Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка,\~згідно позовної\~заяви,\~звернувшись до\~суду з\~позовом до\~відповідача,\~просить суд\~стягнути з\~відповідача на\~утримання сина\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~аліменти у\~розмірі 1/4 частки від доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня звернення до суду з позовом до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що шлюб між сторонами розірвано, від спільного подружнього життя мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач від участі у вихованні та утриманні сина самоусунувся. 12.06.2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. В судове засідання позивачка не з`явилася, представник позивачки адвокат Романчук І.І. подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності та позивачки, в якому позовні вимоги підтримала, просить суд їх задоволити, не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву не подав. Судом було вжито належних заходів для його повідомлення про час і місце розгляду справи, у тому числі шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. За таких обставин суд, враховуючи згоду позивачки, відсутність відзиву від відповідача, прийшов до висновку, що справа може бути розглянута без участі відповідача, на підставі наявних у справі доказів, з постановленням заочного рішення. \~ \~ \~ \~Згідно з ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. \~ \~ \~ \~Як вбачається з матеріалів справи, шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 21.02.2023 року. \~ \~ \~ \~Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується засвідченою позивачкою копією свідоцтва про народження. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2\~ст.182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 191 СК України за рішенням суду аліменти на утримання дитини стягуються від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.17\~постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Жодних об`єктивних доказів щодо зазначених обставин як позивачем, так і відповідачем не надано. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» встановлений прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні. Суд прийшов до висновку, що підлягають до стягнення аліменти за рішенням суду в розмірі, заявленому позивачем - 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення даного позову до суду до досягнення дитиною повноліття. Суд здійснює розподіл судових витрат відповідно до положень відповідно до ст. 141 ЦПК України. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, тому з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Ч. 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. За п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. У позовній заяві зазначено, що судові витрати по даній справі складаються із витрат про надання правової допомоги та становлять 3000 грн. Між позивачкою та адвокатом Романчук І.І. укладено договір-доручення про надання правової допомоги від 26.04.2023 р., копію якого долучено до позовної заяви. Крім того, до позовної заяви долучено Акт наданих послуг від 03.05.2023 р. Згідно вказаного акту від 03.05.2023 р. послуги адвоката надано клієнтові на суму 3000 грн. ВС КЦС у постанові від 27.07.2022 р. у справі №686/28627/18 зазначив наступне. Аналізуючи вказані норми ЦПК України про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, Верховний Суд дійшов висновку, що до понесених стороною витрат на професійну правову допомогу відносяться як витрати, які оплачені стороною/третьою особою до моменту заявлення вимоги про їх відшкодування так і ті, які будуть оплачені нею в майбутньому, якщо це відповідає умовам договору. Аналогічні правові висновки сформульовані Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, провадження № 61-21442св19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, провадження № 61-21197св19, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, провадження № 61-44217св18, у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 червня 2021 року у справі № 640/4126/19, провадження № 61-14735св20 та ін. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.02.2020р. у справі № 648/1102/19, де зазначено наступне. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Таким чином, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн, орієнтовний розрухунок яких наведений у позовній заяві.

Outcome: approved