Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 17 жовтня 2015 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, сторони зареєстрували шлюб, про що зроблений актовий запис № 1192. У спільному шлюбі в них [INFO] народилася донька [PERSON] . Основна причина розпаду сім`ї - це різниця характерів, відсутність між сторонами взаєморозуміння та довіри. Спільне життя не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки. На підставі вказаного в сім`ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Можливості зберегти сім`ю немає. Подружні відносини між ними припинилися і вже понад рік часу вони проживають окремо. За таких обставин подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача [PERSON] . На примирення позивач не згідний і вважає, що необхідно розірвати шлюб. 22 червня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі № 607/11107/23. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні представник позивача, адвокатка Сабатюк Н. В. позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх з підстав, наведених у позові. Відповідачка [PERSON] не з`явився у судове засідання, подала суду заяву, у якій визнала позовні вимоги та не заперечила щодо їх задоволення. Частини 1, 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначають, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 17 жовтня 2015 року, сторони 17 жовтня 2015 рокуу Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиціїзареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 1992. У шлюбі в сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 31 серпня 2016 року Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Судом встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка визнала позов, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. У разі укладення визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч. 1 ст. 142 ЦПК України). Так, як відповідачка визнала позов, слід повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору - 536,80 грн.

Outcome: approved