Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-03 00:00:00

16.06.2021 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідача на свою користь заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 13 346,27 грн. та неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, що стягуються за виконавчим листом №759/5543/15-ц, виданим Святошинським районним судом міста Києва 25.02.2019, на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 13 346,27 грн. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вони із відповідачем з 10.08.2001 перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу залишилась проживати з нею. Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 06.03.2013 у справі №759/5543/15-ц з відповідача було стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. 30.09.2015 Святошинським районним судом міста Києва ухвалено рішення у цивільній справі №759/5543/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, яким розмір аліментів змінено та стягнуто з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Проте тривалий час, а саме протягом 2016-2020 років відповідач сплачував аліменти нерегулярно, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 13 346,27 грн. Із урахуванням наведеного, позивачка просила стягнути вказаний розмір заборгованості по аліментах з відповідача на її користь, а також стягнути на підставі ст. 196 СК України пеню за прострочення сплати аліментів за період 16.03.2016 по 31.06.2021 у сумі 13 346,27 грн., що відповідає розміру заборгованості по аліментах. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.06.2021 головуючим суддею у справі визначено Ковбасюк О.О. Ухвалою суду від 20.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 18.11.2021 відповідачем, у відповідності до вимог ст. 178 ЦПК України, подано до суду відзив, в якому він позовних вимог не визнав, вважаючи їх необґрунтованими та безпідставними у зв`язку з відсутністю предмета спору. Так, відповідач зазначив, що станом на момент відкриття провадження у справі заявлена позивачкою сума боргу в розмірі 13 346,27 грн. була ним вже сплачена. Стосовно вимог про стягнення пені відповідач зазначив, що оскільки позивачка звернулась з такою вимогою до суду 15.06.2021, то і розрахунок пені можливий лише до простроченої суми щомісячного платежу, який міг би виникнути виключно з 15.06.2020. Крім того, як вбачається із наданої позивачкою довідки про розрахунок заборгованості, мінімальна сума аліментів, яка мала бути сплачена відповідачем за весь 2020 рік, становить 8 972,00 грн., тоді як фактично сума сплачених ним аліментів становить 16 926,00 грн., тобто існує подвійна переплата, у зв`язку з чим підстави для стягнення пені відсутні. Із наведених підстав відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, а також застосувати при вирішенні спору строк позовної давності. 24.11.2021 позивачка подала до суду заяву, в якій зменшила позовні вимоги у зв`язку з добровільною сплатою відповідачем всієї суми заборгованості по аліментах у розмірі 13 346,27 грн. З огляду на наведене, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь лише неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 16.03.2016 по 31.06.2021 у розмірі 13 346,27 грн. У судове засідання позивачка не з`явилася, у вищевказаній заяві від 24.11.2021 просила розглядати справу без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. З огляду на наведене, враховуючи наявний в матеріалах справи відзив відповідача, суд вважає за можливе вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити рішення. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони з 10.08.2001 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано згідно з рішенням Подільського районного суду міста Києва від 24.12.2008. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 06.03.2013 з відповідача стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання малолітньої доньки у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 30.09.2015, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 16.03.2016, ухваленим у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів, позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, стягнуто з нього аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили. Постановою старшого державного виконавця Подільського районного відділу ДВС міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шемберко О.П. від 21.05.2019 відкрито виконавче провадження [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа№759/5543/15-ц, виданого Святошинським районним судом міста Києва 25.02.219 на виконання вказаного рішення суду. Оскільки боржник [PERSON] не виконував рішення суду щодо сплати аліментів щомісячно, сплачуючи аліменти протягом 2016-2020 років нерегулярно, у нього виникла заборгованість, у зв`язку з чим позивачкою було направлено три заяви до органів виконавчої служби з вимогою надати довідку-розрахунок заборгованості по аліментах. 18.02.2021 старшим державним виконавцем Подільського районного відділу ДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Шемберко О.П. складено довідку-розрахунок заборгованості по аліментам [NUMBER]/9, згідно з якою заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на користь [PERSON] за період з 16.03.2016 по 21.08.2020 (повноліття дитини) та з урахуванням сплачених відповідачем сум становить 13346,27 грн. (56 272,27 грн. - 42 926,00 грн. = 13346,27 грн.). У зв`язку з наявною заборгованістю державним виконавцем до боржника [PERSON] було вжито заходи, передбачені ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», та внесено відомості щодо нього до Єдиного реєстру боржників, з метою перевірки майнового стану боржника, про що було повідомлено сторони листом [NUMBER]/9 від 02.03.2020. 21.08.2020 нарахування аліментів було припинено у зв`язку з повноліттям дитини, однак але на момент подання позивачкою даного позову до суду заборгованість зі сплати аліментів відповідачем не була погашена у повному обсязі. 18.03.2021 відповідачем було подано до Подільського районного відділу ДВС міста Києва заяву про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з відсутністю заборгованості по аліментах, оскільки така ним була сплачена. Як передбачено статтею 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту для даних правовідносин передбачені СК України. Разом з тим, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. В п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. В матеріалах справи відсутні належні докази виникнення заборгованості не з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, тобто відповідача [PERSON] . Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 %. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Отже, пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Вказана правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.04.2019 у справі №333/6020/16-ц. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, враховуючи те, що заборгованість по аліментних платежах виникла з вини відповідача, позивачка має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 % заборгованості. Позивачка, як одержувач аліментів, довела свої вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Сума нарахованої позивачкою неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 16.03.2016 по 21.08.2020 визначена в розмірі 13 346,27 грн. Суд погоджується з розміром неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, зробленим позивачем, оскільки даний розрахунок виконаний відповідно до положень, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.03.2019 у справі №333/6020/16-ц. Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 13 346,27 грн. є обґрунтованими та доведеними, а тому вказана сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Вирішуючи заяву відповідача про застосування строку позовної давності, суд враховує позицію Верховного Суду, наведену у постанові від 12.05.2022 у справі № 212/10842/19 (провадження № 61-12920св21), в якій Верховний Суд зазначив, що до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, позовна давність застосовується судом відповідно до Цивільного кодексу України, якщо інше не передбачено цим Кодексом (частини перша - друга статті 20 СК України). З огляду на наведене, суд вважає, що підстави для вирішення заяви відповідача про застосування строку позовної давності відсутні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн., а саме за ставками судового збору, що діяли на момент подачі позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved