Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

16 травня 2023 року [PERSON] звернулась з позовом в суд до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно їх доньки [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивує тим, що 24.02.2012 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, який розірвано 16 лютого 2016 року. З моменту розлучення і по цей час відповідач доньку жодного разу не бачив, не цікавився її життям, здоров`ям, не відвідує її на день народження та шкільні свята, дитина не отримує від батька жодного подарунку. Аліменти які стягнуті з відповідача жодного разу не сплачувались. З 20 червня 2017 року позивачка перебуває ушлюбі з [PERSON] , з яким є спільна донька, але відносно [PERSON] чоловік виконує абсолютно всі батьківські обов`язки і в подальшому розглядається перспектива в її усиновленні. Зазначені фактори можна розцінювати як ухилення батька від виконання своїх батьківських обов`язків. Ухвалою суду від 22 травня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 06 липня 2023 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить винести рішення про позбавлення відповідача батьківських прав щодо його доньки [PERSON] . Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання призначене на 13.06.2023 та 06.07.2023 не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення повістки за зареєстровани місцем проживання, конверт з рекомендованим повідомленням повернувся без вручення адресату з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Крім того, 06.07.2023 [PERSON] про час, дату та місце розгляду справи на 13.07.2023 повідомлявся також через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Частиною 11 статті 128 ЦПК України встановлено, що відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. За таких підстав відповідач вважається належно повідомленим про дату, час і місце судового засідання. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, оскільки належним чином повідомлений відповідач повторно не з`явився у судове засідання, а позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи. Представник третьої особи Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області Стрельчук Л.П. не заперечувала проти задоволення позову та пояснила, що дійсно [PERSON] не займається вихованням дочки [PERSON] , не піклується про її фізичний та духовний розвиток і взагалі відмовляється від її утримання та виховання, тому вважає за необхідне позбавити його батьківських прав. Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванню обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом установлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 24 травня 2012 року виконавчим комітетом Рогізківської сільської ради Чечельницького району Вінницької області, відповідно до якого батьками [PERSON] записані [PERSON] та [PERSON] , про що 24 травня 2012 року складено відповідний актовий запис №02. (а.с. 7) Відповідно до рішення Бершадського районного суду справа 126/3365/15-ц від 26 січня 2016 року шлюб між позивачкою та відповідачем по справі розірвано. (а.с. 8) Згідно рішення Бершадського районного суду справа 126/3364/15-ц від 07 грудня 2015 року з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] стягнуті аліменти в розмірі частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19.10.2015 року і до досягнення нею повноліття. Заборгованість відповідно довідки Чечельницького відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області станом на 10.05.2023 рік становить 65 252 гривні 30 копійок (а.с. 10-12) Я вбачається із довідки виданої відділом освіти та спорту Бершадського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №3 від 12.05.2023 за №06-02/130 [PERSON] , [INFO] учениця 5-Б класу, батько [PERSON] контакту зі школою не підтримує, успішністю дитини не цікавиться, з вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує. (а.с.13) Згідно витягу №1615 виданої відділом "Центру надання адміністративних послуг" Бершадської міської ради позивачка [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , крім неї також зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . (а.с. 14) Відповідно до заяви від 20.06.2023 року малолітня [PERSON] не заперечує проти позбавлення батьківських прав [PERSON] , так як вона взагалі його не пам`ятає, жодного разу не батько привітав її з днем народження, не цікавиться її життям. (а.с. 33) Відповідно до акту обстеження встановлено, що [PERSON] [INFO] проживає в [ADDRESS] разом зі своєю матір`ю [PERSON] , вітчимом [PERSON] якого називає татом та сестрою [PERSON] . Умови проживання є такими, що задовільняють потреби дитини. Санітарно-гігієнічні умови в будинку задовільні. Дитина в повній мірі забезпечена продуктами харчування та одягом, взуттям. Фактів жорстокого та зневаживого ставлення над дитиною не виявлено. (а.с. 34) Відповідно до акту відвідування сім`ї [PERSON] від 20 червня 2023 року комісією у складі [PERSON] - директора КУ "Центр соціальних служб Бершадської міської ради", [PERSON] - завідувача сектору з опіки та піклування ССД Бершадської міської ради та [PERSON] провідного спеціаліста ССД Бершадської міської ради на час відвідування було встановлено, що діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] перебували вдома, мали хороше самопочуття, мали здоровий та охайний вигляд. Зі слів [PERSON] батько молодшої доньки знаходиться в лавах ЗСУ. (а.с. 35) Відповідно до рішення виконавчого комітету Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області від 21 червня 2023 року №79 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , виконавчий комітет Чечельницької селищної ради надав висновок в якому вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . (а.с. 38-40) Статтею 150 СК України встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі зобов`язання піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", факт ухилення батька (матері) від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків. Окремого рішення суду на підтвердження цього факту не потрібно. У пунктах 15, 16 постанови судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до частини 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК). В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, і судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Стаття 165 СК України визначає, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Виходячи з вищенаведеного достовірно з`ясовано, що в порушення вимог статей 150, 180 СК України, [PERSON] усунувся від виконання Конституційного обов`язку, передбаченого ст. 51 Конституції України щодо належного виховання своєї малолітньої доньки. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання. Отже, перераховані вище докази, являються підставою для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав щодо його дочки [PERSON] .

Outcome: approved