Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-28 00:00:00

У травні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 23 жовтня 2017 року, від даного шлюбу вони дітей не мають. Спільне життя у сторін не склалося, оскільки вони різні за характером люди з різними поглядами на життя, намагання позивачки зберегти сім`ю ні до чого не привели. Позивачка вважає подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливим, а тому і звернулася з вказаним позовом до суду. Ухвалою судді від 22 травня 2023 року прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду даної справи по суті. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судовому засіданні представник позивачки адвокат Кедрун Л. С. позов підтримав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надіслав до суду письмову заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, вказав, що між ним та позивачкою дійсно досягнуто домовленості про слухання справи за зареєстрованим місцем проживання позивачки, проти розірвання шлюбу він не заперечує. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, з`ясувавши позицію відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Хрінницькою сільською радою Демидівського району Рівненської області 23 жовтня 2017 року за актовим записом № 9, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим у той же день тим же органом державної реєстрації актів цивільного стану. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. [PERSON] та [PERSON] проживають окремо. Спільне життя подружжя не склалося через різницю характерів, відсутність взаєморозуміння та довіри. Подружні відносини сторони припинили. Позивачка категорично заперечує можливість примирення і збереження сім`ї. Відповідач проти задоволення позову не заперечує. Частиною 1 статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У силу ч. 3 і ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За змістом ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням фактичних взаємин подружжя, небажання позивачки зберегти подружні відносини, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, позицію відповідача, суд вважає, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу неможливе. Підстав для відмови в позові немає. Відтак, шлюб підл ягає розірванню. Судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 1073 грн 60 коп відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved