Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно дитини - [PERSON] [INFO] . Крім того, просила змінити (збільшити) розмір аліментів та спосіб їх стягнення, визначений рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07.06.2010 року у справі №2-2030/10, які стягуються з [PERSON] . [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , з стягнення «в твердій грошовій сумі 600 (шістсот) грн., але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття» на стягнення «у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття», починаючи такі щомісячні стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили. В обґрунтування позовної заяви [PERSON] зазначила, що перебувала з відповідачем у шлюбі, який було розірвано 10.06.2010 року. За час шлюбу у позивача та відповідача [INFO] народилась дитина: [PERSON] . Після розірвання шлюбу дитина проживає разом із позивачем та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач не бере жодної участі у вихованні, розвитку, оздоровленні та лікуванні дитини, не переймається її духовним та культурним розвитком. Крім того, 17 вересня 2015 року позивач уклала шлюб з [PERSON] [INFO] , з яким вони разом виховують дитину - [PERSON] . Щодо вимоги про зміну розміру аліментів, позивач зазначає наступне: розмір аліментів, визначений судом у 2010 році не відповідає чинному законодавству, є недостатнім для утримання дитини, крім того, відповідач аліменти не сплачує, інших дітей на утриманні не має. В судове засідання позивач не з`явилась, про місце, дату і час слухання справи повідомлена своєчасно і належним чином, представником позивача - адвокатом Заруцьким Р.М. надано суду заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час слухання справи повідомлений своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи до суду не з`явився, надав письмову заяву с проханням розглядати справу за їх відсутності, надав висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON] . Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось За згодою позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Як вбачається зі свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 14.03.2007 року Комінтернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, у місті Харкові [INFO] народилась [PERSON] , про що 14.03.2007 року складено відповідний актовий запис № 167, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Відповідно свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] , виданого 10.06.2010 року Комінтернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, 10.06.2010 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Згідно повторного свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 05.04.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, 17.09.2015 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу: [PERSON] (а.с.7). Відповідно до інформаційної довідки з реєстру територіальної громади міста Харкова [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.23). З характеристики Харківської гімназії №83 ХМР ві 22.12.2022 року №143 вбачається, що [PERSON] відвідує Харківську гімназію №83 ХМР, її мати - [PERSON] відвідувала всі батьківські збори, а вітчим, [PERSON] забезпечував усі матеріальні потреби дитини (а.с.10). Згідно відповіді на запит від 27.12.2022 р. № 14/0/541-22 адміністрації комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча поліклініка №12» Харківської міської ради, [PERSON] , [INFO] , мешкає за адресою: [ADDRESS] , перебуває під наглядом фахівців комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча поліклініка №12» Харківської міської ради з народження, декларація про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу укладена з лікарем-педіатром [PERSON] . Батько дитини - [PERSON] , зі слів лікаря-педіатра до поліклініки не звертався, дитину до закладу з будь-якою метою не приводив, станом здоров?я дитини не цікавився. Мати дитини, [PERSON] , приводила на прийом до лікарні доньку, претензій до матері зі сторони медичних працівників немає (а.с.11). Згідно листа Начальника Головного управління Національної поліції в Харківській області від 05.12.2022 року №19аз/119-20-01-2022 року, [PERSON] до органів поліції ГУНП в Харківській області із заявами про перешкоди у спілкуванні з донькою [PERSON] не звертався(а.с.12). Відповідно до заяви [PERSON] , посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Луніною Т.А. від 01.12.2022 року, [PERSON] з позовом про позбавлення останнього батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини, [PERSON] , згоден, просить позов задовольнити(а.с.9). Як вбачається з Висновку, наданого Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради від 09.05.2023 року № 171, Департамент служб, який діє від імені органу опіки та піклування, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.40). Положеннями ст.150 СК України, встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі зобов`язання піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти. Відповідно до ч.4 ст.155 Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, за приписами п.15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема становлення батьків до дітей. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З аналізу положень ст. 166 ЦПК України, вбачається, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, і судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Таким чином, враховуючи те, що відповідач [PERSON] ухиляється від виховання доньки, свідомо нехтує своїми обов`язками, не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, не цікавиться її навчанням, підготовкою до самостійного життя, крім того, відповідач не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, суд вважає необхідним позовні вимоги позивача в частині позбавлення батьківських прав відповідача задовольнити, оскільки останній ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї неповнолітньої дитини. При розв`язанні вимоги позивача [PERSON] щодо зміни розміру аліментів, які стягуються з [PERSON] , суд виходить з наступного. Так, заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07.06.2010 року позов [PERSON] задоволено, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , визначено їх розмір в твердій грошовій сумі 600 (шістсот) грн., але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 11 березня 2010 року. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно Закону України "Про державний бюджет на 2022 рік", прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2022 року - 2833 гривень. За таких обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині зміни способу стягнення аліментів у розмірі заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги, заявлені позивачем обґрунтовані, зазначені факти знайшли своє підтвердження і тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання про судові витрати суд вирішує у відповідності до ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved