Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на 43/100 частки квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що [INFO] помер її син [PERSON] , який на день смерті постійно проживав за адресою [ADDRESS] . Після його смерті відкрилася спадщина на вказану квартиру, яка належала спадкодавцю на підставі договору дарування від 21 квітня 1999 року. Позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті сина. Нотаріусом надане роз`яснення про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину через неможливість визначити передбачений законодавством склад спадкового майна. Вказала, що відповідно до правовстановлюючих документів, наданих спадкоємцем, спадкодавцю належить в цілому квартира [ADDRESS] відповідно до договору дарування від 21 квітня 1999 року. Разом з тим, нотаріусом установлено, що співвласниками вказаної квартири є також [PERSON] та [PERSON] в рівних частках по 57/200 кожний. Рекомендовано звернутися до суду, що надасть можливість оформити спадкові права на майно. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник надав заяву, відповідно до якої підтримав вимоги позову та просить їх задовольнити, просить проводити розгляд справи без його участі. Судові витрати просить покласти на позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник подав заяву, відповідно до якої просить проводити розгляд справи без його участі та не заперечив проти задоволення позовних вимог. Треті особи також не з`явилися в судове засідання, надали заяви, в яких не заперечують проти задоволення позовних вимог, просять розглядати справу без їх участі. Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін та третіх осіб. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Згідно з Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00039296493 від 17.04.2023, матір`ю [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , [INFO] . Відповідно до договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Знам`янської міської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Георгієвою Л.В. 21 квітня 1999 року, зареєстровано в реєстрі за №460, [PERSON] прийняв в дар комунальну квартиру [ADDRESS] , зареєстрований в Знам`янському БТІ 29.04.1999 за №1459/4. Подарована квартира загальною площею 24,2 кв.м., в тому числі жилої 18,1 кв.м., складається з: кімнати, коридору, комори, кухні. Квартира належить дарителю на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло виданого 18.01.1999 Знам`янським відділком Одеської залізниці. [PERSON] помер [INFO] , про що Знам`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) складено відповідний актовий запис №238. Після його смерті із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернулася його матір [PERSON] , якій відмовлено у видачі свідоцтва право на спадщину на квартиру через розбіжності у правовстановлюючих документах та неможливості встановити склад спадкового майна. Згідно листа Знам`янського міжміського комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» від 13.02.2023 надано інформацію, що станом на 01.01.2013 квартира [ADDRESS] зареєстрована за: [PERSON] (який помер [INFO] ) на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Знам`янської міської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Георгієвою Л.В. 21.04.1999 за р№460 в цілому на комунальну квартиру; [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Знам`янської міської ради Кіровоградської області 14.08.2005, на підставі розпорядження органу приватизації Знам`янської міської ради 12.08.2005 за №91р, в рівних частках кожному, по 57/200 часток нерухомого майна, яке було зареєстроване в Знам`янському міжміському комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації» 14.08.2005 і зареєстроване в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 26.08.2005за реєстраційним номером 11857780. Станом на 29.11.2022 самочинно побудованих будівель, побудов, добудов, прибудов, перебудов, перепланувань не виявлено. Загальна площа 55,7 кв.м., житлова площа 43,5 кв.м. квартира складається з трьох житлових кімнат, коридору, кухні, комори. Частина квартири [ADDRESS] , яка успадковується, складається з однієї житлової кімнати, коридору загального користування, кухні загального користування, комори загального користування, загальною площею 24,2 кв.м., житловою площею 18,1 кв.м. Раніше в 1999 році при видачі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] Знам`янським відділком Одеської залізниці 18.01.1999, виданого згідно з ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» згідно з розпорядженням від 18.01.1999 за №4037 на ім`я [PERSON] не була розрахована частка цієї комунальної квартири, а було видано як на цілу частку квартири, а потрібно було записати 43/100 частки. В подальшому 21.04.1999 посвідчений договір дарування також як на цілу квартиру. Треті особи надали пояснення по справі, відповідно до яких підтвердили, що [PERSON] був їх сусідом по комунальній квартирі та проживав з 1999 року по день своєї смерті. Вказали, що його частка в цій квартирі складає 43/100 від цілого. Частинами 1, 2 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу, шляхом визнання права. Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, що закріплено положеннями ст.1218 ЦК України. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч.1 ст.1296 ЦК України). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України). Згідно зі ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації та підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу 1 цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до\~статті 179 ЦК України\~річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки. Майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина перша\~статті 190 ЦК України). Згідно ст. 317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.1\~ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Згідно з нормою ст.357 ЦК частки в праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного із співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно статей 68, 69 Закону України «Про нотаріат», підп.4.14.-4.15, 4.18, 4.20 п.4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, зазначено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину як за законом, так і за заповітом нотаріус перевіряє склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, а нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до положень ч.3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно\~та їх\~обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Судом встановлено, що частка спадкодавця в спільному частковому майні складала 43/100 від цілої частки квартири площею 24,2 кв.м., в тому числі жилої 18,1 кв.м., яка включала в себе кімнату, коридору, комори, кухні. Ця частка була отримана дарителем на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло виданого 18.01.1999 Знам`янським відділком Одеської залізниці та подарована спадкодавцю. На даний час спадкоємець не має можливості відповідно до вимог законодавства України отримати у спадок частину квартири, яка належала спадкодавцю на законних підставах, оскільки розмір часток у праві спільної часткової власності відповідно до правовстановлюючих документів не відповідає дійсності, суд вважає задовольнити вимоги позову. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак через те, що позивач просить покласти судовий збір на нього, суд вважає не стягувати з відповідача судовий збір на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved