Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-29 00:00:00

22.02.2021 року [PERSON] звернулася з позовом в інтересах малолітнього [PERSON] , до товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «Ю.ЕС.АЙ.» про відшкодування шкоди , заподіяної внаслідок смерті [PERSON] , [INFO] , та просить стягнути 50076 грн. страхового відшкодування моральної шкоди , та 150228 грн мінімально гарантованого загального розміру страхового відшкодування повязнаного із втратою годувальника . В обгрунтування позовних вимог вона зазначила, що 09.11.2019 року в Одеській області м. Одеса, Суворовському районі по проспекту Добровольського відбулась дорожньо-транспортна пригода, де водій, [PERSON] , [INFO] , керуючи автомобілем марки "ВАЗ 2107", р.н. [NUMBER] , допустив наїзд на пішохода, [PERSON] , [INFO] . Внаслідок даної ДТП пішохід, [PERSON] , [INFO] , від отриманих тілесних ушкоджень помер. Малолітньому [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із смертю батька [PERSON] спричинена значна та непоправна шкода, яка проявилася у моральній шкоді, та у втраті годувальника. Станом на дату настання ДТП, відповідальність водія за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована у відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №А01780047, який діяв на момент настання ДТП станом на 09.11.2019 року. 09.11.2019 року за фактом настання даної ДТП було внесено відомості про таку подію до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019160490004211 з кваліфікацією по статті 286 КК України та розпочато досудове розслідування. Станом на 15.02.2021 року матеріали кримінального провадження № 12019160490004211 розглядаються Суворовським районним судом м. Одеси по справі № 523/4942/20 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. 26.02.2021 р. у справі відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 20.02.2023 р. до участі у справі залучено [PERSON] в якості третьої особи на стороні відповідача. 13.06.2023 р. підготовче провадження закрито та призначено у справі судовий розгляд. Сторони в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином про розгляд справи. В матеріалах справи є заява від представника позивача про розгляд справи у його відсутності, вимоги підтримує, згоден на заочний розгляд справи. Від представника відповідача та третьої особи відзив на позов та заперечення не надходили. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до положень ст.ст.280,281 ЦПК України, суд з письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що 09.11.2019 року приблизно о 18.00 годині в Одеській області м. Одеса, Суворовському районі по проспекту Добровольського відбулась дорожньо-транспортна пригода, де водій, [PERSON] , [INFO] , керуючи автомобілем марки "ВАЗ 2107", р.н. [NUMBER] , допустив наїзд на пішохода, [PERSON] , [INFO] . Внаслідок даної ДТП пішохід, [PERSON] , [INFO] , від отриманих тілесних ушкоджень помер. 21.12.2021р. Суворовським районним судом м. Одеси у справі № 523/4942/20 ухвалено вирок відносно [PERSON] та визнано його винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки. На підставі ст.ст.75,76 КК України, звільнено [PERSON] від відбування основного покарання з випробуванням строком на 2 роки, із покладанням обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Також судом вирішено цивільний позов сестри [PERSON] - [PERSON] до [PERSON] задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 500000 гривень. Вказаним вироком встановлено обставини пригоди 09.11.2019 року, порушення водієм [PERSON] п.1.5, п/п «б» п.2.3, п.12.1,12,3,12.4, п/п «б» п.12.9.Правил дорожнього руху та причинний зв`язок його дій з ДТП. Також судом встановлено, що внаслідок наїзду пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження і був доставлений до медичного закладу швидкою з діагнозом «Політравма» , а [INFO] він помер, про що ОМВ ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області 11.11.2019 р. складено актовий запис про смерть №11589, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Вирок суду в зазначеній частині залишено в силі на підставі ухвали Одеського апеляційного суду від 09.02.2023 року. За змістом норми ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковив для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За полісом №АО1780047 товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «Ю.ЕС.АЙ.» застраховано відповідальність на автомобілі «ВАЗ 2107», р/н [NUMBER] перед третіми особами та визначено ліміт страхового відшкодування за шкоду заподіяну життю і здоров`ю -200000 грн. Батьки [PERSON] померли, а саме, батько - [PERSON] - [INFO] , а мати - [PERSON] - [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження та про смерть. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Першим Суворовським відділом ДРАЦС ОМУЮ 01.04.2011 р. народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . Батьки знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 30.10.2010 року, 20.04.2016 Суворовським районним судом м.Одеси шлюбу розірвано. 18.01.2018 року [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до частини першої ст. 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Згідно з частиною першою ст. 16 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних врегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004р. (далі - Закон №1961-IV). Згідно пункту 21.1. статті 21 Закону №1961-IV, в редакції чинній на дату ДТП: «З урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування». Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки "ВАЗ 2107", р.н. [NUMBER] , була застрахована у відповідача, відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО 1780047. Пунктом 1.3. статті 1 Закону №1961-ІУ, в редакції чинній на дату ДТП, визначено, що: «Потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу». Згідно зі статтею 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV). Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Пунктом 27.1 ст.27 Закону визначено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Пунктом 27.2 статті 27 Закону № 1961-IV передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Зазначена норма права за способом викладення змісту є відсилочною, тобто містить посилання на іншу норму права, а саме на статтю 1200 ЦК України, та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою. Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років). Частиною першою статті 1202 ЦК України передбачено, що відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За п.27.3. ст.27 Закону страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо- транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35). У разі звернення із заявою безпосередньо до суду, страховик з цього моменту має діяти відповідно до статті 36 Закону № 1961-IV, та не позбавлений можливості, у разі відсутност; заперечень проти позову, його визнати та сплатити страхове відшкодування. Такого висновку прийшла Велика Палата Верховного Суду у справі №465/4287/15 (провадження №14-406цс19, постанова від 11 грудня 2019 року). Відповідно до роз`яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у пункті 8 його постанові від 01 березня 2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, що її завдала, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Враховуючи встановлені обставини та норми, які регулюють виникли правовідносини, вимоги позовної заяви є законними і обгрунтованими, тому з відповідача підлягають стягненню 50076 грн. (4 173( мінімальна заробітна плата з 01.01.2019 по 31.12.2019) Х 12) страхового відшкодування моральної шкоди , та 150228 грн (4173х36) мінімально гарантованого загального розміру страхового відшкодування повязнаного із втратою годувальника . Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України та вимог ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 2003,04 грн.

Outcome: approved