Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-29 00:00:00

25 серпня 2022 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла вищевказана позовна заява. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач з 24 травня 2003 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який в подальшому було розірвано. В періоду шлюбу [INFO] народився [PERSON] . На підставі рішення Сквирського районного суду з нього на користь [PERSON] на утримання [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі 1\\4 частини заробітку. На даний час йому стало відомо про те, що [PERSON] не його рідною дитиною, а він не є біологічним батьком [PERSON] . Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 серпня 2022 року вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М. Ухвалою суду від 23 вересня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 18 жовтня 2022 року. 11 жовтня 2022 року на адресу суду надійшов лист від начальника Білоцерківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану про розгляд справи за відсутності представника відділу, з одночасним направленням копії актового запису про народження [PERSON] , [INFO] . Через неявку відповідача в підготовче засідання, призначене на 18 жовтня 2022 року, останнє судом відкладено на 08 листопада 202 року. 08 листопада 2022 року на адресу суду від представника позивача - адвоката закаблук Л.О. надійшло клопотання про призначення судової експертизи. Ухвалою суду від 08 листопада 2022 року за клопотанням представника позивача постановлено ухвалу про призначення судово-біологічної (судово-медичної генетичної) експертизи, на вирішення якої судом поставлене питання про те, чи є [PERSON] , [INFO] біологічним батьком [PERSON] , [INFO] . Провадження у справі зупинено. 09 січня 2023 року та 10 лютого 2023 року на адресу суду з експертної установи - Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи надходили повідомлення про забезпечення явки сторін до експертної установи для відбору зразків крові на 03 лютого 2023 року та 24 лютого 2023 року. Відповідно до електронного повідомлення від 09 лютого 2023 року, 03 лютого 2023 року для відбору зразка крові з`явився тільки [PERSON] . (а.с.44,46-47). 02 березня 2023 року на адресу суду надійшов лист від експертної установи про повернення ухвали суду про призначення експертизи без виконання через те, що незважаючи на неодноразові призначення дати відбору, [PERSON] та його біологічна матір на відбір зразків крові не з`явились. (а.с.48). Ухвалою суду від 07 березня 2023 року поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання на 31 березня 2023 року. 27 березня 2023 року на адресу суду надійшов лист від начальника Білоцерківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану про розгляд справи за відсутності представника відділу. Відповідач в підготовче засідання, призначене судом на 31 березня 2023 року не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно. Рекомендоване повідомлення про вручення відповідачу поштового відправлення повернулося на адресу суду 27 березня 2023 року за закінченням терміну зберігання. Ухвалою суду від 31 березня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 02 травня 2023 року. Через неявку відповідача в судове засідання, призначене на 02 травня 2023 року, судовий розгляд у справі відкладено на 31 травня 2023 року. В судове засідання 31 травня 2023 року сторони не з`явилися. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені судом своєчасно та належним чином. 31 травня 2023 року на адресу суду надійшла заява від представника позивача - адвоката Закаблук Л.О. про відкладення судового розгляду через неможливість бути присутньою в судовому засіданні 31 травня 2022 року. Судовий розгляд у справі відкладено на 30 червня 2023 року. 30 червня 2023 року на адресу суду надійшла заява від позивача [PERSON] про проведення судового розгляду справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , в судові засідання, призначені на 02 травня 2023 року та 31 травня 2023 року не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся за зареєстрованою адресою проживання. Рекомендовані повідомлення про вручення відповідачу поштових відправлень повернулися на адресу суду 02 травня 2023 року та 15 травня 2023 року за закінченням терміну зберігання. У відповідно до ч.4 ст.223 та ст.280 ЦПК України, судом ухвалено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин суд вважає за можливе проводити судовий розгляд за відсутності вказаних осіб та ухвалити у справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне: 24 травня 2003 року позивач уклав шлюб із [PERSON] (а.с.4). Від шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] (а.с.5). Позивач є особою з другою групою інвалідності з 01.01.2022 довічно 9а.с.6). При вирішенні справи суд виходить з наступного: Відповідно до статті 136 Сімейного кодексу України - особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Стягнення з особи, яка записана батьком, матір`ю, аліментів на дитину не є перешкодою для звернення до суду з позовом про виключення відомостей про неї як батька, матері дитини з актового запису про її народження - стаття 140 СК України. Згідно з пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - судам слід урахувати, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а вразі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК) - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. При цьому відповідні вимоги жінки суд може задовольнити лише за умови подання іншою особою заяви про своє батьківство. Особа, яка в момент реєстрації її батьком дитини знала, що не є таким, а також особа, котра дала згоду на штучне заплідення своєї дружини, не мають право оспорювати батьківство. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено, а для вимог жінки про виключення з цього запису відомостей про її чоловіка як батька позовна давність становить один рік і її перебіг починається з дня реєстрації дитини. Пунктом 1.7 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану. Їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України № 96/5 від 12 січня 2011 року, передбачено, що зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил. Підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану, відповідно до п. 2.13.1 є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Кожна сторона, відповідно до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, згідно з вимогами частин першої-третьої статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Станом на момент звернення позивача до суду із даним позовом у серпні 2022 року [PERSON] вже досяг повноліття. Положеннями законодавства, яке регулює сімейні правовідносини, зокрема, відносини батьків та дітей, встановлене визначене коло взаємних прав і обов`язків батьків і дітей, обов`язки батьків по захисту прав та інтересів неповнолітніх дітей, права і обов`язки батьків по вихованню дітей, тощо. Указані обов`язки батьків щодо неповнолітніх дітей діють з метою якнайкращого забезпечення інтересів дитини, піклування про її фізичний і духовний розвиток, її навчання, підготовку до самостійного життя, спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, надання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, сприяння засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, створення умов для отримання дитиною освіти, тощо, - надані батькам до досягнення дитиною повноліття, після чого дитина набуває повної правосуб`єктності і необхідність виконання батьками указаних вище обов`язків не є імперативно. Існування відомостей про батька в актовому записі про народження дитини після досягнення дитиною повноліття саме по собі не призводить до порушення прав особи, яка записана батьком дитини. Аналогічні висновки викладені в Постанові Верховного Суду від 19 грудня 2018 року у справі № 336/2362/16. Звертаючись до суду із даним позовом [PERSON] не надав суду належних обґрунтувань щодо того, чим порушено, оспорено або не визнано його права, свободи чи інтереси внаслідок існування відомостей щодо його батьківства у актовому записі про народження дитини, яка станом на момент звернення до суду із даним позовом досягла повноліття. За таких обставин, позовні вимоги не підлягають до задоволення. Судовий збір, відповдіно до частини першої статті 141 ЦПК України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною шостою статті 141 ЦПК України зазначено наступне: якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За таких обставин, у зв`язку з тим, що судом прийнято рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, а позивача, звільнено від сплати судового збору відповідно до статті 5 Закону України «Про судовий збір», суд приходить до висновку про необхідність покладення судових витрат на рахунок держави.

Outcome: dismissed