Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-03 00:00:00

позивач - Військова частина [NUMBER] звернувся з позовом до відповідача - [PERSON] з вимогами стягнути з відповідача кошти за отримане речове майно, строки носіння якого не закінчилися, після виключення відповідача зі списків особового складу, на загальну суму 1613 грн. 45 коп. та судових витрат. Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач в період з 30.11.2018 по 27.05.2019 проходив військову службу за контрактом у військовій частині [NUMBER] . На момент виключення зі списків особового складу військової частини [NUMBER] та зняття з усіх видів забезпечення, за відповідачем рахувалося речове майно, строки носіння якого не вийшли на загальну суму 1613 грн. 45 коп. Наказом командира військової частини [NUMBER] від 29.10.2020 визначено утримати з відповідача вказану суму коштів, однак на сьогоднішній день відповідач заборгованість не погасив. Представник позивача позовні вимоги підтримує, справу просить розглянути без його участі, щодо постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, відзиву не надав. Тому суд, враховуючи згоду позивача, вважає, що позовну заяву слід розглянути без участі відповідача та постановити заочне рішення. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив, що згідно наказу командира військової частини [NUMBER] від 30.11.2018 №261, військовослужбовця військової служби за контрактом солдата [PERSON] зараховано до списків особового складу військової частини.Відповідно до картки № [NUMBER] обліку військового майна особистого користування, [PERSON] видано речове майно, згідно встановлених норм. Наказом командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 15.08.2020 №166, [PERSON] , який самовільно залишив військову частину, з 27 травня 2019 року, увільнено від займаної посади та зупинено військову службу. Дію контракту про проходження військової служби у Збройних Силах України наказом командира військової частини [NUMBER] від 26.05.2020 №106-РС, [PERSON] призупинено. Наказом командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 29.10.2020 №220 солдата [PERSON] , якому призупинено проходження військової служби у Збройних Силах України, відповідно до пп. «е» п.2 ч.5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ( узв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду), звільнено з військової служби у запас та направлено для постановки на військовий облік до [INFO] . На час виключення із списків особового складу військової частини [NUMBER] та зняття з усіх видів забезпечення, згідно Довідки-розрахунку №48 за відповідачем рахувалося речове майно, строки носіння якого не вийшли, на загальну суму 1613,45грн. Наказом командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 29.10.2020 №220 визначено, утримати кошти зі [PERSON] за недонос речового майна у розмірі 1613,45 грн відповідно до довідки №48. Згідно витягу з книги обліку грошових стягнень і нарахувань військової частини [NUMBER] , сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 1613,45 грн. за речове майно, строки носіння якого не скінчилися. З метою досудового врегулювання спору 25.05.2022 за №2584 військовою частиною [NUMBER] на адресу відповідача було направлено лист з проханням в добровільному порядку відшкодувати заборгованість, однак станом на сьогоднішній день заборгованість відповідачем не погашена. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. У відповідності до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначені Законом України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (далі - Закон). Згідно ст.3 Закону підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків. У мовами притягнення до матеріальної відповідальності є: наявність шкоди; протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; вина особи в завданні шкоди. Відповідно до ст.4 Закону особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди. В силу п.1 ч.1 ст.6 Закону особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій. Згідно ст.12 Закону у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку. Ч.2 ст.7 Закону визначає, що обчислення розміру шкоди проводиться з урахуванням ступеня зносу військового та іншого майна за встановленими нормами У справі, що розглядається, подані позивачем докази надають достатні підстави вважати, що спричинення матеріальної шкоди сталася з вини відповідача, який добровільної її не відшкодував, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім цього, на підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути сплачену при поданні позовної заяви суму судового збору в розмірі 2684 грн.

Outcome: approved