Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-16 00:00:00

28 квітня 2023 року ТОВ «Смілаенергопромтранс» звернулося до суду з вище вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь борг з оплати послуги з постачання теплової енергії у сумі 43689 грн. 89 коп., а також судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2684 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач є добросовісним постачальником теплової енергії у будинок, в якому знаходиться квартира відповідачаки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Нарахування оплати послуги здійснені відповідачу за тарифами, затвердженими рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради 135 від 25 лютого 2009 року та №461 від 18 лютого 2017 року. Відповідачка є споживачем послуг з постачання теплової енергії згідно ст.1 Закону України «Про теплопостачання» та має особовий рахунок споживача № [NUMBER] . Оскільки відповідачка споживає надані послуги, не відмовився від них у законному порядку, згідно ст.205, 901-903 ЦК України, договір про надання послуг з постачання теплової енергії між сторонами фактично відбувся. Відповідачка повинна оплачувати послугу щомісячно, не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, проте свої обов`язки споживача добровільно не виконує та про причини цього не повідомляє. Щорічні досудові попередження ігнорує. Відповідач на день звернення до суду за період з жовтня 2020 року по березень 2023 року має заборгованість у сумі 43689 грн. 89 коп. Ухвалою судді від 04 травня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання. Представник позивача ТОВ «Смілаенергопромтранс» Квітко Р.В. у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, на їх задоволенні наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, а також відповідно до вимог ч.10 ст.187 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відзиву на позовну заяву та заперечень щодо позовних вимог до суду не направила. З урахуванням положень ч.4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити, за результатами її розгляду, заочне рішення. Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, врахувавши позицію представника позивача, викладену письмово, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1-4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч.1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з копії договору 441 від 17 листопада 2015 року [PERSON] уклала з ТОВ «Смілаенергопромтранс» договорі про надання послуг з централізованого опалення житла в тому числі місцб загального користування за адресою [ADDRESS] . Відповідно до ст.3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг. Згідно ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення, житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків; 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд. Як встановлено під час судового розгляду, позивач ТОВ «Смілаенергопромтранс» є надавачем комунальної послуги з централізованого опалення в м. Сміла Черкаської області. Рішеннями виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області від 25 лютого 2009 року за № 461 та від 18 жовтня 2017 року №461 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та теплову енергію для ТОВ «Смілаенергопромтранс» вирішено встановити ТОВ «Смілаенергопромтранс» тарифи для населення на послугу з централізованого опалення для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії у сумі 17,49 за 1 кв.м. (з ПДВ). Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачем комунальних послуг являється фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Як вбачається з матеріалів справи, позивач вказує на те, що відповідач [PERSON] є споживачем комунальної послуги з постачання теплової енергії, яка надається за адресою: [ADDRESS] , має особовий рахунок [NUMBER] та вказана послуга надається відповідачці ТОВ «Смілаенергопромтранс». Так, позивач у позовній заяві зазначає, що відповідачка [PERSON] з жовтня 2020 року по березень 2023 року отримував послугу з постачання теплової енергії, яку надавало ТОВ «Смілаенергопромтранс», що підтверджується актами про подачу теплової енергії від 02 листопада 2022 року, 26 жовтня 2021 року, 02 листопада 2020 року, складених представниками ТОВ «Смілаенергоппромтранс», за участю представників благо утримувача ОСББ «Зелена Садиба», відповідно до яких, в зв`язку з початком опалювального сезону у м. Сміла, було подано теплову енергію споживачу за адресою: [ADDRESS] . Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком споживача - є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Обов`язок споживача укласти договір про надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також п.30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630. Таким чином, обов`язок укласти договір законодавець покладає саме на споживача, який отримує житлово-комунальні послуги. Згідно ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Відповідно до правового висновку, який міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 лютого 2018 року у справі №711/11424/15-ц, провадження 61-3500св18, «Хоч у ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п.1 ч.2 ст.20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі». Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що не уклавши договір про надання житлово-комунальних послуг з позивачем, відповідач отримував такі послуги, в зв`язку з чим є споживачем комунальних послуг, зокрема, послуги з постачання теплової енергії, яка надається позивачем. Таким чином між сторонами виникли правовідносини, які регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ України №630 від 21 липня 2005 року. Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач таких послуг зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Пунктом 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення встановлено, що плата за послуги нараховується згідно показань засобів обліку води, а у разі його відсутності ( несправності) за нормативами ( нормами) споживання. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово - комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово - комунальних послуг, отриманих ним до укладання відповідного договору. Як вбачається з розрахунку боргу по особовому рахунку № [NUMBER] з оплати з постачання теплової енергії, заборгованість відповідачки [PERSON] з оплати наданої позивачем ТОВ «Смілаенергопромтранс» послуги з постачання теплової енергії за період з жовтня 2020 року по березень 2023 року становить 43689 грн. 89 коп. Згідно ч.1-4 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що наданий позивачем до позовної заяви розрахунок боргу відповідачки [PERSON] , в повній мірі відповідає вимогам законодавства України, в зв`язку з чим вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно ч.1-3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Смілаенергопромтранс» підлягають у задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню то відповідно сплачений позивачем під час подачі позову до суду судовий збір в сумі 2684 грн., підлягає до стягнення з відповідача на його користь.

Outcome: approved