Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-04 00:00:00

У жовтні 2022 року [PERSON] , через представника - адвоката Старка Назарія Романовича, звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява обґрунтована тим, що сторони разом не проживають уже тривалий час, сімейні стосунки не підтримують, шлюб існує формально, збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 23 листопада 2022 року надано подружжю [PERSON] та [PERSON] строк для примирення протягом шести місяців. Провадження у справі зупинено до 23 травня 2023 року. 05.06.2023 від представника позивача надійшло клопотання про поновлення провадження у справі, в якому позивачка наполягає на розірванні шлюбу та просить розгляд справи проводити за її відсутності. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 06 червня 2023 року поновлено провадження у справі та призначено розгляд справи на 05 липня 2023 року. У судове засідання позивачка не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідач у судовому засіданні заперечував щодо розірвання шлюбу та зазначив, що робив усе можливе для збереження шлюбу. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19 січня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 69, що підтверджується виданим свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 19.01.2002. Від вищевказаного шлюбу подружжя має шестеро дітей, двоє повнолітніх: [PERSON] , 2002 р.н., [PERSON] , 2004 р.н., та четверо неповнолітніх: [PERSON] , 2007 р.н., [PERSON] , 2011 р.н., [PERSON] , 2015 р.н., [PERSON] , 2020 р.н. Спільне життя у подружжя не склалось у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя. Сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, примирення є неможливим. Згідно зі статтею 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частиною першою статті 24 СК України також встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами частин третьої, четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з положеннями частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу.

Outcome: approved