Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] , [INFO] , покликаючись на те, що з 26 квітня 2011 року перебувала в зареєстрованому шлюбі, однак через протилежні погляди на шлюб та сім`ю, відсутність взаєморозуміння, суперечки та конфлікти, з листопада 2011 року, почали жити окремо, і рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 17.06.2013 року у справі №565/541/13-ц шлюб між ними розірвано. При зверненні до суду позивачкою, із заявою про розлучення, одночасно було поставлено вимогу про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки. Вказаним рішенням суду було постановлено рішення про стягнення аліментів з відповідача аліментів на утримання доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн (одна тисяча гривень). В подальшому відповідачем було подано позовну заяву про зміну розміру аліментів. Рішенням Кузнецовського міського суду від 18.08.2016 було змінено розмір аліментів та встановлено розмір аліментів в частці від заробітку (доходу) та встановлено розмір аліментів в користь позивача на утримання доньки в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу). Однак, вказаного зобов`язання відповідач не виконує та наявна значна заборгованість з аліментних зобов`язань. З того часу коли відповідач покинув місце спільного проживання, з листопада 2011 року, припинив і будь - яке спілкування з донькою, не цікавився, не брав участі у вихованні та житті доньки, також не брав жодної участі і в утриманні дитини, понад 4 останні роки не проявляє жодного інтересу до дитини, за весь цей час не бачив доньку. Відповідач постійно чинить позивачці перешкоди у вихованні дитини, зокрема не дає дозвіл на виготовлення закордонного паспорту для дитини та згоди на виїзд за кордон, ухиляється від обов`язків де потрібно надавати його згоду-підпис для виготовлення документів дитини, через що позивач змушена звертатися до суду з відповідною заявою. Це свідчить про те, що останній ухиляється від свого обов`язку по утриманню та забезпеченню дитини, тому просить позбавити останнього батьківських прав відносно доньки [PERSON] та покласти на відповідача понесені нею судові витрати. Позивач позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просить такі задоволити, дане судове засідання проводити без застосування засобів звукозапису, про що подала письмову заяву. Відповідач за викликом суду не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Клопотань про слухання справи у його відсутності, інших клопотань, пояснень, заперечень, відзив на позов, не подав. Представник третьої особи за викликом суду не з`явився, подав суду письмове клопотання про розгляд справи у відсутності їх представника, висновок по суті позову про доцільність задоволення позову. Враховуючи, що судом неодноразово відкладався розгляд даної справи через неявки відповідача, зважаючи на те, що розгляд справи був призначений завчасно, неявки відповідача є систематичними, такий проінформований судом про день та час розгляду справи належним чином, що підтверджується матеріалами справи, зокрема поштовими розписками про рекомендоване повідомлення (конверти повертаються на адресу суду з відміткою пошти, за закінченням терміну зберігання), суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних матеріалів справи, за відсутності відповідача, з постановленням заочного рішення, проти чого позивачка не заперечила. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, за клопотанням позивачки та відсутності відповідача та третьої особи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, з постановленням заочного рішення. Суд, вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, приходить до висновку що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ч.1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч.1ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що з 26 квітня 2011 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. За час перебування у шлюбі у сторін [INFO] народилася донька [PERSON] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] , про що видано свідоцтво Серія [NUMBER] Відділом ДРАЦС Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області 09.09.2011 року, актовий запис № 428. Згідно рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 17 червня 2013 року у цивільній справі № 565/541/13-ц, частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Рішення набрало законної сили 28.06.2013 року Таким шлюб сторін розірвано та вирішено стягнути з відповідача в користь позивача аліменти на утримання доньки - [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн (одна тисяча гривень), щомісячно, починаючи з 26 березня 2013 року до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Кузнецовського міського суду від 18.08.2016 у справі №565/819/1 б-ц було змінено розмір аліментів та встановлено розмір аліментів в частці від заробітку (доходу) та встановлено розмір аліментів в користь позивача на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму. Однак, вказаного зобов`язання відповідач не виконує та наявна значна заборгованість з аліментних зобов`язань. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст.155 цього закону, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 164 Сімейного кодексу України передбачено, зокрема, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 30.03.2007 року №7 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» надано роз`яснення про те, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 С К України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (п.16). Згідно статей 9, 18 Конвенції "Про права дитини", ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11, батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька - це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Судом встановлено, що після розірвання шлюбу сторін донька [PERSON] залишилися проживати з матір`ю, перебуває на повному її утриманні, мати повністю забезпечує доньку кращими можливостями для розвитку її здібностей, приділяє увагу її вихованню, навчанню, культурному розвитку, оздоровленню, відпочинку. Даний факт також ствердили [PERSON] та [PERSON] , виклавши у письмових поясненнях по суті позову, які долучені до матеріалів справи. Крім того, батько дитини чинить позивачці перешкоди у вихованні дитини, зокрема позивач змушена була звертатись до суду для отримання дозволу на виготовлення закордонного паспорту для дитини та згоди на виїзд за кордон, оскільки батько ухиляється від обов`язків де потрібно надавати його згоду-підпис для виготовлення документів дитини. Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 21.07.2017 року у справі №466/3763/17, яке частково змінено рішенням Апеляційного суду Львівської області від 30.11.2017 року, позов позивачки задоволено частково, надано дозвіл на оформлення та видачу проїзного документа дитини [PERSON] [INFO] на тимчасові виїзди за межі України, без згоди батька - [PERSON] . Надано дозвіл матері на тимчасовий виїзд з дочкою [PERSON] без згоди та супроводу батька в Республіку Болгарію з 15 червня по 1 серпня 2018 року. Також, суд бере до уваги Європейську Конвенцію "Про здійснення прав дітей", ратифіковану Україною 03.08.2006 р., Конвенцію "Про юрисдикцію, відповідно до якої право, яке признається, виконується та співробітництві стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей", ратифікованої Україною 14.09.2006 р., гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст. 150 СК України. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" де встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо матеріального утримання дитини. Жодної матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, не сплачує аліменти згідно виконавчого листа № 565/819/16-ц від 10.10.2016 року, виданого Кузнецовським міським судом Рівненської області. Станом на 22.12.2022 року відповідач має заборгованість по аліментах в розмірі 16690,25 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах по ВП № 70321530. Також судом приймається до уваги як належний доказ Висновок органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради № 260001-вих-75620 від 21.06.2023 року, з якого вбачається доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання, утримання доньки, що безспірно встановлено в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір в розмірі 992,40 грн, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму судового збору.

Outcome: approved