Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-06 00:00:00

У січні 2023 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Груп», приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, в якому просила: визнати таким, що підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 23 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., зареєстрований за № 78403, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Фактор Груп» заборгованість у розмірі 48 521,07 грн; стягнути з ТОВ «ФК «Фактор Груп» на свою користь незаконно списані кошти в сумі 21 599,61 грн, судові витрати в сумі 1 611 грн, та затрати на правову допомогу в сумі 7 000,00 грн. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що такий напис не підлягає виконанню на підставі того, що нотаріус вчиняючи цей виконавчий напис не врахував строків позовної давності до вимог про стягнення заборгованості та не пересвідчився про наявність чи відсутність спору щодо суми заборгованості. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2023 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Шолох Л.М. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.01.2023 року відкрито провадження по даній справі та вирішено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Одночасно з цим витребувано у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. копії документів на підставі яких було вчинено оскаржуваний виконавчий напис №78403 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК "Фактор Груп» заборгованість у розмірі 48 521,07 грн. На виконання цієї ухвали приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. суду надано копії документів на підставі яких було вчинено оскаржуваний виконавчий напис №78403 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. Адвокатом Біловим І.В., який діє в інтересах позивачки [PERSON] , до суду подано заяву, у якій зазначено, що позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач станом на час розгляду справи правом на подання відзиву не скористався. Враховуючи думку позивача, який не заперечує проти винесення заочного рішення, належним чином повідомлення відповідача про дату та час слухання справи, суд відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України ухвалив провести розгляд справи у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В. Л. перебуває виконавчий напис №78403, вчинений 23.10.2020 року приватним нотаріусом Гораєм О.С., щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Груп» заборгованості в розмірі 48 521,07 грн. Копія якого наявна у матеріалах справи. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог суд зазначає таке. Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року № 3425-XII (в редакції чинній станом на 08 серпня 2020 року, далі - Закон № 3425-XII) нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Відповідно до пункту 19 частини першої статті 34 Закону № 3425-XII нотаріуси вчиняють виконавчі написи. Частиною 1 статті 88 Закону № 3425-XII встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Тобто, виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Порядок вчинення нотаріальних дій, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі слід перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити і зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Таких висновків дійшов Верховним Судом у постанові від 06 травня 2019 року №320/7932/16-ц. Щодо переліку документів, які є підставою для вчинення виконавчого напису суд зазначає таке. Статтею 87 № 3425-XII для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік таких документів наведено у постанові Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, якою затверджено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік). Враховуючи ухвалення Київським апеляційним адміністративним судом постанови від 22 лютого 2017 року № 826/20084/14, залишеної без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року № К/800/6492/17 та № К/800/7651/17, до даних правовідносин має бути застосовано Перелік у редакції, чинній станом на 29 листопада 2001 року. Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29 листопада 2001 року передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Зі змісту оскаржуваного у цій справі виконавчого напису слідує, що підставою для винесення оскаржуваного виконавчого напису є: кредитний договір №122792 укладений 09.11.2012 між [PERSON] та ПАТ «Терра Банк», яке відступило право вимоги ТОВ «Трансмед - Трейд» на підставі договору відступлення прав вимоги №1/08 від 14.08.2013 року, на підставі угоди про заміну сторони у договорі відступлення прав вимоги від 26.02.2014 року правонаступником якого є ТОВ «ВВС - Факторинг», правонаступником якого є ТОВ «ФК Смарт Груп» договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №4/09 від 04.09.2014 року, яке передало право вимоги 17.1.2017 року на підставі договору відступлення прав вимоги №17/11 ТОВ «ФК «Фактор Груп». При цьому посилання на угоди, які б були посвідчені нотаріусом виконавчий напис не містить. Зі змісту виконавчого напису слідує, що стягнення за ним проводиться за період з 17.11.2017 року по 10.12.2019 року у сумі 48 521,07 грн, яка складається з: 11 000,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, 36 920,45 грн заборгованість за простроченою комісією, 0,62 грн прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом та 600,00 грн за вчинення виконавчого напису. За приписами частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як зазначає позивач, що вона не отримувала вимоги сплатити заборгованість, довідки про її розрахунок та договору факторингу. Рішень суду з приводу стягнення з неї заборгованості не виносилось. Що вона не розуміє про яку заборгованість йде річ і згідно яких документів існує заборгованість перед ТОВ «ФК «Фактор Груп». Їй не надсилала письмова вимога про наявну заборгованість, де б була би вказана заборгованість станом на 18.01.2021 року. Відповідачем не наведено будь-яких доводів та не надано доказів на підтвердження існування за період з 17.11.2017 року по 10.12.2019 року заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ФК «Фактор Групп» у сумі 48 521,07 грн. Відтак сума заборгованості позивача за період з 17.11.2017 року по 10.12.2019 року у сумі 48 521,07 грн не є безспірною, тому не може бути стягнута на підставі виконавчого напису нотаріуса. Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині вимог до ТОВ «ФК «Фактор Груп» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити. Виконавчий напис від 23.10.2020 року за № 78402 щодо звернення стягнення на користь ТОВ «ФК «Фактор Груп» з [PERSON] заборгованості в розмірі 48 521,07 грн слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до частини першої статті 1212 ЦПК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що на підставі оскаржуваного у цій справі виконавчого напису з позивача на користь ТОВ «ФК «Фактор Груп» стягнуто кошти у розмірі 21 599 грн 61 коп. (копія довідки №12/78 від 28.12.2022 року про здійснення утримання на користь ТОВ «ФК «Фактор Груп» у розмірі 21 599,61 грн). Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що на підставі оскаржуваного у цій справі виконавчого напису з позивача на користь ТОВ «ФК «Фактор Груп» стягнуто кошти у розмірі 21 599 грн 61 коп. Зважаючи на те, що підстава набуття ТОВ «ФК Фактор Груп» цих коштів відпала (суд дійшов висновку про те, що виконавчий напис не підлягає виконанню), відповідно до приписів частини першої статті 1212 ЦПК України, сума коштів у розмірі 21 599 грн 61 коп. підлягає стягненню на користь позивача. За такого з ТОВ «Фінром Маркет» на користь позивача слід стягнути кошти у розмірі 21 599 грн 61 коп., стягнутим за виконавчим написом. З огляду на те, що суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, відповідно до приписів частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача ТОВ «ФК «Фактор Груп» слід стягнути витрати позивача по сплаті судового збору у розмірі 1 073,60 грн за подання позовної заяви та 536,80 грн за подання заяви про забезпечення позову до суду. Також з відповідача ТОВ «ФК «Фактор Груп» на користь позивача слід стягнути суму витрат на правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн.

Outcome: approved