки, що направлялись на його адресу за зареєстрованим місцем проживання, були отримані останнім, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які знаходяться в матеріалах справи. Відповідно до ч. 3, 5, 8 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. За таких обставин суд визнав можливим провести розгляд справи за відсутності учасників процесу. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25.09.2020 між ТОВ «СТС - Групп» та [PERSON] укладено договір позики №10, згідно якого позикодавець передає у власність позичальникові грошову суму у розмірі 60000,00 грн, а позичальник зобов`язується повернути зазначену грошову суму у строк, передбачений п. 2.1. та п. 2.2 даного договору. На підтвердження виникнення зобов`язання по договору позики відповідачем надано розписку отримання грошових коштів до договору грошової позики № 10 від 25.09.2020 на загальну суму 60 000,00 грн та два видаткових касових ордери: - від 25.09.2020 на суму: 49 000,00 грн. - від 25.09.2020 на суму 11 000,00 грн, з яких випливає, що відповідач взяв у позику грошову суму у розмірі 60000,00 грн. П. 3.4. договору встановлює, що позичальник складає розписку про отримання грошових коштів розмірі, який зазначений у п. 1.1 договору, та передає її позикодавцю. Згідно п. 2.2 відповідач зобов`язався повернути кошти до 19.07.2021. Та до теперішнього часу відповідач не повернув борг в повному обсязі. Таким чином, позивачем належним чином виконані умови договору позики, в той час як відповідачем отримані грошові кошти в передбачені строки не повернуті, у зв`язку з чим виникла заборгованість за позикою в сумі боргу 60000,00 грн. Відповідно до вимог ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, тому позичальник зобов`язаний своєчасно вносити плату за користування майном. Відповідачем [PERSON] не були виконані належним чином прийняті на себе зобов`язання, загальна сума заборгованості складає 60 000,00 грн. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Ст. 1049 ЦК України, встановлений обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем), у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України). Відповідно до ч. 1ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Враховуючи, що відповідач [PERSON] як позичальник, не виконав взяті зобов`язання та не повернув ТОВ «СТС -Групп» грошові кошти, отримані в борг, а протилежного відповідачем не доведено, то суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором грошової позики №10 від 25.09.2020 у розмірі 60000,00 грн. Статтею 13 ЦПК України, визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач доводи позивача належними та допустимими доказами не спростував та доказів на підтвердження повернення кредиту суду не надав, а тому суд доходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2270,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved