Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-05 00:00:00

01 травня 2023 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким: стягнути з [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ), [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (ЄДРПОУ: 42251700, 65048, Одеська обл., м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 36, оф. 308) заборгованість у розмірі 240 017 (двісті сорок тисяч сімнадцять) гривень 67 копійок, з яких: - 170 033,61 гри - інфляційне збільшення; - 69 984,06 грн - 3% річних за користування грошовими коштами. Вирішити питання про розподіл судових витрат. Свої вимоги мотивував тим, що ТОВ «Консалт Солюшенс» є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» у правовідносинах що були предметом розгляду у справі № 520/5547/13-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення дзаборгованості за Кредитним договором. Зазначив, що 15 серпня 2013 року заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси, по справі № 520/5547/13-ц, позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] таІ [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 8-385/ФКВШ-07 від 20 вересня 2007 року - задоволені в повному обсязі, а саме стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 8-385/ФКВІП-07 від 20 вересня 2007 року розмірі 777 600 (сімсот сімдесят сім тисяч шістсот) гривень 67 копійок, з яких: по тілу кредиту 751 342 (сімсот п`ятдесят одна тисяча триста сорок дві) гривні 00 копійок; по відсотках за користуванням кредитом 24 359 (двадцять чотири тисячі триста п`ятдесят дев`ять) гривень 87 копійок; по ) комісії за ведення кредиту 1 898 (одна тисяча вісімсот дев`яносто вісім) гривень 80 копійок. Позивач стверджує, що на момент звернення з цією позовною заявою, рішення Київського районного суду міста Одеси, по справі № 520/5547/13-ц не виконано, сума заборгованості складає 777\~600,67 гривень. У зв`язку з наведеним, позивач просив стягнути з відповідачів в примусовому порядку 240\~017,67 гривень в порядку ст. 625 ЦК України. Ухвалою судді від 19.06.2023 року було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. У судове засідання представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час та місце його проведення сповіщались належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від них до суду не надходило. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів, які сповіщені про розгляд справи належним чином, від яких не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що 20 вересня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 8-385/ФКВІП-07. Відповідно до умов даного договору, Банк надав Відповідачу 1 кредит у сумі 94000 дол. США для придбання земельної ділянки. [PERSON] зобов`язався у термін до 19.09.2032 року повернути суму кредиту та сплачувати щомісяця відсотки у сумі 12,2 % за кожен календарний місяць користування кредитом. Банк виконав свої зобов`язання за-договором кредиту коли видав готівку позичальнику через касу Банку. П. 2.4 Кредитного договору передбачає, що Позичальник зобов`язаний повертати банку до 20 числа кожного місяця частину кредиту та здійснювати погашення відсотків, у розмірі не менше як 314 дол. США. З метою забезпечення Кредитного договору, 20 вересня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] було укладено Договір поруки № 8-385/ZФПОР-07. 20 вересня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] було укладено Іпотечний договір № 8-3 85/ФКВІП-07. За умовами договору поруки [PERSON] зобов`язалась відповідати за повне та своєчасне виконання [PERSON] його боргових зобов`язань перед Банком. З умовами кредитного договору [PERSON] ознайомлена. \~ \~ \~ \~ Згідно із договором поруки Поручитель і Боржник несуть перед Кредитором солідарну відповідальність. Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржнику включаючи повернення кредиту, сплату процентів, штрафних санкцій та відшкодування збитків (п. 3 Договору поруки). 30 червня 2010 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» передав ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за кредитним договором № 8-385/ФКВІП-07, договором поруки № 8-385/7ФПОР-7 та іпотечним договором № 8-3857/ФКВІП-07. Положення ст. 514 ЦК України передбачає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлене,договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлене договором або законом. У зв`язку з тим, що Відповідач 1 не сплатив заборгованість, ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором № 8-385/ФКВІП-07 від 20 вересня 2007 року. Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15 серпня 2013 року, по справі № 520/5547/13-ц, позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] таІ [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 8-385/ФКВШ-07 від 20 вересня 2007 року - задоволені в повному обсязі, а саме стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 8-385/ФКВІП-07 від 20 вересня 2007 року розмірі 777 600 (сімсот сімдесят сім тисяч шістсот) гривень 67 копійок, з яких: по тілу кредиту 751 342 (сімсот п`ятдесят одна тисяча триста сорок дві) гривні 00 копійок; по відсотках за користуванням кредитом 24 359 (двадцять чотири тисячі триста п`ятдесят дев`ять) гривень 87 копійок; по ) комісії за ведення кредиту 1 898 (одна тисяча вісімсот дев`яносто вісім) гривень 80 копійок. 29 серпня 2022 року до Київського районного суду м. Одеси надійшла заява від [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 15 серпня 2013 року по справі №520/5547/13-ц. 05 вересня 2022 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси заяву [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 15 серпня 2013 року по справі №520/5547/13-ц - було повернуто заявнику без розгляду. 24.06.2020року проведено електронний аукціон № UA-EA-2020-06-12-000019-b за лотом № GL3N218065 за кредитним портфелем, що складається з прав вимоги та інших майнових прав за кредитними договорами, які укладались з фізичними особами: 120 кредитних договорів, що забезпечені іпотекою, 2 кредитними договорами, що забезпечені транспортними засобами, 1 кредитним договором, що забезпечений іншою заставою та 4 без заставних кредитних договорів. Переможцем визнано ТОВ «Консалт Солюшенс» ЄДРПОУ: 42251700, що підтверджується протоколом електронного аукціону №UA-EA-2020-06 12-000019- b. 21.07.2020року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» укладено договір про відступлення прав вимоги № 2292/К, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. та зареєстрованим в реєстрі № 236. За змістом пункту 1 цього Договору Банк відступив Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набув права вимоги Банку до позичальників, та/або заставодавців, та/або поручителів, Зазначених у Додатку 1 цього Договору, надалі за текстом «Боржники, за кредитним договором (договорами про надання (овердрафту)), та/або договорами поруки та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень та додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених Цим Договором. За змістом пункту 2 Договору Новий кредитор день укладення цього Договору, але в будь- якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього Договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи право вимагати належного виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами, сплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів у розмірах, вказаний у Додатку № 1 до цього Договору, право вимагати сплати неустойки, пеней, штрафів, передбачених Основними договорами, право вимагати сплати сум, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України (індекс інфляції, 3,0% річних), право вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань за основними договорами, вимоги, які випливають із судових справ, у томи числі справ про банкрутство Боржників, виконавчих проваджень щодо Боржників тощо. Права кредитора за основними договорами перейшли до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення Права вимоги. За змістом пункту 77 Додатку № 1 до Договору про відступлення прав вимоги № 2292/К від 21.07.2020 року до Заявника ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право, вимоги, серед іншого до [PERSON] та [PERSON] , за кредитним договором № 8-385/ФКВІП-07 від 20 вересня 2007 року, договором поруки № 8-385/УФПОР-07 від 20 вересня 2007 року, іпотечним договором № 8-385/ФКВІП-07 від 20 вересня 2007 року. ТОВ «Консалт Солюшенс» є фінансовою установою згідно Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 29 серпня 2019 року та здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг на підставі розпорядження Нацкомфінпослуг № 1739 від 10 вересня 2019 року. Окрім цього, 22 вересня 2020 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси, заяву представника ТОВ «Консалт Солюшенс» про заміну сторони правонаступником у цивільній справі № 520/5547/13-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором задоволено. Замінено сторону стягувача Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» його правонаступником Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» у справі № 520/5547/13-ц з примусового виконання заочного рішення від 15 серпня 2013 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення в солідарному порядку заборгованості за Кредитним договором № 8-385/ФКВІП-07 від 20 вересня 2007 року. За змістом частини четвертої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» вибуло як кредитор із правовідносин, що виникли за кредитним договором № 8-385/ФКВІП-07 від 20 вересня 2007 року, договором поруки № 8-385/ZФПОР-07 від 20 вересня 2007, іпотечним договором № 8-385/ФКВІП-07 від 20 вересня 2007. Новим кредиторам у цих правовідносинах стало ТОВ «Консалт Солюшенс». Враховуючи вищевикладене, ТОВ «Консалт Солюшенс» є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» у правовідносинах, що виникли на підставі Кредитного договору № 8-385/ФКВІП-07 від 20 вересня 2007 року, та які були предметом розгляду у справі № 520/5547/13-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зверетаючись до\~суду з\~позовом,\~позивач вказує,\~що рішення\~Київського районного\~суду міста\~Одеси,\~по справі\~№ 520/5547/13-ц\~від 15\~серпня 2013\~року не\~виконано,\~сума заборгованості\~складає 777\~600\~(сімсот\~сімдесят сім\~тисяч шістсот)\~гривень 67 копійок. Відповідно до частини першої статі 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до частини другої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання, виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу. Так, відповідно до частини п`ятої статті 11 Цивільного кодексу України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Згідно ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість надана Верховною Радою України, - і за її межами. Отже, заборгованість [PERSON] та [PERSON] , перед ТОВ «Консалт Солюшенс», що встановлена рішенням Київським районним судом м. Одеси від 15 серпня 2013 року у справі № 520/5547/13-ц є зобов`язанням відповідно до норм цивільного права. Таке зобов`язання зводиться до сплати грошей, відтак, є грошовим зобов`язанням. За змістом частини першої статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В силу наведеного, у товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», як у правонаступника ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» виникло право вимагати від Відповідачів сплати інфляційних втрат та 3% річних за користування грошовими коштами у розмірі, наведеному у розрахунку заборгованості. Будь-яке зобов`язання, що зводиться до сплати грошей, є грошовим зобов`язанням, незалежно від правових підстав його виникнення і в випадку його порушення підлягає застосуванню ч. 2 ст. 625 ЦК України. За змістом цієї норми закону (ст. 625 ЦК України) нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Аналогічна правова позиція наведена у рішенні Верховного Суду України по справі № 686/21962/15-ц від 16 травня 2018 року. \~ \~ \~ \~ В даному рішенні суду зазначається, що позивач в цій справі звернулась до суду з позовом про стягнення інфляційних втрат і 3% річних за несвоєчасне виконання рішення суду. Так, в цьому рішенні Верховний Суд дійшов таких висновків щодо правильного застосування норм права: 1. (пункти 32,33 рішення ВС) відповідно до цих пунктів, «Велика Палата Верховного Суду також відхиляє доводи відповідача про неврахування судами попередніх інстанцій правової позиції, висловленої в постанові Верховного Суду України від 27 січня 2016 року у справі № 6-771цс15, відповідно до якої припис частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. Суди першої й апеляційної інстанцій встановили, що грошове зобов`язання між сторонами про відшкодування матеріальних збитків і моральної шкоди визначене за рішенням суду саме у гривні. А тому застосування до правовідносин між сторонами статті 625 ЦК України не суперечить правовій позиції, сформульованій у постанові Верховного Суду України від 27 січня 2016 року у справі № 6-771цс15.» А тому, як вбачається з обставин справи, що зазначені в цій позовній заяві, то застосування до правовідносин між Відповідачем та Позивачем ст. 625 ЦК України не суперечить законодавству та судовій практиці, оскільки грошове зобов`язання між сторонами було встановлено рішенням суду саме у гривні. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, стати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Так, як вже зазначалось у рішенні Київського районного суду міста Одеси від 15 серпня 2013 року, по справі № 520/5547/13-ц, стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 8-385/ФКВІП-07 від 20 вересня 2007 року розмірі 777 600 (сімсот сімдесят сім тисяч шістсот) гривень 67 копійок. Тобто Відповідачі за цим рішенням зобов`язані вчинити на користь Позивача певну дію, а тому ці правовідносини є зобов`язанням. Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов 'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Якщо звернутись до положень ст. 11 ЦК України, то в ч. 5 цієї статті зазначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Так, в правовідносинах що склались між Позивачем та Відповідачами зобов`язання виникло саме на підставі рішення суду - рішення Київського районного суду міста Одеси, по справі 520/5547/13-ц від 15 серпня 2013 року. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Отже, зобов`язання Відповідачів перед Позивачем є грошовим зобов`язанням. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Відповідно до правової позиції встановленої Постановами Верховного суду України від 30 березня 2016 року у справі №5-86кз16, від 02 вересня 2015 року у справі №6-369цс1 та від 22 березня 2017 року у справі №363/3858/15-ц, які відповідно до положень ч. 5, 6\~ст. 13 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів», враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права, встановлено, що наявність судового рішення про стягнення боргу не позбавляє права на стягнення 3% річних та інфляційних втрат, передбачених\~статтею 625 цього Кодексу. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи те, що відповідачі не виконали рішення суду від 15 серпня 2013 року, продовжують користуватися грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, що порушує право стягувача, із відповідачів на користь позивача підлягає стягненню 240\~017,67 гривень. За таких обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову в повному обсязі. Крім того, у відповідності зі ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подані позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 3\~600,00 гривень. На підставі вищевикладена

Outcome: approved