Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-10 00:00:00

ПАТ «Черкаське хімволокно» в інтересах ВП «Черкаська ТЕЦ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг. В обґрунтування позову вказує, що Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» на підставі відповідної ліцензії забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у м. Черкаси. Надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку [ADDRESS] здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ». Оскільки в цьому будинку встановлений будинковий лічильник загального обліку теплопостачання, то відповідно до п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. № 630, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири. У період до встановлення лічильника нарахування за послуги здійснювалися згідно п.п. 40-49 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, а саме у разі відсутності будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири та з урахуванням температури повітря зовнішнього середовища. У квартирі [ADDRESS] не встановлено лічильник теплової енергії та обліку гарячого водопостачання, тому нарахування здійснюються згідно вищевказаних правил. Згідно інформації Управлінням з питань державної реєстрації Черкаської міської ради № 5618/01-10 від 26.04.2023 відповідачі зареєстровані протягом всього спірного періоду. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг з відповідачами сама по собі не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг в повному обсязі. Відповідачі своєчасно та у повному обсязі з січня 2013 року не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.05.2023 складає 86598,43 грн., що підтверджується листом-розрахунком по ОР № 11152191. Відповідачі, фактично споживаючі вищезазначені послуги, не надсилали позивачу жодних скарг чи претензій щодо наявності послуг, якості чи кількості їх надання. Це свідчить про те, що позивач надавав відповідачам житлово-комунальні послуги належним чином, а саме: якісно, своєчасно та у повному обсязі. Борг станом на 01.07.2015 у сумі 26865,02 грн. стягнуто з відповідача [PERSON] судовим наказом Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.09.2015 у справі №711/7960/2015, борг станом на дату звернення до суду даної позовної заяви не погашено. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідачам нараховано 3% річних та інфляційну складову боргу. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» визначено, що в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні», до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги, однак вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року. Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 через агресію російської федерації проти України введено воєнний стан, який в подальшому було продовжено. Тож, інфляційна складова боргу, за період з 01.01.2013 року по 01.07.2015.2017 року становить 5500,26 грн. та за період з 01.07.2015 по 01.05.2023 12487,66 грн., а також розмір 3% річних за вказаний період прострочення відповідно становить 343,47 грн. та 4278,41 грн. Таким чином, просять стягнути солідарно з [PERSON] ,\~ [PERSON] заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у розмірі 26865,02 грн., а також інфляційну складову боргу у розмірі 5500,26 грн. та 3% (три) відсотки річних у розмірі 343,47 грн., а всього 32708,75 грн.; стягнути солідарно з [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у розмірі 59733,41 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 12487,66 грн. та 3% (три) відсотки річних у розмірі 4278,41 грн., а всього 72221,07 грн. А також стягнути з відповідачів судовий збір у розмірі 2684,00 грн. Ухвалою суду від 21.06.2023 відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилася, до початку до суду скеровано заяву від 10.07.2023, у якій просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав та не заперечував проти стягнення заборгованості. Повідомив суду, що заборгованість виникла через незадовільне матеріальне становище, за послуги сплачує кожного місяця в розмірі більшому чи меншому ніж нарахований, в залежності від реальної можливості. При цьому зазначив, що інші співвідповідачі зареєстровані, однак більше 16 років у вказаній квартирі не проживають. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце судового засідання, про причини своєї неявки суд не повідомили, відзив на позов не подали. Суд, заслухавши думку відповідача, враховуючи заяву представника позивача, дослідивши письмові докази встановив такі обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Основні засади організаційних, господарських відносин між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання комунальних послуг, і фізичною, особою, яка отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (яка діяла на час виникнення правовідносин, але втратила чинність на час розгляду справи по суті). Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. (п. 2 ч. 1 ст. 5 цього ЗУ). Споживачем житлово-комунальних послуг являється фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Статтями 7, 8 вказаного вище Закону визначені права та обов`язки споживачів й виконавця комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно з законодавством і умовами договорів, а обов`язком споживача - є укладення договору про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплата наданих житлово-комунальних послуг за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. При цьому, п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. За змістом ст.ст. 67-68, 162 ЖК України наймач чи власник житла зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги по затвердженим тарифам. Плата за комунальні послуги вноситься щомісячно. Крім того, згідно ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Щодо відсутності укладеного між сторонами договору про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води слід зазначити наступне. Частиною 1 статті 12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 цього ж Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений у п. 5 ч. 2 ст. 7 «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15, з яким також погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.09.2018 у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18), а також у постанові Верховного Суду від 18.12.2019 у справі №522/2625/16-ц. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено відомостями Відділу реєстрації місця проживання Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради та перевірено судом 20.06.2023. За вказаною адресою відповідачі отримують послуги з теплопостачання від ВП «Черкаська ТЕЦ», відкритий о/р 11152191, але не повній мірі сплачують щомісячну оплату за опалення та гаряче водопостачання, про що свідчить наданий позивачем розрахунок заборгованості. Отже, з моменту надання позивачем споживачам послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» між сторонами виникли правовідносини, які полягають у виконанні споживачем зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати спожитих послуг. З листа-розрахунку по о/р № 11152191 вбачається, що за адресою: [ADDRESS] існує заборгованість перед ВП «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно» за надані послуги з централізованого опалення, гарячого водопостачання за період з 01.01.2013 по 01.05.2023 в розмірі 59733,41 грн. Разом з тим, як вбачається зі змісту позовної заяви та відомостей з автоматизованої системи документообігу суду, судовим наказом Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі № 711/7960/15 від 24.09.2015 з відповідача [PERSON] на користь ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» вже було стягнуто заборгованість за спожиту теплову енергію станом на 01.07.2015 в розмірі 26865,02 грн. Таким чином встановлено, що заборгованість за період з 01.01.2013 по 01.07.2015 уже була стягнута за вказаною адресою судовим наказом, який 15.10.2015 набрав законної сили та був виданий представнику стягувача для пред`явлення його на примусове виконання до органів ДВС. Відтак, позовні вимоги в частині солідарного стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] , заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.01.2013 по 01.07.2017 не підлягають задоволенню, оскільки така заборгованість вже стягнута на користь позивача із іншого споживача послуг ( [PERSON] ), і відповідно повторне її стягнення із інших відповідачів є не можливим, оскільки в такому випадку плата за одні і ті ж послуги буде стягнута в подвійному розмірі. Що стосується позовних вимог в частині стягнення заборгованості за період з 01.07.2015 по 01.05.2023, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями ст. ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у ст. 610 ЦК України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Таким чином, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , та є споживачами послуг з централізованого опалення та гарячого постачання, які надає ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ», однак оплата вказаних послуг за період з 01.07.2015 по 01.05.2023 ними своєчасно та в повному обсязі не здійснювалась, в зв`язку з чим у них утворилась заборгованість за отримані послуги за вказаний період в загальній сумі 32868,39 грн.(59733,41-26865,02 = 32868,39), що підтверджується листом-розрахунком по о/р № 11152191, то така заборгованість, в силу чинного законодавства, підлягає до стягнення з відповідачів на користь позивача в солідарному порядку. Крім того, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Слід зауважити, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» визначено, що в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні», до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги, однак вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року. Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 через агресію російської федерації проти України введено воєнний стан, який в подальшому було продовжено. Згідно доданих до позовної заяви розрахунків 3% річних за період прострочення платежів, а саме з 01.07.2015 по 01.02.2022 становить 4278,41 грн., а інфляційна складова боргу за цей же період 12487,66 грн., які також підлягають до стягнення з відповідачів на користь позивача в солідарному порядку. За таких обставин, оцінивши докази надані позивачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Черкаської ТЕЦ підлягають до задоволення у повному обсязі, до стягнення з відповідачів у солідарному порядку підлягає заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у розмірі 32868,39 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 12487,66 грн. та 3% (три) відсотки річних у розмірі 4278,41 грн., а всього 49634,46 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень ст. 141 ЦПК України згідно з якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» задоволено частково на суму 49634,46 грн., що становить 47,3 % від заявлених вимог, то із відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 1269,53 грн. у рівних частинах, тобто по 423,18 грн. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: partial