Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-27 00:00:00

Рух справи. Процесуальні дії у справі. 8 травня 2023 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області, третя особа: Вишгородська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 10 травня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання 28 червня 2023 року о 10:00. Також, вказаною ухвалою суду витребувано у Вишгородської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи №18/2019, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . На виконання вимог ухвали суду, 6 червня 2023 року до суду від Вишгородської державної нотаріальної контори надійшли витребувані матеріали. У підготовче судове засідання призначене на 28 червня 2023 року учасники провадження не з`явились, при цьому, 14 червня 2023 року, від селищного голови Димерської селищної ради В.Підкурганного, надійшло клопотання про розгляд справи без участі відповідача, проти задоволення позову не заперечує, а 28 червня 2023 року заява представника позивача адвоката І.Коломійця про розгляд справи без участі позивача та його представника та ухвалення рішення суду в підготовчому засіданні, оскільки відповідач проти задоволення позову не заперечує. Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до частин третьої та четвертої статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно із частиною четвертою статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, ЦПК України допускає ухвалення рішення в підготовчому засіданні в правовідносинах, що виникли між сторонами. Відповідно до абз. 6 пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення в цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Оскільки відповідач позов визнав, а визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у суду наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні. Перешкод для здійснення розгляду справи у підготовчому засіданні та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами, судом не установлено. Обґрунтування позову. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 30 липня 2018 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом на належне йому майно, в тому числі на житловий будинок [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є: [PERSON] дружина спадкодавця та [PERSON] син спадкодавця. У встановлений законом строк та порядок позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Дружина спадкодавця [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини на користь позивача, що підтверджується заявою, яка наявна у матеріалах спадкової справи. Вишгородською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу №18/2019. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] [PERSON] відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів та реєстрації права власності на вказане майно, про що державний нотаріус видав постанову від 5 травня 2023 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до довідки КП «Вишгородське БТІ» №327 від 4 квітня 2023 року, право власності на об`єкт нерухомого майна, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , станом на 01 січня 2013 року за [PERSON] чи будь-якою іншою особою не зареєстровано. На підтвердження факту, що житловий будинок [ADDRESS] належав померлому [PERSON] , позивач посилається на виписку з по господарської книги №17, виданої Димерською селищною радою Вишгородського району Київської області, технічний паспорт, згідно якого рік побудови будинку 1972, та будинкову книгу. Позивач, посилаючись на положення статей 100, 101 ЦК УРСР 1963 року, Інструкцію про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, зазначає про відсутність обов`язку щодо державної реєстрації права власності на житловий будинок, у зв`язку з чим спадкодавцем не було зареєстровано майно і спадкоємець не може набути право власності на це майно в порядку спадкування. Позивач [PERSON] , посилаючись на положення статей 16, 328, 1218, 1261 ЦК України, просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 91,8 м.кв., житловою площею 55,7 м.кв., з відповідними господарськими будівлями та спорудами (сарай «Б», погріб «під Б», сарай «Д», погріб «І», госпблок «Ї», огорожа «№1-2», свердловина «І», каналізаційна споруда «ІІ») по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] . Щодо правової позиції сторін у справі. Стаття 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Згідно заяви від 28 червня 2023 року, представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просить їх задовольнити. Представник відповідача, не скориставшись правом подати відзив на позовну заяву, у клопотанні від 14 червня 2023 року проти задоволення позову не заперечує, що свідчить про визнання позову. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин у їх сукупності, судом встановлено що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , про що 30 липня 2018 року Виконавчим комітетом Катюжанської сільської ради Вишгородського району Київської області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 12). Згідно свідоцтва про народження позивача [PERSON] , серії [NUMBER] , його батьками є: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 13). Як убачається з витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №54893024 від 28 січня 2019 року, після смерті [PERSON] , була заведена спадкова справа №18/2019 (а.с. 14). Згідно виписки з погосподарської книги №17 на 2021-2026 роки від 4 квітня 2023 року №103/19-23, виданої Димерською селищною радою Вишгородського району Київської області, с. Катюжанка вул. Лісна, буд. 38, Вишгородського району, Київської області, особовий рахунок № [NUMBER] , адреса домогосподарства [ADDRESS] , П.І.Б. голови домогосподарства записаного першим [PERSON] , помер [INFO] (право власності не оформлювалося). П.І.Б. записаного після голови домогосподарства [PERSON] , [INFO] син (а.с. 15). Відповідно до будинкової книги власником житлового будинку [ADDRESS] записано [PERSON] (а.с. 16-21). Згідно довідки №327 від 4 квітня 2023 року, виданої КП «Вишгородське бюро технічної інвентаризації», право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок), який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в КП «Вишгородське БТІ» станом на 1 січня 2013 року за [PERSON] чи будь-якою іншою особою - не зареєстровано (а.с. 22). Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з погосподарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , виготовленого 7 квітня 2023 року, суб`єктом господарювання фізичною особою-підприємцем [PERSON] , вказаний житловий будинок побудовано у 1972 році, загальна площа 91,8 м.кв., житлова площа 55,7 м.кв., допоміжна площа 29,5 м.кв., літні неопалювальні приміщення 6,6 м.кв., з відповідними господарськими будівлями та спорудами (сарай «Б», погріб «під Б», сарай «Д», погріб «І», госпблок «Ї», огорожа «№1-2», свердловина «І», каналізаційна споруда «ІІ») (а.с. 23-39). З витребуваної судом копії спадкової справи № 18/2019, заведеної Вишгородською державною нотаріальною конторою після смерті [INFO] [PERSON] , убачається, що із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса 28 січня 2019 року звернувся син померлого [PERSON] (а.с. 58-61). Крім цього, 29 січня 2019 року до нотаріуса звернулася [PERSON] дружина [PERSON] , зазначивши у заяві про відмову від прийняття спадщини після смерті чоловіка на користь свого сина [PERSON] (а.с. 69-71). Згідно довідки №93 від 28 січня 2019 року, виданої виконавчим комітетом Катюжанської сільської ради, [PERSON] був зареєстрований з 28 серпня 1971 року і подень смерті проживав за адресою: [ADDRESS] . На день смерті спільно з ним у вказаному житловому будинку були зареєстровані його дружина [PERSON] , син [PERSON] та внук [PERSON] . Заповіт від імені [PERSON] , Катюжанською сільською радою Вишгородського району Київської області не посвідчувався (а.с. 63). Зареєстроване місце проживання спадкодавця [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з 28 серпня 1971 року по день смерті [INFO] також підтверджується Довідкою №92 від 28 січня 2019 року (а.с. 64). Із матеріалів спадкової справи також встановлено, що на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] , зокрема земельна ділянка з кадастровим номером 3221883200:11:011:0232, що знаходиться на території Димерської територіальної громади Вишгородського району Київської області, [PERSON] отримав свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 85-100). Водночас, 5 травня 2023 року державним нотаріусом відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , оскільки право власності на вказане майно за [PERSON] не було зареєстровано, правовстановлюючі документи на нього відсутні (а.с. 84). Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права. Частина перша статті 2 ЦПК України - завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України - провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Частина перша статті 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частина перша статті 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Стаття 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У статті 12 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу(групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Пункти 1, 2, 3, 4 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Так, відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статей 1218, 1220, 1221 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно із частиною першою статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно із частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не відмовився від неї. Як встановлено судом спадкоємцем майна після смерті [PERSON] є син спадкодавця (позивач у справі) [PERSON] , оскільки дружина спадкодавця відмовилася від прийняття спадщина на користь сина. Судом встановлено, що позивач виконав усі умови, передбачені законом, для прийняття спадщини і отримання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно житловий будинок [ADDRESS] , але він позбавлений права отримати свідоцтво про право на спадщину у встановленому законом порядку через причини, які від нього не залежать. Так, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Судом встановлено, що спадкодавець, [PERSON] , за життя був власником житлового будинку [ADDRESS] , який було побудовано у 1972 році. За іншими особами право власності на вказаний об`єкт нерухомості не зареєстровано та ніким не оспорюється. Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Згідно із пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відсутність правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця є перешкодою в оформленні позивачем своїх спадкових прав у нотаріальному порядку, зокрема шляхом отримання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину. Однак, це не позбавляє його права захищати свої спадкові права у суді. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (стаття 41 Конституції України). Відповідно до частини першої статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно із статтею 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 №24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Таким чином, враховуючи, що позивач є спадкоємцем після смерті батька [PERSON] , якому належав житловий будинок [ADDRESS] , та за відсутності правовстановлюючих документів на зазначене нерухоме майно у позивача не має іншої можливості, а ніж у судовому порядку встановити своє право на спадщину, яке у нього виникло у зв`язку із смертю [PERSON] , суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим, а відтак наявні правові підстави визнати за [PERSON] право власності на вказаний об`єкт нерухомості в порядку спадкування. Визнання права власності за позивачем на житловий будинок, не порушить прав інших осіб. Висновок суду. Аналізуючи наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов до переконання, що позивачем доведено належними та допустимими доказами обставини наведені ним у позовній заяві, наявність порушеного права позивача є очевидним, а отже підлягає захисту судом у спосіб, визначений законодавцем, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved