Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-10 00:00:00

08.12.2020 до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява КП «Харківводоканал» до відповідачів, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про стягнення заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення, з урахуванням 3% річних та інфляційних в розмірі 22793, 54 грн., за період з 01.05.2012р. по 31.10.2020р. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Однак в порушення приписів чинного законодавства свого обов`язку щодо проведення оплати за комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення не здійснює, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.05.2012р. по 31.10.2020р. у розмірі 21285,65 грн.. У зв`язку з наявністю заборгованості на прострочену суму позивачем також нараховано інфляційні витрати в розмірі 1036,44 грн. та 3% річних в розмірі 471,45 грн. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач - [PERSON] , у судовому засіданні та у поданому відзиві на позов заперечував, зазначаючи, що він є інвалідом - війни 2 групи, внаслідок чого він та його члени сім`ї мають 100 % знижку на оплату житлово-комунальних послуг. Також, у заявлений позивачем період він не користувався послугами водовідведення та водопостачання, оскільки не проживав за адресою: [ADDRESS] . Також подав заяву про застосування строків позовної давності. Співвідповідачі - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явились, заперечень до суду не надали, повідомлялись шляхом направленням повісток за місцем реєстрації. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Відповідачі зареєстровані за адресою [ADDRESS] , що підтверджуються довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, тобто є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, які надаються КП "Харківводоканал" за вказаною адресою, що відповідачами не спростовано. Облік нарахувань та оплат за вказані послуги здійснюються за абонентським особовим рахунком № [NUMBER] . Згідно рішенням виконкому ХМР №286 від 16.05.2012р. КП «Хаківводоканал» визначено виконавцем послуг централізованого водопостачання та водовідведення. За рішенням ХМР від 16.05.2017року №286 «Про визначення виконавців послуг у житловому фонді» КП «Хаківводоканал» визначено виконавцем послуг централізованого водопостачання та водовідведення. Також КП «Харківводоканал», відповідно до рішень ХМР від 12.01.2011р., від 23.12.2011р. є правонаступником КП КГ «Харківкомуночитвод», КП «ВТП «Вода.» За спірний період діяло два закони - ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV та ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII Відповідно до ст. 13, 14 Закону №1875-IV та ст. 5 Закону №2189-VIII послуги з централізованого водопостачання та водовідведення віднесено до комунальних. За ч.1 ст. 1 Закону №1875-IV споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Згідно п.6 ч.1 ст. 1 Закону №2189-VIII індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Приписами п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону №1875-IV та ч.2 ст. 7 Закону №2189-VIII встановлено, споживач, серед іншого, зобов`язаний укласти договір про надання послуг та оплачувати надані житлово-комунальні послуги в строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, споживачі зобов`язані оплачувати комунальні послуги. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Частиною першою статті 14 Закону №1875-IV, встановлено, що ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги, залежно від порядку затвердження поділені на три групи: перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують спеціально уповноважені центральні органи виконавчої влади; друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території; третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін). Приписами частини другої зазначеної статті встановлено, що ціни/тарифи на комунальні послуги формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Тобто, комунальні послуги віднесено до другої групи житлово-комунальних послуг. Положення , щодо встановлення цін (тарифів) на житлово-комунальні послуги уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування, закріплені у ст. 10 Закону №2189-VIII. Отже, згідно із положеннями зазначених норм, тарифи на послуги із централізованого постачання холодної води та водовідведення формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 16 червня 2016 року № 1141, із змінами встановлені тарифи на централізоване водопостачання та водовідведення для споживачів КП «Харківводоканал». До повноважень позивача не входить зменшення або збільшення тарифів, встановлених для оплати наданих послуг. Відповідачі належним чином свої зобов`язання щодо оплати послуг з централізованого водопостачання та водовідведення не виконували, плату за спожиті послуги за встановленими тарифами у повному обсязі не вносили, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 21285,65 грн. з яких: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.05.2012року по 31.10.2020 року у розмірі 7938,17 грн. та за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.05.2012року по 31.10.2020 у розмірі 13346,88 грн., які відповідачами не спростовані. Суд зазначає, що хоча у ч.1 ст.19 Закону №1875-IV й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (правова позиція ВСУ у справі № 6-2951цс15). Більш того, за положеннями обох ЗУ «Про житлово - комунальні послуги» саме позивач зобов`язаний укласти договір. Посилання відповідача [PERSON] що за спірний період він і інші відповідачі не проживали у квартирі [ADDRESS] , внаслідок чого не повинні сплачувати за водопостачання та водовідведення, спростовується даними їх реєстрації за вказаною адресою та відсутності доказів реєстрації за іншою адресою, сплати послуг за водопостачання та водовідведення за іншою адресою. Оскільки відповідачі офіційно, у встановленому чинним законодавством порядку не відмовились від послуг, які надавало їм КП «Харківводоканал», то в них виник обов`язок сплатити цих послуги, які частково оплачувалися. Щодо посилання відповідача на наявність у нього 100 відсоткової знижки на сплату комунальних послуг, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», інвалідам війни надається 100-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання (п.5) Пільги щодо плати за житло, комунальні послуги та паливо, передбачені пунктами 4- 6 цієї статті, надаються інвалідам війни та членам їх сімей, які проживають разом з ними, незалежно від виду житла чи форми власності на нього. Площа житла, на яку нараховується 100-процентна знижка плати, передбачена пунктами 4 і 5 частини першої цієї статті, визначається в максимально можливому розмірі в межах загальної площі житлового приміщення (будинку) згідно з нормами користування (споживання), встановленими цими пунктами, незалежно від наявності в складі сім`ї осіб, які не мають права на знижку плати. Якщо в складі сім`ї є особи, які мають право на знижку плати в розмірі, меншому ніж 100 процентів, спочатку обчислюється в максимально можливому розмірі 100-процентна відповідна знижка плати. У рішенні Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 зазначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною 1 статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом. Принцип збалансованості інтересів людини з інтересами суспільства сформульовано й у практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Так, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Сорінг проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ зазначив, що Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) спрямована на пошук справедливого співвідношення між потребами, пов`язаними з інтересами суспільства в цілому, і вимогами захисту основних прав людини. У рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» ЄСПЛ констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат (рішення Суду від 12 жовтня 2004 року у справі «Кйартан Асмудсон проти Ісландії»). ЄСПЛ у рішенні «Великода проти України» від 03 червня 2014 року зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися й передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист. Рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 встановлено, що державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії можуть бути визначені як законами України, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема, актами Кабінету Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 №117 затверджено Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги (далі Положення №117). Метою прийняття даної постанови було питання удосконалення обліку осіб, які мають право на пільгу за соціальною ознакою. Відповідно до статті 3-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» реєстр створюється для забезпечення обліку осіб, визначених частиною першою цієї статті; ) реалізації особами, визначеними частиною першою цієї статті, пільг та інших соціальних гарантій, передбачених цим Законом та іншими законодавчими актами. Постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014р. №409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування», встановлені єдині норми користування послугами, на які надаються пільги та субсидії, у тому числі і для користування послугами з централізованого постачання холодної та гарячої води (2,4 куб. метра на одну особу на місяць (за наявності централізованого постачання гарячої води) та 4,0 куб. метра на одну особу на місяць за відсутності централізованого постачання гарячої води. Для користування послугами з централізованого водовідведення - 4 куб.м. на одну особу в місяць. Споживання понад встановлених соціальних норм сплачується без урахування пільги. Постанова № 409 вступила в дію з 01.10.2014р. У відповідності з п.22 "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" затверджених Постановою КМУ №630 від 21.07.2005р.), у разі коли споживач відповідно до законодавства має пільги з оплати послуг, у договорі робиться відповідна позначка. При цьому дані про зазначену пільгу вносяться у договір між виконавцем та постачальником. У разі отримання права на пільги споживач подає виконавцю письмову заяву та документи, що його підтверджують. Оплата за послуги з урахуванням пільг нараховується з дати подання документів, що підтверджують право на пільгу. У разі встановлення квартирних засобів обліку їх показання розподіляються пропорційно кількості мешканців квартири. Пільги споживачам з оплати послуг надаються на частку, отриману після такого розподілу, за фактичними витратами, але не вище нормативів (норм) споживання, визначених законодавством (соціальних норм). Згідно посвідчення серія [NUMBER] від 28.03.2002р., серія [NUMBER] від 09.11.2016о. [PERSON] є інвалідом 2 групи і має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни- інвалідів війни. Обидва посвідчення видані безстроково. За довідкою управління праці та соціального захисту населення адміністрації Київського району ХМР (без дати) [PERSON] перебуває на обліку у Єдиному дежавному автоматизованому реєстрі осіб, що мають право на пільги. Доказів, що інші зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , відповідачі є членами його сім`ї , суду не надано. [PERSON] не звертався із відповідною заявою та документами, що її підтверджують до позивача, для перерахунку послуг, з урахуванням норм споживання. Наявність в справі пропозицій від [PERSON] до КП «Харківводоканал» про укладання договору , надання документів, зазначені обставини не підтверджують, оскільки відсутні докази подання пропозицій та претензій безпосередньо до КП «Харківводоканал» ( штамп вхідної кореспонденції, поштові квитанції тощо). Позивач отримання документів заперечує. Крім того, у відповідності до п. 1 «Порядку надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 373 (далі Порядок № 373), цей Порядок визначає механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті Мінсоцполітики для виплати пільг і житлових субсидій громадянам на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу у грошовій формі, та механізм надання громадянам у грошовій формі таких пільг: на оплату абонентського обслуговування для споживачів комунальних послуг, що надаються за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг, а також житлово-комунальних послуг, а саме: житлових послуг - послуг з управління багатоквартирним будинком; комунальних послуг - послуг з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення. поводження з побутовими відходами. Пунктом 6 Порядку № 373 передбачено, що структурні підрозділи з питань соціального захисту населення на підставі даних Реєстру та інформації, отриманої відповідно до пункту 5 цього Порядку, розраховують щомісяця до 25 числа суму пільги на оплату житлово- комунальних послуг виходячи з розміру знижки, на яку пільговик має право згідно із законом, кількості членів сім`ї, які мають таке право відповідно до законодавчих актів, зазначених У пункті 3 цього Порядку, та визначені статтею 51 Бюджетного кодексу України, та з урахуванням встановлених цін/тарифів (внесків) і державних соціальних нормативів у сфері житлово-комунального обслуговування. Пунктом 7 Порядку № 373 встановлено, що виплата розрахованої суми пільги здійснюється у грошовій безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок Мінсоцполітики в АТ "Ощадбанк" на підставі укладеного між Мінсоцполітики та АТ "Ощадбанк" договору (далі - рахунок для виплати пільг). За заявою пільговика, поданою структурному підрозділу з питань соціального захисту населення до 15 жовтня (15 травня), у якій зазначаються виплатні реквізити, виплата пільги здійснюється у грошовій готівковій формі з початку опалювального (неопалювального) сезону. У разі подання заяви після 15 жовтня (15 травня) протягом опалювального (неопалювального) сезону пільга надається у грошовій готівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок пільговика в уповноваженому банку з місяця, що настає за місяцем подання заяви. Таким чином з квітня 2019 року пільги надаються шляхом перерахування пільговику грошових коштів. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. До спірних правовідносин застосовується загальна позовна давність. Згідно до ч.3, ч.4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідач заявив про застосування строку позовної давності, тому в даному випадку підлягає стягненню з відповідачів на користь позивачів у солідарному порядку, заборгованість за централізоване водопостачання холодної води та водовідведення в загальній сумі 5816,59 грн., яка виникла за період з грудня 2017р. по 31.10.2020р., У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. В даному випадку правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням і на ці правовідносини поширюється дія ч.2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Правило про стягнення інфляційних та 3% річних від суми несплачених послуг означає, що при обчисленні загальної суми за прострочення сплати наданих послуг ураховується сума несплачених послуг та кількість днів прострочення. Оскільки грошові кошти за постачання води та її водовідведення нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, суд погоджується із порядком розрахунку 3% та інфляційних зазначеним у відзиві на позов відповідача. У зв`язку із простроченням відповідачами сплати комунальних послуг, відповідачі повинні сплатити 3% річних в сумі 429,53 грн. та інфляційні втрати в сумі 936,91 грн., які нараховані за період з грудня 2017р. по 31.10.2020р., Крім того, згідно з ч.1ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог . З [PERSON] стягненню судовий збір не підлягає відповідно до ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», оскільки він є інвалідом 2 групи. На підставі викладеного,

Outcome: partial