Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-29 00:00:00

Заявники [PERSON] , [PERSON] звернулись в суд з спільною заявою про розірвання шлюбу подружжя, яке має дітей. Свою заяву обґрунтовують тим, що вони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 13.10.2011 Деревківською сільською радою Любешівського району Волинської області, актовий запис № 2. Від даного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Зазначають, що спільне життя не склалося з причин відсутності взаєморозуміння між ними, байдужості до життя та проблем кожного, втрати почуття любові та поваги один до одного. Вони не зійшлися характерами, кожен із них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю. На даний час подружні відносини між ними припинено, спільного господарства не ведуть, спору про поділ спільного майна подружжя не мають, дійшли взаємної згоди щодо розірвання шлюбу. Вважають шлюб формальним, збереження сім`ї і подальше спільне сімейне життя є неможливим. Дійшли спільної згоди, що після розірвання шлюбу їх син буде проживати із батьком, а мати безперешкодно та в будь-який час матиме можливість спілкуватися з сином, брати участь у його вихованні та утриманні. Вони домовились, що оскільки син буде проживати з батьком, то мати буде сплачувати аліменти на його утримання за взаємним погодженням їх розміру. На підставі наведеного просили шлюб розірвати та провести розгляд справи без їх участі. Заявники в призначене на 09 год 00 хв 30.06.2023 судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином (а.с.13). У своїй спільній заяві просили розгляд справи проводити без їх участі. Враховуючи вимоги ч.1 ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності заявників. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд доходить висновку, що спільна заява підлягає до задоволення з таких підстав. За змістом ч.3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України (далі СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч.3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Згідно з ч.1, 2 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК України) провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Судом встановлено, що заявники перебувають у шлюбі, який зареєстрований 13.10.2011 Деревківською сільською радою Любешівського району Волинської області, актовий запис № 2 (а.с.10) За час шлюбу у заявників народився син [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.03.2012 (а.с.9). Заявою про виховання та утримання дитини від 25.05.2023, стверджується, що заявники [PERSON] , [PERSON] домовились, що їх син - [PERSON] буде проживати разом з своїм батьком, мати зобов`язується добровільно сплачувати аліменти по догляду за сином (а.с.10). З урахуванням наведеного, дослідивши письмові докази у справі, суд встановив, що шлюбні відносини між заявниками фактично припинилися, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження сім`ї неможливе і суперечить їх інтересам. Заява про розірвання шлюбу відповідає їх дійсній волі, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини, оскільки заявники вирішили у добровільному порядку питання про визначення місця проживання малолітнього сина та участь батьків в його матеріальному забезпеченні та вихованні. Таким чином, суд доходить висновку, що спільна заява [PERSON] , [PERSON] , про розірвання шлюбу подружжя, яке має дітей, підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved