Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що їй, на підставі договору купівлі-продажу, належить квартира [ADDRESS] . У вересні 2012 року до неї звернулась відповідачка з проханням реєстрації разом з донькою. Вона зареєструвала їх у належній квартирі для оформлення документів для виїзду на постійне місце проживання до російської федерації. Після оформлення усіх документів, відповідачка одразу виїхала за межі країни, при цьому, запевнила, що при першій же можливості вона разом з донькою вчинить дії щодо зняття з реєстраційного обліку в добровільному порядку. Тобто, починаючи з 2012 року, місце перебування та знаходження відповідачів їй невідоме, хоча їхня реєстрація для неї створює незручності. Тому, на підставі вищевикладеного, змушена звернутися до суду та просить усунути їй перешкод в користуванні та розпорядженні майном шляхом визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2022 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів (а.с.18-19). Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.\~ Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, своїм правом на подання відзиву не скористалися, будь-які заяви чи клопотання на адресу суду не надали. Конверт, який був направлений за останньою відомою адресою їхнього місця перебування, повернувся до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання » (а.с.36). Крім цього, відповідачів про розгляд справи було повідомлено на офіційному сайті «Судова влада» (а.с.20). Згідно ч.8\~ст.178 ЦПК України,\~у\~разі ненадання\~відповідачем відзиву\~у встановлений\~законом строк\~без поважних\~причин,\~суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно\~ст.71 ЦК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за\~\~ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до\~ ст.72 ЖК України, визнання особи такою,\~\~що втратила право\~\~користування\~\~жилим приміщенням\~\~внаслідок\~\~відсутності\~\~цієї\~\~особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу, є власником квартири [ADDRESS] (а.с.12). Відповідно до довідки, виданої 21 березня 2022 року головою ОСББ «Будівельник», в квартирі [ADDRESS] , зареєстрована позивачка та члени її родини, а також відповідачі по справі (а.с.9). Однак,\~ [PERSON] та [PERSON] з 2012 року за адресою своєї реєстрації не проживають. Факт їхнього непроживання підтверджується актом від 21 березня 2022 року, складеного головою ОСББ «Будівельник» (а.с.10). Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких\~обставин,\~суд приходить\~до висновку,\~що [PERSON] та [PERSON] з 2012 року за адресою\~своєї реєстрації не проживають без поважних причин, не сплачують кошти за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несуть інших витрат по\~\~утриманню квартири та\~\~добровільно не усувають ці порушення, а тому, виходячи із вимог\~ст.71 ЖК України,\~позовні вимоги\~провизнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved