Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-26 00:00:00

21.07.2022р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. № 3-6). Позовна заява підписана представником позивачки адвокатом Рижиком Р.О. (діє на підставі ордеру від 21.07.2022р. а.с. № 19) (а.с. №3-6). Провадження по справі було відкрито ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 25.07.2022р. та призначено розгляд справи в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін (а.с. №20). Представник позивачки у позовній заяві в обґрунтування вимог посилався на те, що сторони зареєстрували шлюб 03.10.1998р. у Відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої районної ради м. Дніпропетровська, під актовим записом №90. Від шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Шлюбно-сімейні відносини між сторонами були остаточно припинені з лютого 2022р. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин представник позивачки називав непорозуміння між подружжям з різних питань та постійні сварки, на тлі чого між сторонами склалися неприязні стосунки. Представник позивачки просив розірвати шлюб між сторонами та стягнути з відповідача на користь позивачки понесені судові витрати по оплаті судового збору. Ухвалою суду від 22.09.2022р. за клопотанням відповідача сторонам був наданий строк для примирення - 6 місяців (а.с.№35). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 24.03.2023р. провадження по справі було поновлено (а.с.№37). Позивачка в заяві, яка була 23.03.2023р. сформована в системі «Електронний суд», наполягала на розірванні шлюбу, зазначала, що вони з відповідачем не проживають разом більше року та вона кохає іншого чоловіка, також просила справу розглядати за її відсутності (а.с. № 43). В наданій до суду заяві від 27.06.2023р. представник позивачки адвокат Рижик Р.О. підтримав позовні вимоги. Також зазначав, що строк на примирення позитивних результатів не приніс. Просив шлюб розірвати та розглядати справу за його відсутності те без фіксації судового процесу технічними засобами. Представник позивачки окремо зазначив, що його повноваження підтверджуються ордером (а.с.№53). Відповідач [PERSON] в наданій до суду заяві від 27.06.2023р. зазначив, що проти розірвання шлюбу він заперечує, вважає, що ще є можливість зберегти шлюб, принаймні він цього бажає, в тому числі заради інтересів дитини. Також в цій заяві [PERSON] звертав увагу суду на те, що, на його думку, дружина не давала згоду на розірвання шлюбу, оскільки не підписувала позовну заяву до суду, оскільки була вже за кордоном. Окремо відповідач зазначив, що не заперечує проти розгляду справи в судовому засіданні 27.06.2023р. за його відсутності та без фіксації судового процесу технічними засобами (а.с.№54). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України ухвалити рішення в судовому засіданні 27.06.2023р. за відсутності сторін (їх представників) та без фіксації судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, заяви представника позивачки та відповідача від 27.06.2023р., вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03.10.1998р. у Відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої районної ради м. Дніпропетровська, під актовим записом №90 (а.с. №15), у подружжя є малолітня донька - [PERSON] , [INFO] (а.с.№16). Ухвалою суду від 22.09.2022р. сторонам за клопотанням відповідача був наданий строк на примирення - шість місяців та провадження у справі було зупинене на цей час (а.с. № 35). Відповідно до абзацу 5 пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Судом встановлено, що позивачка після спливу строку на примирення наполягає на задоволенні позовних вимог, про що зазначає в заяві від 23.03.2023р., яка сформована в системі «Електронний суд» (а.с. № 43). Відповідач після спливу строку на примирення заперечував проти розірвання шлюбу, зазначаючи, що, на його думку, шлюбні стосунки ще можливо зберегти і що він цього бажає, в тому числі заради інтересів дитини. З огляду на вищевикладене, а також приймаючи до уваги, що шлюбні відносини між сторонами припинені остаточно з лютого-березня 2022р. і з цього часу більше не відновлювалися, протягом наданого\~судом максимального \~можливого \~шестимісячного строку примирення між подружжям не відбулося, сторони проживають в різних країнах (цих обставин не заперечував і відповідач), а також враховуючи, що справа в провадженні суду знаходиться близько одного року та за\~весь \~цей \~час позивачкою\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ не\~відкликано \~позовну \~заяву,\~напроти,\~ \~остання \~ після\~ спливу\~ наданого\~ \~судом строку\~на \~примирення,\~наполягає на\~розірванні шлюбу\~(а.с.№\~43), суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлена бути не може, і шлюб підлягає розірванню. Варто зазначити, що в заяві до суду від 22.09.2022р. відповідач підтвердив ті обставини, що з березня 2022р. вони з позивачкою не проживають разом (а.с. № 29). При прийняті\~ такого\~ рішення\~судом,\~окрім \~вищезазначених \~висновків \~абзацу 5 пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р., також враховані і положення статті 24 СК України, яка визначила, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Приймаючи до уваги, принцип добровільності шлюбу та ті обставини, що позивачка після спливу шестимісячного строку на примирення, таки наполягає на розірванні шлюбу, зазначає, що кохає іншого чоловіка, суд дійшов остаточного висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Питання щодо зміни прізвища позивачки відповідно до положень 113 СК України, не вирішується, оскільки при реєстрації шлюбу позивачка своє прізвище не змінювала. Суд відхиляє ті заперечення відповідача, які стосуються того, що, на його думку, дружина не давала згоду на розірвання шлюбу, оскільки не підписувала позовну заяву (була вже за кордоном). Так, в матеріалах справи наявний ордер адвоката Рижика Р.О. від 21.07.2022р. (а.с. № 19) та саме ним 21.07.2022р. і була підписана позовна заява до суду (а.с. № 3-6). Крім того, особисте ставлення стосовно підтримання позову [PERSON] висловила в заяві до суду від 23.03.2023р., яка була сформована в системі «Електронний суд» (а.с. № 43). Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені при подачі позову судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 992грн. 40коп. (а.с.№2). На підставі викладеного,

Outcome: approved