Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до Галицького районного суду м. Львова з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 29 грудня 2014 року. За час перебування в шлюбі у подружжя народилися спільні діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які на даний час кивають разом з позивачем і перебувають повністю на її утриманні. У зв`язку з тим, що після розірвання шлюбу відповідач матеріально не забезпечував спільних неповнолітніх доньок та взагалі не приймав участі у їх вихованні, 03 серпня 2017 року позивач змушена була звернутись до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. 21 серпня 2017 року Івано-Франківським міським судом видано судовий наказ (справа № 344/10001/17) про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей щомісячно в розмірі 1/3 частини від усіх заробітків (доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття. Тобто, аліменти на двох дітей стягувались судом лише до моменту досягнення повноліття старшою донькою ( [PERSON] , [INFO] ) - до 28.03.2021 року, що суперечило вимогам позивача, оскільки молодшу доньку ( [PERSON] , [INFO] ) суд в судовому наказі не зазначив. Внаслідок цього, після 28.03.2021 року відповідач перестав взагалі сплачувати аліменти навіть на молодшу доньку, яка на даний момент ще є неповнолітньою. На утримання спільних з відповідачем дітей позивач витрачає значні кошти, в той час як відповідач працездатний, його стан здоров`я дозволяє працювати, не має інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, аліментів більше нікому не платить, не має на утриманні інших осіб, зокрема батьків чи осіб, які потребують обов`язкового утримання з його боку. У зв`язку з наведеним, просить позов задоволити та стягувати [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ) аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 2 833,00 гри. (дві тисячі вісімсот тридцять три гривні 00 копійок) щомісячно з щорічною індексацією відповідно до закону до досягнення [PERSON] ( [INFO] ) повноліття. Стягнення аліментів почати з 01.01.2022 року (з моменту закінчення виконавчого провадження з примусового стягнення аліментів по Наказу Івано-Франківського міського суду від 21.08.2017 р. (справа № 344/10001/17) відповідно до встановленого розміру прожиткового мінімуму за кожен відповідний період у 2022 році. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, у якій позов підтримала, просить такий задовольнити. Відповідач не з`явився у судове засідання, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності з постановленням заочного рішення, проти чого представник позивача не заперечує. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України\~ у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому\~ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1 та 3\~статті 13 ЦПК\~встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 29 грудня 2014 року. За час перебування в шлюбі у подружжя народилися спільні діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які на даний час кивають разом з позивачем і перебувають повністю на її утриманні. У зв`язку з тим, що після розірвання шлюбу відповідач матеріально не забезпечував спільних неповнолітніх доньок та взагалі не приймав участі у їх вихованні, 03 серпня 2017 року позивач змушена була звернутись до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. 21 серпня 2017 року Івано-Франківським міським судом видано судовий наказ (справа № 344/10001/17) про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей щомісячно в розмірі 1/3 частини від усіх заробітків (доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття. [INFO] [PERSON] досягла повноліття, а відтак дія судового наказу вже закінчилась. Встановлено, що аліменти на двох дітей стягувались судом лише до моменту досягнення повноліття старшою донькою ( [PERSON] , [INFO] ) - до 28.03.2021 року, що суперечило вимогам позивача, оскільки молодшу доньку ( [PERSON] , [INFO] ) суд в судовому наказі не зазначив. При цьому, позивач зазначає, що після 28.03.2021 року відповідач взагалі перестав сплачувати аліменти навіть на молодшу доньку, яка на даний момент ще є неповнолітньою. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За правилами ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом положень ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно зі \~ст. 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 2\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. В силу\~ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1,2\~ст. 184 СК України\~суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до вимог ст.ст.13,\~81 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що дитина проживає з матір`ю та знаходяться на повному її утриманні, забезпечена необхідними умовами для проживання та повноцінного розвитку, виховуються належним чином, будь-яких випадків порушення позивачем її законних прав у ході розгляду справи судом не встановлено. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку. Суд враховує, що відповідно до\~ст.182\~СК України позивачка, мати дитини, займається її вихованням, повністю утримує її. Також суд виходить із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли утримувалась обома батьками, оскільки визначення розміру аліментів якраз і забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання з боку батька. Зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити необхідний і достатній рівень для нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити. При цьому суд зазначає, що розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше (ч. 2\~ст. 184 СК України). Відповідно до\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: 1) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; 2) ухилення відповідача від надання утримання дитині. Вказаних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 18 травня 2020 року (справа №215/5867/17). Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають. Однак, доказів того, що позивач вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача, на виконання ч.2\~ст. 191 СК України, позивачем не подано. Відтак на підставі частини першої\~статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред`явлення позову, тобто з 12.12.2022 року. Окрім того, відповідно до п.1 ч.1\~ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач при подачі позову про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору, відповідно до\~Закону України «Про судовий збір», тому із відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 992,4 грн.

Outcome: approved