Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-03 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат. Вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 25.06.2021 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя ухвалено стягнути із [PERSON] в користь [PERSON] 83\~808,36 грн компенсації різниці у вартості майна та 8\~056,22 грн судових витрат. Постановою Волинського апеляційного суду від 19.10.2021, з урахуванням ухвали Волинського апеляційного суду про виправлення описки від 28.10.2021, постановлено рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 25.06.2021 в частині відмови в позові про поділ нежитлової будівлі по [ADDRESS] скасувати та стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] 674\~000 гривні. Всього судовими рішеннями стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] 765\~864,58 гривні. В ході примусового виконання судового рішення приватним виконавцем стягнуто із [PERSON] 2\~329,11 гривні. Таким чином, заборгованість [PERSON] становить 763\~535,47 гривні. Позивач зазначає, що оскільки відповідач порушила строки виконання грошового зобов`язання, а тому відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України зобов`язана сплатити йому за період 20.10.2021 по 30.11.2022 209\~972,25 гривень інфляційних втрат та за період з 20.10.2021 по 31.12.2022 27\~424,52 гривні, що становить 3% річних, котрі він просить стягунти із відповідача на його користь. Ухвалою суду від 02 лютого 2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі. 17.05.2023 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову, оскільки дані правовідносини є сімейними, а тому положення ст. 625 ЦК України до них не застосовуються. Також правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, регулюються Законом України «Про виконавче провадження». Оскільки спірні правовідносини виникли у зв`язку з виконанням судового рішення, то до них не можуть застосовуватись норми, що передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] просив позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Також пояснив, що оскільки відповідач порушив грошове зобов`язання, а тому зобов`язаний сплатити інфляційні втрати та 3% річних. Оскільки відповідач має невиконане грошове зобов`язання перед позивачем та відсутні спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини, а тому на дані правовідносини поширюється положення ч. 2 ст. 625 ЦК України. Представник відповідача [PERSON] просила відмовити у задоволенні даного позову. Пояснила, що дані правовідносини є сімейними, а також Закон України «Про виконавче провадження» регулює дані правовідносини, а тому на ці правовідносини не поширюється положення ст. 625 ЦК України. Підтвердила, що між сторонами існує зобов`язання, це зобов`язання є грошовим, а також є прострочення зобов`язання. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, оцінивши всі докази в сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Фактичні обставини справи та правовідносини. Судом встановлено, що рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 25.06.2021 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя ухвалено стягнути із [PERSON] в користь [PERSON] 83\~808,36 грн компенсації різниці у вартості майна та 8\~056,22 грн судових витрат. Постановою Волинського апеляційного суду від 19.10.2021, з урахуванням ухвали Волинського апеляційного суду про виправлення описки від 28.10.2021, постановлено рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 25.06.2021 в частині відмови в позові про поділ нежитлової будівлі по [ADDRESS] скасувати та стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] 674\~000 гривні. Всього судовими рішеннями стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] 765\~864,58 гривні. Довідкою приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Поха В.А. підтверджується, що у нього на виконанні перебуває виконавче провадження про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] 674\~000 гривні грошової компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності подружжя. В ході примусового виконання судового рішення приватним виконавцем стягнуто із [PERSON] 2\~329,11 гривні. Відповідач та її представник не надали суду доказів, що окрім 2\~329,11 гривні, відповідачем було повністю чи частково погашено заборгованість перед позивачем. Таким чином, заборгованість [PERSON] становить 763\~535,47 гривні ( 765\~864,58 2\~329,11). Застосовані норми права та мотиви з яких виходить суду. \~ \~ \~ \~ Предметом позову у цій справі є стягнення на підставі статті 625 ЦК України 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих у зв`язку із невиконання грошового зобов`язання, котрі виникли на підставі рішення суду. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 509 ЦК України\~визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому підстави для виникнення зобов`язань визначені у\~ст. 11 ЦК України\~та є наступними: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;\~завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. За змістом статей\~524,\~533-535\~і\~625 ЦК України\~грошовим є\~зобов`язання,\~виражене у\~грошових одиницях\~(національній\~валюті України\~чи у\~грошовому еквіваленті\~зобов`язання,\~вираженого в\~іноземній валюті),\~що передбачає\~обов`язок\~боржника сплатити\~гроші на\~користь кредитора,\~який має\~право вимагати\~від боржника\~виконання цього\~обов`язку.\~Тобто,\~грошовим є\~будь-яке\~зобов`язання,\~в якому\~праву кредитора\~вимагати від\~боржника сплати\~коштів кореспондує\~обов`язок\~боржника з\~такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі\~№ 758/1303/15-ц. Стаття 625 ЦК України у конструкції Цивільного кодексу України розташована у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 Кодексу. Відтак приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України), а так само й на грошові зобов`язання, що виникли на підставі рішення суду та за своєю правовою природою носять цивільно-правовий характер. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання\~незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі\~№ 686/21962/15-ц\~(провадження № 14-16цс18), відступаючи від висновку Верховного Суду України, зокрема викладеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі\~№ 6-2759цс15, який полягав у тому, що правовідносини, що виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України). Аналогічні висновки підтверджені Верховним Судом у постановах від 24 січня 2019 року по справі\~№ 758/5545/16-ц,\~від 23 січня 2019 року по справі\~№ 320/7215/16-ц, від 15 січня 2019 року по справі\~№ 910/17566/17\~та інших. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України даний правовий висновок Великої Палати Верховного Суду та інші аналогічні висновки Верховного Суду враховуться судом при виборі та застосуванні норми права до даних спірних правовідносин та повністю спростовують доводи представника відповідача що до правовідносин, котрі виникають з приводу виконання судових рішень не застосовуються положення ст. 625 ЦК України. \~ \~ \~ \~Оскільки відсутній спеціальний закон, який встановлює цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання, яке виникло на підставі рішення суду про поділ майна подружжя, а тому до правовідносин, що виникають з приводу невиконання грошового зобов`язання, яке виникло на підставі рішення суду про поділ майна, застосовуються положення ст. 625 ЦК України, що передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання. З врахуванням наведеного, доводи представника відповідача, що дані правовідносини не регулюються положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України є безпідставними і не беруться судом до уваги. Враховуючи, що відповідач має невиконане грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується постановою Волинського апеляційного суду від 19.10.2021 про стягнення із відповідача на користь позивача 674000 грн грошової компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності подружжя, котре набрало законної сили 19.10.2021, а тому у позивача виникло право на застосування наслідків порушення грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України. Враховуючи, що постанова суду апеляційної інстанції набрала законної сили 19.10.2021, а тому з 19.10.2021 рішення суду про стягнення з відповідача на користь позивача 674000 грн грошової компенсації є обов`язковим для виконання для сторін у справі. Судом встановлено, що сума інфляційних за період з 20.10.2021 по 30.11.2022, які [PERSON] зобов`язана сплатити [PERSON] за невиконання грошового зобов`язання становить 209\~972,25 гривень, котра жодними доказами не спростована відповідачем. Також за період з 20.10.2021 по 31.12.2022 відповідач зобов`язаний сплатити позивачу 3% річних за невиконання грошового зобов`язання, що становить 27\~424,52 гривні, котра жодними доказами не спростована відповідачем. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте, відповідач та його представник не надали суду належних, допустимих, достатніх доказів, які б спростували доводи позивача про зобов`язання відповідача сплатити позивачу 3 % річних, інфляційних втрат, а також не спростовано їхній розмір. Враховуючи те, що позивач належними, допустимими, достовірними доказами довів обставини на котрі посилався, як на підставу своїх вимог, тому суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Оскільки позов задоволено повністю, тому на підставі\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати понесені позивачем у розмірі 2\~374 грн підлягають стягненню із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved