Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-11 00:00:00

06 березня 2023 року представник ПрАТ «СК «УНІКА» Білий В.С. звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до [PERSON] про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14.03.2019 року між ПрАТ «СК «УНІКА» та [PERSON] , був укладений Договір добровільного страхування №005129/4615/0000045, предметом якого є страхування транспортного засобу «HYUNDAI ACCENT», державний реєстраційний номер [NUMBER] . 22.04.2019 року у м. Дніпро по вул. Набережна Заводська відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «VW POLO», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровськ №205/3830/19 від 27.05.2019 року, винним у скоєнні ДТП визнано [PERSON] . Вартість відновлюваного ремонту автомобілю «HYUNDAI ACCENT», державний реєстраційний номер [NUMBER] склала 135686,25 грн., які у відповідності до умов Договору страхування, на підставі страхового Акту №00294351, ПрАТ «СК «УНІКА» виплатило, та набуло права зворотної вимоги до страховика винної особи у сумі виплаченого страхового відшкодування, але у межах фактичних затрат із вирахуванням франшизи. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у AT «СК «Арсенал страхування» за полісом АО/3008155 (страхова сума по майну 100000,00 грн., франшиза 0,00 грн.). 05.06.2019 року ПрАТ «СК «УНІКА» звернулось до AT «СК «Арсенал страхування» з вимогою №25207 та 21.06.2019 року АT «СК «Арсенал страхування» сплачено на користь ПрАТ «СК «УНІКА» страхове відшкодування в розмірі 100000 гривень (ліміт за полісом ОСЦПВВНТЗ). Таким чином, розмір невідшкодованої суми сплаченого страхового відшкодування складає 35686,25 гривень (135686,25 гривень (розмір страхового відшкодування) 100000,00 гривень (розмір сплаченого зобов`язання AT «СК «Арсенал страхування»)). Враховуючи наведене, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 35 686,25 гривень та суму сплаченого судового збору в розмірі 2684,00 гривень.. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 30 березня 2023 року позов прийнято до розгляду та відкрито в порядку спрощеного позовного провадження. Заперечення від учасників справи проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, до суду не подавались. Правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України, щодо подачі відзиву на позовну заяву, відповідач не скористалась. Представник позивача у судове засідання не з`явився, натомість в матеріалах справи наявна заява представника позивача про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі та не заперечує про ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надавла у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши подані стороною документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає що позов підлягає задоволенню з наступник підстав. Судом встановлено, що 14 березня 2019 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» та [PERSON] укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту КАСКО №005129/4615/0000045, предметом якого було страхування транспортного засобу «HYUNDAI ACCENT», державний реєстраційний номер [NUMBER] . 22 квітня 2019 року о 16:49 годині на перехресті вул. Набережна Заводська та вул. метробудівська, біля електроопори № 553, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Volkswaagen POLO», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під час проїзду нерегульованого перехрестя, нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі, не надала дорогу автомобілю «HYUNDAI ACCENT», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , яка наближалась до даного перехрестя проїзної частини, по головній дорозі. Відповідно до ч. 4,5\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи Вчинення дорожньо-транспортної пригоди встановлено та підтверджується постановою Ленінвського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2019 по справі №205/3830/19 (провадження № 3/205/1789/19), відповідно до якої встановлено провину [PERSON] , у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого 20.10.2016 року, автомобіль «HYUNDAI ACCENT», державний реєстраційний номер [NUMBER] , належить на праві власності [PERSON] . 23 квітня 2019 року [PERSON] звернувся до позивача із заявою № 00298755 про подію, що має ознаки страхового відшкодування, в якій повідомив, що 22.04.2019 року у м . Дніпро на перехресті вул. Набережна Заводська та Пасус-1, Парус-2 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «HYUNDAI ACCENT», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та автомобіля «Volkswaagen POLO», державний реєстраційний номер [NUMBER] , в ході якої транспортний засіб автомобіля «HYUNDAI ACCENT», державний реєстраційний номер [NUMBER] пошкоджено, чим завдано власнику транспортного засобу матеріальної шкоди. За приписом ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Позивачем, на вимогу виконання умов Договору добровільного страхування наземного транспорту КАСКО №005129/4615/0000045 від 14.03.2019 року, на підставі: страхового Акту №00294351; ремонтної калькуляції № 741 від 23.05.2019 року; рахунку на оплату № 1383 від 23.05.2019 року, було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в сумі 135686,25 гривень, шляхом утримання раніше перерахованих безготівкових коштів на рахунок ПП Аеліта (Наказ №00298755 про виплату страхового відшкодування [PERSON] (шляхом списання авансу Аеліта ПП). ПрАТ СК УНІКА здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 135686,25грн., шляхом списання раніше перерахованих безготівкових коштів на рахунок ПП «Аеліта», що підтверджується платіжним дорученням №083933 та повідомленням вих. № 00298755 від 24.05.2019 року. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до вимог статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно ст. 993 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Така ж позиція викладена у ст. 27 Закону України «Про страхування». Відповідно до наведених положень, в разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування до страховика переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Перехід права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування є суброгацією. За нормою ст. 980 ЦК України та ст. 4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Таким чином, Цивільний кодекс України та Закон України «Про страхування» передбачає три види страхування, а саме особисте, майнове та страхування відповідальності. Виходячи із вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів. Суброгація істотно відрізняється від регресу. Основна відмінність суброгації від регресу полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Отже, регрес, це нове право що виникає у особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу це право зворотної вимоги страховика до регресату, через те що страховик виконав обов`язок за страховим зобов`язанням. А, отже, у страхуванні відповідальності, навіть після виконання зобов`язання страховиком суброгація не припустима, оскільки виникають правовідносини із відшкодування витрат у порядку регресу. Пунктом 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому, регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, ст. 1191 ЦК України), а також ст. 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до ст. 993 ЦК і ст. 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення ст. 515 ЦК суброгація застосовується лише до майнового страхування. Із правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення з особи, винної у настанні страхового випадку, сум виплаченого страховою компанією страхового відшкодування, викладеного в постанові від 25.12.2013 у справі № 6-112цс13 вбачається, що при розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив наступний правовий висновок: у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, винуватої у заподіянні шкоди (ст. 993 ЦК України). При цьому, перебіг позовної давності не змінюється і він обчислюється від дня настання страхового випадку (ч. 1 стст. 261, 262 ЦК України). Страхувальник, який отримав майнову шкоду, набув право вимоги відшкодування до заподіювача, але у зв`язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача. Таким чином, у спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора, а саме, страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Отже, на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування в порядку суброгації» до ПрАТ «СК «УНІКА» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] - в порядку суброгації. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідальність [PERSON] була застрахована у AT «СК «Арсенал страхування» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО/3008155 (страхова сума по майну 100000,00 грн., франшиза 0,00 грн.). 05.06.2019 року ПрАТ «СК «УНІКА» звернулось до AT «СК «Арсенал страхування» з вимогою №25207. Відповідно до статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. 21.06.2019 року АT «СК «Арсенал страхування» сплачено на користь ПрАТ «СК «УНІКА» страхове відшкодування в розмірі 100000 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 35302038 від 21.06.2019 року. Відповідно до вимог статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на викладене, оскільки позивачем виплачено страхове відшкодування потерпілій особі, тому він має право на відшкодування понесених збитків з винної у дорожньо-транспортній пригоді особи. В ході судового розгляду справи відповідачем не надано доказів на підтвердження відшкодування нею завданих збитків чи спростування доводів позивача, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню розмір невідшкодованого, виплаченого ПрАТ СК «УНІКА», страхового відшкодування в розмірі 35686,25 гривень (135686,25 гривень/розмір страхового відшкодування/ 100000,00 гривень/розмір сплаченого зобов`язання AT «СК «Арсенал страхування»/). Враховуючи наведене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до [PERSON] ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню. Також, у відповідності до ст.ст.\~133,\~141 ЦПК України, з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору в розмірі 2684,00 гривень.

Outcome: approved