Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-10 00:00:00

07.03.2023 року позивач звернувся до Київського районного суду м. Одеси з вищевказаним позовом, з урахуванням уточненої позовної заяви, у якій просив суд: стягнути з товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа - Гарант» на користь [PERSON] 135421 гривень матеріальної шкоди; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 15000 гривень моральної шкоди; стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 28.03.2023 цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, передано до Малиновського районного суду м. Одеси за підсудністю. 04.05.2023 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями Малиновського районного суду м. Одеси, справу розподілено судді Бобуйку І.А. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 08.05.2022 року відкрито провадження у справі та призначено проведення підготовчого судового засідання. 19.05.2023 року представник позивача подав суду уточнену позовну заяву. 22.05.2023 року представник [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якій просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, що стосуються стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 15000 гривень моральної шкоди, яка була завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Ухвалою Малиновського\~районного суду\~м.\~Одеси від 06.06.2023 року підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи по суті. 07.06.2023 року представник товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» подав до суду відзив на позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 08.06.2023 року відзив представника товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» на позовну заяву [PERSON] до\~ [PERSON] ,\~товариства з\~додатковою відповідальністю\~страхова компанія\~«Альфа-Гарант»\~про відшкодування\~майнової шкоди,\~завданої внаслідок\~дорожньо-транспортної\~пригоди,\~залишено без розгляду. 14.06.2023 року представник товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» подав до суду додаткові пояснення, у яких просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення з товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа - Гарант» на користь [PERSON] 135421 гривень матеріальної шкоди. 20.06.2023 року представник товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» подав до суду, у яких просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення з товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа - Гарант» на користь [PERSON] 135421 гривень матеріальної шкоди. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 11.07.2023 року заяву представника позивача - [PERSON] про закриття провадження в частині позовних вимог у зв`язку із відмовою позивача від частини позовних вимог в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задоволено, закрито провадження в частині позовних вимог, що стосуються стягнення з\~ [PERSON] на\~користь [PERSON] \~15000\~гривень моральної\~шкоди у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в частині інших позовних вимог - продовжити розгляд. 11.07.2023 року предстаник позивача подав до суду заяву,в якій просив стягнути з ТОВ СК "Альфа-Гарант" судові витрати. В судове засідання позивач не з`явився, представник позивача подала до Малиновського районного суду м. Одеси заяву, в якій вона просила суд розглянути справу без її участі та участі позивача, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представник відповідача - товариства з\~додатковою відповідальністю\~Страхова компанія\~«Альфа-Гарант»в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст.\~\~4\~\~ЦПК\~ України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Судом встановлено, що [PERSON] , керуючи автомобілем «Hyundai Elantrа» номерний знак [NUMBER] 15.12.2022 року о 18 годині 50 хвилин у м. Одесі по вул. Космонавтів на нерегульованому перехресті, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, не надав перевагу в русі транспортному засобу «Volkswagen Passat» номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі з відповідними дорожніми знаками, в наслідок чого допустив з ним зіткнення, чим порушив вимоги п. 8.4. «б», п. 16.1 Правил дорожнього руху України. Внаслідок чого автомобіль «Volkswagen Passat» номерний знак [NUMBER] отримав механічні пошкодження бамперу, крила, підкрилку, дверей та інше. Більш детальний опис пошкоджень буде наданий після проведення експертизи. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 16.02.2023 року по справі №521/3177/23 було визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. .Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов?язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що позивач керував автомобілем «Volkswagen Passat» номерний знак [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , на підставі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб. Стаття 395 ЦК України\~визначає види речових прав на чуже майно до яких належить право володіння. Речове право на чуже майно, як і право власності, носить абсолютний характер. Суб`єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб`єктами,\~\~хто його оточує. Таким чином, абсолютний характер речового права проявляється в тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа із числа тих, з ким він вступає у відносини. Відповідно до\~статті 396 ЦК України\~правила про захист права власності, які встановлені\~главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно. Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі\~статті 396 ЦК України. Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права. Згідно з частиною другою\~статті 1187 ЦК України\~під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо). Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2\~Правил дорожнього руху, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 3 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14. Отже, судом встановлено, що позивач управляв транспортним засобом на підставі\~посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб, отже позивач правомірно володів цим майном, а тому має право на відшкодування завданої шкоди Дослідивши матеріали справи, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення з товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа - Гарант» на користь [PERSON] 135421 гривень матеріальної шкоди, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Судом встановлено, що на виконання вимог п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 21.12.2022 року представником відповідача ТДВ «СК «Альфа-Гарант» було здійснено огляд пошкодженого транспортного засобу про що складено відповідний протокол огляду транспортного засобу. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку, страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров?ю, майну третьої особи. Судом встановлено, що відповідач ТДВ «СК «Альфа-Гарант» вчасно в десятиденний термін, передбачений ст. 34 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», направило свого представника для огляду пошкодженого автомобіля, що підтверджується протоколом огляду, відповідач ТДВ «СК «Альфа-Гарант» здійснив розрахунок страхового відшкодування, в порядку передбаченому законом, на підставі Консультації №71-D/11/94 від 23.12.2022 року. Відповідно до п. 34.3. ст. 34 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з?явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов?язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Суд роз`яснює, що виходячи з аналізу вищенаведених норм Закону, можна дійти висновку, що якщо з вини страховика ним не направлено свого представника для оцінки розміру шкоди, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. Отже, право позивача на самостійне визначення розміру збитків виникає лише у разі, якщо страховик протягом десяти робочих днів не направить аварійного комісара, експерта або свого представника на огляд застрахованого пошкодженого майна. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність обставин, визначених ст. 34 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», необхідних для самостійного визначення позивачем розміру завданої шкоди застрахованому майну, а тому враховуючи що відповідач ТДВ «СК «Альфа Гарант» виконав свій обов?язок передбачений ст. 34 вказаного Закону, у відповідача відсутнє зобов?язання перед позивачем зі сплати страхового відшкодування на підставі висновків зроблених на замовлення позивача. Судом встановлено, що відповідачем ТДВ «СК «Альфа Гарант», згідно ст. 36 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», було здійснено розрахунок страхового відшкодування на підставі Консультації №71-D/11/94 від 23.12.2022 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номер [NUMBER] , з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля (0.6725) становить 93561, 51 гривень, з урахуванням ПДВ та 77 967.92 грн. без урахування ПДВ. Суд звертає увагу позивача, що твердження представника позивача про те, що сума страхового відшкодування має визначатись без врахування коефіцієнту фізичного зносу не заслуговує на увагу, оскільки спеціальні норми Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, i яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку встановленому законодавством (стаття 29); згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Також, суд зазначає, що не заслуговують на увагу твердження представника позивача про те, що сума страхового відшкодування не повинна зменшуватись на суму ПДВ, адже спеціальні норми ЗУ «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема відповідно до п. 36.2. ст. 36 ЗУ «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи ( представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту Судом встановлено, що відповідачу ТДВ «СК «Альфа Гарант» не було надано належних доказів понесених витрат з оплати ПДВ, а саме: актів виконаних робіт, рахунків, платіжних доручень тощо, згідно ст. 36 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», сума страхового відшкодування зменшується на суму ПДВ, і не може становити більше 77 967.92 грн. Також, судом встановлено, що відповідач ТДВ «СК «Альфа Гарант» не мало правових підстав здійснити виплату страхового відшкодування на користь позивача, адже заяву про страхове відшкодування було подано не ним, а власником пошкодженого автомобіля [PERSON] , яка в заяві вказала, що просить перерахувати страхове відшкодування на її власний банківський рахунок, а не на рахунок [PERSON] , останній в свою чергу не направляв відповідачу ТДВ «СК «Альфа Гарант» заяву про виплату страхового відшкодування з власними банківськими реквізитами для перерахування страхового відшкодування. До того ж, судом встановлено, що на запит [PERSON] , яка цікавилась процесом розгляду страхової справи, відповідач ТДВ «СК «Альфа Гарант» листом від 14.03.2023 №12/1155 просило надати оригінал повідомлення про ДТП оригінал заяви про виплату страхового відшкодування, належним чином засвідчені копію паспорту власника транспортного засобу, копію ідентифікаційного номеру, копію посвідчення водія [PERSON] , копію свідоцтва про реєстрацію пошкодженого автомобіля та оригінал Анткети-опитувальника. Проте, судом встановлено, що позивач вирішив не надавати запитувані документи, а одразу звернутись з позовом до суду. Суд, також, зазначає, що відповідно до п. 36.2. ст. 36 «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов?язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення. Також, суд звертає увагу на пояснення відповідача ТДВ «СК «Альфа Гарант», у яких відповідач зазначає, що позов є передчасним, адже після надання всіх запитуваних документів відповідач матиме право, у відповідності до чинного законодавства, здійснити виплату страхового відшкодування. Щодо вимоги представника позивача сплатити суму страхового відшкодування на підставі висновку №0803E/23 від 27.03.2023 року, суд зазначає наступне. Враховуючи вимоги ст. 34 вказаного Закону у відповідача - ТДВ СК "Альфа- Гарант" відсутнє зобов?язання перед позивачем зі сплати страхового відшкодування, визначеного в висновку № 0803/23 від 27.03.2023 року. Суд роз`яснює, що на сторони покладено обов?язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, проте, позивачем не. надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог до страховика. Відповідно до роз?яснень Верховного Суду України, викладених у п. 17 Постанови пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду. Позивач не надав належних, достатні доказів які 6 спростували розрахунки страховика здійснені на підставі Консультації №71-D/11/94 від 23.12.2022 року, такими доказами відповідно до норм чинного законодавства міг бути виключно висновок експертизи виконаний на підставі ухвали суду, експертною установою визначеною судом та відповідно судовим експертом попередженим за надання завідомо неправдивого висновку до суду. Крім того, висновок №0803/23 від 27.03.2023 року, наданий позивачем, як підставу для визначення вартості завданого матеріального збитку, не можу бути належним та допустимим доказом по справі оскільки огляд пошкодженого транспортного засобу відбувся 14.03.2023 року, тобто через чотири місяці після дорожньо-транспортної пригоди. Судом встановлено, що під час огляду пошкодженого транспортного засобу представником ТДВ СК Альфа-Гарант», що відбувся 20.07.2022 року було зафіксовано показання одометру (пробіг) 263241 км., а у висновку наданому Позивачем, станом на 14.03.2023 року, показання одометру 263360 км., тобто, судом встановлено, що позивач використовував автомобіль в пошкодженому стані протягом трьох місяців та здійснив пробіг автомобіля 119 км. Використання транспортного засобу в пошкодженому стані значно виливає на його стан в цілому, а також на вартість відновлювального ремонту тих пошкоджень, які були отримані в ДТП від 15.12.2022 року, тобто саме дії позивача призвели до збільшення вартості відновлювального ремонту його транспортного засобу, Підстав для задоволення позовних вимог, які полягають у стягненні з товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа - Гарант» на користь [PERSON] 135421 гривень матеріальної шкоди, у суду немає, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог до страховика. Таким чином, судом встановлено, що вимоги позивача не обґрунтованими, а обставини, на які посилається позивач та розмір відшкодування - не підтвердженими жодними доказами, а судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови у задоволенні позову на позивача. Враховуючи, що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог позивача, а тому судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Outcome: dismissed