Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-27 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася із заявою до Маловисківського районного суду Кіровоградської області, заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про встановлення належності правовстановлюючих документів. На обґрунтування заяви зазначила, що в серпні 2022 року вона звернулася до Головного УПФ в Кіровоградській області через Пенсійний фонд у м. Мала Виска із заявою про призначення пенсії за віком. Однак, їй було відмовлено у призначені пенсії за віком, так як виявлено розбіжності у написанні прізвища в трудовій книжці, свідоцтві про народження, свідоцтві про шлюб та в дипломі про освіту, а саме у трудовій книжці зазначено прізвище « [PERSON] », тоді як у свідоцтві про народження вказано « [PERSON] ». Зазначила, що звернувшись до відділу ДРАЦС для внесення змін у свідоцтві про шлюб, їй було відмовлено у зв`язку з тим, що первинний документ (оригінал) свідоцтва про народження батька дитини відсутній, що не дає змоги дослідити правильне прізвище його дітей (на українській мові) [PERSON] , [PERSON] чи [PERSON] . Звернувшись до державного університет ім. В.Винниченко щодо внесення виправлень у її диплом вона також отримала відмову у зв`язку з тим, що в неї відсутні документи на підставі, яких можна внести виправлення в документ про освіту. Зазначила, що первинний документ свідоцтво про народження дитини де прізвище вказано « [PERSON] » є першим документом в житті громадянина та в подальшому ідентифікує її за цим прізвищем. При отриманні першого паспорта, працівники міграційної служби допустили помилку і неправильно зазначили її прізвище згідно свідоцтва про народження, надалі її прізвище помилково було зазначено в інших документах. Встановлення фактів породжує її право на пенсійне забезпечення. Враховуючи вищевикладене, вона змушена звернутися до суду з відповідною заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючих документів. Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 18.04.2023 року заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 04.05.2023 року на виконання вимог ухвали суду заявником подано уточнену заяву про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 05.05.2033 року відкрито окреме провадження у справі та призначено судове засідання з повідомленням (викликом) учасників справи. Заявник [PERSON] в судове засідання подала заяву, зареєстровану судом 28.06.2023 року за вх. № 5866, про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Ворнюк Є. в судове засідання не з`явилася, на адресу суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області надійшла заява зареєстрована судом 17.05.2023 року за вх. № 4461, в якій зазначено про розгляд справи без участі представника управління. Вирішення справи залишила на розсуд суду. Зваживши доводи, викладені в заяві, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності оспорюваних прав. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Встановлення факту належності зазначених заявником документів має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне для реалізації права на пенсійне забезпечення. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 04.01.1963 року, який зареєстровано Новоархангельським бюро ЗАГС Кіровоградської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження, зроблено запис за № 2, та після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.6). Від шлюбу в них народилася донька - [PERSON] , [INFO] , про що 29.08.1963 року в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис за № 110, її батьками в свідоцтві про народження серії [NUMBER] , виданого Новоархангельським рай бюро ЗАГС Кіровоградської області, зазначені: батько « [PERSON] » та мати « [PERSON] » (а.с.5). Згідно копії диплома серії [NUMBER] від 27.06.1986 року, реєстраційний номер № [NUMBER] , [PERSON] , рішенням Державної екзаменаційної комісії від 27.06.1986 року присвоєно кваліфікацію вчителя російської мови і літератури, при цьому, диплом видано на прізвище « [PERSON] » (а.с.8). Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] вбачається, що 19.10.1991 року [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб із [PERSON] , [INFO] , який зареєстровано відділом ЗАГС Маловисківського райвиконкому Кіровоградської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження, зроблено запис за № 129, та після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.7). Відповідно до копії трудової книжки серії [NUMBER] , заповненої 20.10.1980 року, вбачається, що її оформлено на особу з прізвищем « [PERSON] » та в подальшому прізвище змінено на « [PERSON] » (шляхом вчинення відповідного запису із закресленням однією рискою колишнього прізвища « [PERSON] ») (а.с.9). На звернення [PERSON] . Маловисківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 29.04.2023 року №144-33-11-08, надано відповідь про те, що неможливо внести зміни до актового запису про шлюб №129 від 19.10.1991 року, у зв`язку з тим, що первинний документ (оригінал) свідоцтва про народження батька дитини відсутній, що не дає змоги дослідити правильне прізвище його дітей (на українській мові) [PERSON] , [PERSON] чи [PERSON] та повідомлено про можливість в судовому порядку дослідити прізвищ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , як однакове за значенням (а.с.31). На звернення [PERSON] в Центральноукраїнський державний університет ім. В.Винниченка від 27.04.2023 року №01-10/296, надано відповідь про те, що університет не має можливості внести зміни в диплом [NUMBER] на ім`я [PERSON] виданий 27.06.1986 року, у зв`язку з відсутністю в особовій справі №10 від 1981 року студентки [PERSON] документів (а.с.26). На звернення [PERSON] в КЗ «Мануйлівська гімназія - заклад дошкільної освіти» Маловисківської міської ради Кіровоградської області від 01.05.2023 року за №24, надано відповідь про те, що розпорядженням голови Маловисківської районної адміністрації від 01.09.2021 року №171-р на базі Мануйлівської загальноосвітньої школи I-III ступенів було утворено Мануйлівський навчально - виховний комплекс «Загальноосвітня школа I-III ступенів - дошкільний навчальний заклад». Рішенням третьої сесії восьмого скликання Маловисківської міської ради №50 від 22.12.2020 року Мануйлівський навчально - вихований комплекс Загальноосвітня школа I-III ступенів - дошкільний навчальний заклад» був прийнятий у комунальну власність міської ради та перейменовано в комунальний заклад «Мануйлівський ліцей - заклад дошкільної освіти». Рішенням восьмої сесії восьмого скликання Маловисківської міської ради №613 від 04.06.2021 року було понижено ступінь закладу та перейменовано в комунальний заклад «Мануйлівська гімназія - заклад дошкільної освіти». Заявниця [PERSON] дійсно працювала в Мануйлівській школі з 01.09.1992 р. (наказ №38 по Маловисківському райво від 28.08.1992 р.) по 15.12.1995 р. (наказ №28 по Маловисківському райво від 11.12.1995 р.) на посаді заступника директора школи по виховній роботі, про що свідчать записи у трудовій книжці за №8 та №9. Трудова книжка [NUMBER] дійсно належить [PERSON] . У зв`язку з одруженням (відповідно до наказу №38 по Маловисківському райво від 28.08.1992 р.) до трудової книжки адміністрацією школи були внесені зміни з прізвища « [PERSON] » на прізвище « [PERSON] ». Наказ відділу освіти Маловисківської районної ради №38 від 28.08.1992 року, на підставі якого можна зробити виправлення в документ, в закладі відсутній. Доступу до архіву відділу освіти Маловисківської районної ради немає, тому внести зміни до трудової книжки серя [NUMBER] немає можливості (а.с.27). На звернення [PERSON] . Комунальний заклад «Новоархангельський ліцей «Лідер» Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області від 01.05.2023 року за №01-19/124 надано відповідь про те, що трудову книжку було виписано відповідно до радянського паспорта, де російською мовою прізвище зазначено як « [PERSON] », тому запис до першої сторінки трудової книжки запис зроблено як « [PERSON] » (російською мовою). Разом з тим, до сторінки 41 трудової книжки українською мовою прізвище власника трудової книжки записано як « [PERSON] ». У даний час Комунальний заклад «Новоархангельський ліцей «Лідер» не має можливості внести зміни до російської сторінки трудової книжки [NUMBER] , виписаної як « [PERSON] » через відсутність документів, на підставі яких можна внести виправлення до трудової книжки (а.с.28-30). За змістом п.6 ч.1, ч.2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по - батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Згідно ч.2ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29 липня 1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників,які працюють на підприємстві,в установі,організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. Згідно із п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Відповідно до п. 2.11 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Згідно із п. 2.12. Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Судом встановлено, що із наданої заявником трудової книжки вбачається, що на першій сторінці не вірно зазначено прізвище заявника « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] », що не відповідає свідоцтву про народження. Згідно ч. 3ст. 48 Кодексу законів про працю України працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. Студентам вищих та учням професійно-технічних навчальних закладів трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після початку проходження стажування. Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301«Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пунктів 3, 26 Порядку підтвердження наявного трудового стажу у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються, крім іншого, довідки та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку. Згідно роз`яснень п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі - Постанови №5 від 31.03.1995 року) на підставі ЦПК України, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Крім того, у дипломі про навчання [NUMBER] від 27.06.1986 року, дівоче прізвище заявниці зазначено не вірно « [PERSON] » та відрізняється від зазначеного у свідоцтві про народження «Різник». Судом встановлено, що заявник не може в інший, передбачений законом спосіб внести відповідні зміни свого прізвища до диплому про навчання, оскільки у навчальному закладі, який видав вказаний диплом відсутні документи на підставі, яких можна внести виправлення в документ про освіту. Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (п.45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали документи не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України громадяни мають право звернутись до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не саме одержання документа, а оформлення особистих чи майнових прав, які випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючий. На підставі викладеного, суд вважає, що належність правовстановлюючих документів, а саме трудової книжки серія [NUMBER] виданої 20.10.1980 року на прізвища « [PERSON] », та диплому серії [NUMBER] від 2327.06.1986 року належить « [PERSON] », даний факт доведений та не викликає сумнівів, тому за вказаних обставин суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту належності їй правовстановлюючих документів в цій частині обґрунтована та підлягає задоволенню. Щодо вимог заявника про встановлення належності свідоцтва про укладання шлюбу, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.05.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об`єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Враховуючи роз`яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.05.1995 року, суд приходить до висновку, що вимога заявника в частині встановлення факту належності свідоцтва про укладання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] серія [NUMBER] від 19.10.1991 року - задоволенню не підлягають. Разом з тим, відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом, тому суд покладає понесені заявником судові витрати на заявника.

Outcome: partial