Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь 3% річних від простроченої суми в розмірі 4028,16 доларів США за кредитним договором ZRZ0GA00004194 від 14.12.2007 року та судові витрати в розмірі 2481,00 грн. В обґрунтування позову зазначає, що АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 14.12.2007 року уклали кредитнії договір №ZRZ0GA00004194. Згідно договору АТ КБ «ПриватБанк» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 30350,00 доларів США на термін до 13.12.2017 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором №ZRZ0GA00004194. 19.01.2015 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Ємільчинського районного суду Житомирської області з позовною заявою про стягнення заборгованості з відповідача і рішенням суду від 23.03.2015 року було задоволено стягнути заборгованість у розмірі 17490,81 доларів США, шо еквівалентне 271457,32 грн. станом на 08.12.2014 р. Оскільки, з відповідача було стягнено заборгованість за кредитним договором за період з дати укладання кредитного договору до дати поточної заборгованості, яка була вказана в рішенні суду від 23.03.2015 року, тобто за період з 14.12.2007 року по 08.12.2014 року, то за період після набрання законної сили рішенням суду від 23.03.2015 року, з 10.04.2015 по 12.12.2022 року відповідач має заборгованість у розмірі - 4028,16 доларів США яка складається з 3% річних від простроченої суми. З метою захисту своїх прав позивач змушений звернутись до суду. 17.01.2023 року по справі було відкрито провадження та постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Одночасно відповідачу було роз`яснено його право подати відзив на позовну заяву та встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі для його подання. Також відповідача було попереджено про те, що у разі ненадання відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішуватиме справу за наявними матеріалами. У відзиві на позовну заяву позивач просив застосувати до позовних вимог позовну давність та частково задовольнити позовні вимоги відповідно до розрахунку здійсненого за період з 27.12.2019 року по 23.02.2023 року. Вважає, що оскільки позов поданий до суду 27.12.2022 року, розрахунок сум для нарахування відповідальності передбаченої ст.625 ЦК України має бути зроблений тільки до заборгованості, яка була наявна після 27.12.2019 року. Крім того, оскільки на території України введено воєнний стан, під час дії якого неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами підлягають списанню, відповідач вважає, що нарахування заборгованості має бути здійснено за період з 27.12.2019 року по 23.02.2022 року. У відповіді на відзив представник позивача наполягав на задоволенні позову в повному обсязі, оскільки вважає, що строк позовної давності при зверненні до суду позивачем не пропущено. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Стаття 263 ЦПК України\~регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Судом встановлено, що рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 23.03.2015 року було стягнуто з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 17490,81 доларів США, вирішено питання про відшкодування судових витрат. Однак, відповідач [PERSON] не виконав вказане рішення суду вчасно, а отже допустив прострочення грошового зобов`язання. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом. Відповідно до частини першої\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другою\~статті 509 ЦК України\~зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Пунктом 3 частини другої\~статті 11 ЦК України\~передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або не грошовим. За змістом статей\~524,\~533-535\~і\~625 ЦК України\~грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Згідно з ч.2\~ст.625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у статті 625 ЦК України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Тобто нарахування трьох процентів річних не є штрафними санкціями, а засобом захисту коштів кредитора від знецінення, оскільки передбачена законом, а не договором. За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18. На цій підставі, AT КБ «Приватбанк» здійснено нарахування 3% річних. Розмір заборгованості відповідно до розрахунку виконаного AT КБ «Приватбанк» за період з 10.04.2015 р. по 12.12.2022 р. складає 4028,16 доларів США. Наданий розрахунок позивачем суд приймає до уваги, оскільки останній відповідає нормам закону. Суд враховує висновки Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі\~статті 625 ЦК України\~виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Судом встановлено, що відповідно до позовних вимог щодо застосування відповідальності, передбаченої\~ст. 625 ЦК України, встановлений загальний строк позовної давності тривалістю у три роки. Відповідно до ч.3\~ст.267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Статтею 257 ЦК України\~визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. В зв`язку з цим до заявлених позовних вимог повинна бути застосована позовна давність. Судом встановлено, що позов поданий до суду 27.12.2022 року, то розрахунок сум для нарахування відповідальності, передбаченої ст.625 ЦК України, має бути зроблений щодо заборгованості з 27.12.2019 року. Як встановлено у пункті 18 прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином розмір заборгованості трьох процентів річних від простроченої суми, за період з 27.12.2019 року по 23.02.2022 року складає 1127,79 доларів США, що складає 41241,70 грн. за курсом 36,5686 доларів США за одну гривню станом на дату подачі позовної заяви до суду. Отже на підставі досліджених доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по справі по сплаті судового збору. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: partial