Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-09 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. 19.06.2023 [PERSON] звернулася до Малинського районного суду Житомирської області з позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: квартири [ADDRESS] . На підставі ордеру №54, виданого 16.06.1987 виконавчим комітетом Малинської міської ради позивач займає вказану квартиру, де зареєстрована та проживає з 19.02.1988. Її син [PERSON] також зареєстрований за даною адресою, однак з 2014 року там не проживає. Від працівників поліції вона дізналась, що [PERSON] у 2019 року приїздив на територію України з росії. Де зараз знаходиться відповідач, [PERSON] не відомо. Вимогами позову позивач просить захистити її право власності та визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Явка сторін по справі: Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, 10.07.2023 подала до суду заяву про розгляд справи проводити без її участі. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Жодних заяв, клопотань від відповідача до суду не надходило, відзив на позовну заяву з доказами до нього та заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд за одночасним існуванням зазначених обставин ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечив позивач. Суд, відповідно до ст. 247 ЦПК України, розглядає справу у судовому засіданні за відсутності позивача і відповідача без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, всі обставини, на які сторона посилалась як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Відповідач [PERSON] , [INFO] , є сином позивача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 7, 10, 11). Відповідно до Ордеру №54 від 16.06.1987, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Малинської міської Ради народних депутатів міста Малин від 11 червня 1987 року, [PERSON] , сім`я якої складається з п`яти чоловік має право зайняття трьох кімнат загальною площею 38,7 м.кв. в квартирі [ADDRESS] (а.с.5). Склад сім`ї: [PERSON] - наймач квартири, [PERSON] - чоловік, [PERSON] - син, [PERSON] - дочка, [PERSON] - син (а.с. 5 зв.) Довідкою №80 від 17.01.2018 виданою ТОВ «Малин Енергоінвест» підтверджено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в [ADDRESS] , 06.09.2004 (а.с.6). Обставини відсутності [PERSON] за місцем реєстрації підтверджуються довідкою №622 від 09.06.2023 за підписом депутата та головного спеціаліста міської ради, витягом з ЄРДР від 07.10.2022 (а.с.8-9). Мотиви та застосовані норми права. Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з частиною першою, другою статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За змістом частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Позивач реалізувала своє право на захист власного майна та довела належними та допустимими доказами, що у неї, як у власника квартири, виникають незручності щодо вільного володіння, користування та розпорядження своїм майном через те, що в ньому зареєстрований відповідач, який фактично не проживає в квартирі, витрат з утримання об`єкта нерухомого майна (сплата комунальних послуг, електроенергії тощо) не несе. Суд приймає уваги, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1073,60 грн. у дольовому порядку по 330,80 грн. з кожного.

Outcome: approved