Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи Запорізький ВДВС у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Комунарський ВДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про звільнення від сплати заборгованості по аліментам. В обґрунтування позову зазначив, що [PERSON] та [PERSON] мають двох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Після розлучення син проживає разом з позивачем та перебуває на його утриманні, а донька проживає разом з [PERSON] на її утриманні. Відповідно до судового наказу Запорізького районного суду Запорізької області від 13.03.2019 р. з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 06.02.2019 р. до досягнення дитиною повноліття. Після отримання судового наказу між сторонами відбулась домовленість, розподілили обов`язки щодо утримання спільних дітей. Після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження позивачу стало відомо, що воно відкрито за виконавчим листом з примусового виконання вищевказаного судового наказу, нарахований борг зі сплати аліментів з 06.02.2019 р. по 25.07.2022 р. у розмірі 114\~610,31 грн. Несплата аліментів на доньку була не з підстав ухилення батька від їх сплати, а є виконанням домовленостей між батьками щодо утримання спільних дітей. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд звільнити [PERSON] від сплати нарахованої заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом Запорізького районного суду Запорізької області по справі № 317/385/19 від 13.03.2019 року, який було видано 19.07.2022 року в розмірі 114\~610,31 грн. за період з 06.02.2019 р. по 25.07.2022 р. та стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою суду від 21.11.2022 року у вказаній справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 08.12.2022 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що\~платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення. Однак, фактично підставами позову позивачем наведено, що між ним та стягувачем аліментів було досягнуто домовленості про розподіл витрат на дітей. 19.07.2022 р. Запорізьким районним судом Запорізької області винесено судовий наказ у справі № 317/385/19 про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] . Незважаючи на обізнаність про винесення відповідного судового рішення, [PERSON] свого обов`язку не виконував, добровільно аліменти не сплатив жодного разу. У зв`язку з цим, судовий наказ було звернуто до примусового виконання та відкрито виконавче провадження № 69495362. [PERSON] не вказує чому із дня видання судового наказу не звернувся із позовом про припинення стягнення аліментів. Позивачем не доведено існування обставин, що мають істотне значення та вплинули на виникнення заборгованості, позовні вимоги не ґрунтуються на нормах права та фактичних обставинах справи, тому вважає їх необґрунтованими. Посилаючись на зазначені обставини, просила суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. 12.12.2022 року позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначено, що\~повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Від будь-якої матеріальної, фінансової чи фізичної допомоги відповідачу не ухилявся. Просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував в повному обсязі, просив відмовити. Представник третьої особи Запорізького ВДВС у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, раніше надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просив прийняти рішення на розсуд суду. Представник третьої особи Комунарського ВДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду, у судове засідання не з`явився, поважну причину неявки суду не повідомив, заяв не надав. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, вислухавши думку учасників процесу, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.\~81,\~83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 25.07.2022 року державним виконавцем Запорізького ВДВС у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Штепою К.Д. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 69495362 на підставі виконавчого листа № 317/385/19, виданого 19.07.2022 року Запорізьким районним судом Запорізької області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини доходу, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.09.2019 р. та до досягнення дитиною повноліття. 25.07.2022 року державним виконавцем Запорізького ВДВС у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Штепою К.Д. винесено постанову про арешт коштів боржника [PERSON] . Відповідно до розрахунку заборгованості від 25.07.2022 року № 19916/3, складеної державним виконавцем Запорізького ВДВС у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Штепою К.Д., при примусовому виконанні виконавчого листа № 317/385/19 від 19.07.2022 р., виданого Запорізьким районним судом Запорізької області, розмір заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів за період з 06.02.2019 року по 25.07.2022 року складає 114\~610,31 грн. Спільна донька сторін [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] , а син [PERSON] з батьком [PERSON] , що визнається сторонами. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51\~Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до\~ст.\~141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст. 197 СК України\~з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідно до п. 22\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року\~суд, у випадках передбачених\~ст. 197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам. З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя. Згідно з ч. 4\~ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Звільнення від сплати заборгованості по аліментам на неповнолітню дитину повинно мати місце лише у виключних випадках. В розумінні положень закону, підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами - можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов`язані із самим фактом виникнення такої заборгованості. Інших підстав для звільнення від сплати заборгованості за аліментами діюче законодавство не передбачає. Заявляючи позовні вимоги про звільнення від сплати заборгованості за аліментами на доньку [PERSON] , позивач [PERSON] зазначає, що з ним проживає син [PERSON] , якого він повністю утримує. Надаючи оцінку таким доводам суд зауважує, що дана обставина стосується сина сторін [PERSON] . Вона не є обставиною через яку виникла заборгованість за аліментами на доньку [PERSON] , адже не вказує на причини, що утруднили чи зробили неможливим сплачувати аліменти на неї, та не свідчить про виникнення обставин, з якими закон пов`язує обов`язок припинення сплати аліментів саме стосовно доньки, адже вона продовжила проживати з відповідачем, а отже стосовно [PERSON] не є такою, що має істотне значення в розумінні ст. 197 СК України. Крім того, з позовної заяви вбачається, що [PERSON] був обізнаний про наявність судового наказу Запорізького районного суду Запорізької області від 13.03.2019 року по справі № 317/385/19 та про обов`язок сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] , однак не звертався до суду для стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] або для зменшення розміру аліментів, присуджених з позивача на утримання доньки [PERSON] . Слід зазначити, що розглядаючи дану цивільну справу, суд виходить з інтересів, в першу чергу дитини та повинен дотриматися балансу права платника аліментів на звільнення його від сплати заборгованості за аліментами та право дитини на утримання з боку батька. При цьому, підстави для звільнення від сплати аліментів визначені ст. 197 СК України та в розумінні чинного законодавства проживання двох дітей окремо з кожним із батьків і їх самостійному утриманні не є істотною підставою для звільнення позивача від сплати аліментів на дитину, яка проживає окремо від нього. Таким чином, позивачем не доведено, що заборгованість по аліментам\~виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. З урахуванням вищезазначеного, відсутні передбачені ст. 197 СК України, підстави для звільнення [PERSON] від сплати заборгованості по аліментам, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Згідно зі\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: dismissed