Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-13 00:00:00

Представником позивачки, адвокатом Маляренком С.В., 02.05.2023 року, подано до суду вказаний позов. Позивачка просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 01 грудня 2018 року, Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №5830. Від спільного шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає із відповідачкою. Спільне життя не склалось, в процесі спільного проживання зрозуміли, що не мають ані спільних поглядів на сімейне життя, ані спільних інтересів, і взагалі просто один одному не підійшли, переконались, що вони зовсім різні люди, після 08,09 березня 2022 року перестали жити разом, вести спільне господарство, припинили стосунки, потім вона виїхала до Німеччини, а відповідач повернувся до себе в квартиру. Примирення між ними не можливо, дитина за домовленістю залишається на даному етапі проживати із нею. Просила стягнути судові витрати по сплаті судового збору на її користь з відповідача. Представником позивача, адвокатом Маляренком С.В., подано до суду 14.07.2023 року заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, про винесення рішення про задоволення позову, часу на примирення просили не надавати. Відповідачем 05.06.2023 року, до початку розгляду справи по суті, до початку першого судового засідання, подано заяву про визнання позовних вимог, проти задоволення позовних вимог не заперечував, просив позов задовольнити, провести розгляд справи за його відсутності, зазначав, що стосунки не підтримують з березня 2022 року, з того ж часу не ведеться спільне господарство, дитина проживає із позивачкою, спору про поділ майна та визначення місця проживання дитини немає, після розірвання шлюбу дитина буде проживати з матір`ю. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 01 грудня 2018 року, Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №5830. Оригінал свідоцтва про укладання шлюбу позивачкою не надавався, судом було витребувано копію актового запису про укладання шлюбу. Дошлюбне прізвище відповідачки « [PERSON] ». Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає із позивачкою, спору про визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу у сторін не має, донька залишається проживати із позивачкою. Сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинились з березня 2022 року та носять формальний характер, спільне господарство сторони не ведуть, на примирення не згодні. Спору про поділ майна немає. Згідно ч.1\~ст.110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, згідно ч.2\~ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, оскільки в ході засідання встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд вважає, що шлюб між сторонами підлягає розірванню. \~ \~ \~ \~ Позивачка просила стягнути з відповідача на її користь судові витрати по сплаті судового збору. Відповідно до вимог ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням подання відповідачем заяви про визнання позову до початку першого судового засідання, 05.06.2023 року, суд вважає що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 50% сплаченого судового збору, друга частина підлягає поверненню позивачці з державного бюджету.

Outcome: approved