Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач через свого представника звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій зазначає, що 02.02.2011 року [PERSON] звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 02.02.2011 р. Між відповідачем та представником позивача був укладений кредитний договір. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримала кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 32000,00 грн. Відповідачем умови договору не виконуються. Заборгованість за договором станом на 21.03.2023 р. становить 37671 грн. 38 коп., яка складається з наступного: 30807,53 грн. заборгованість за кредитом; 6863,85 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом. У зв`язку з наведеним позивач просить позов задовольнити, та також стягнути понесені судові витрати. 15.05.2023 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, в своєму клопотанні просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Пісний А.В. в судове засідання не з`явилися. Представник відповідача в заяві вказав, що борг визнають, просять суд розглядати справу без їхньої участі. Враховуючи скрутний матеріальний стан [PERSON] пов`язаний, зокрема, з наслідками збройної агресії проти України та погіршенням ситуації на ринку праці, а також приймаючи до уваги перебування в неї на утриманні двох малолітніх дітей, просили суд розстрочити виконання всієї суми коштів, що підлягають стягненню на користь позивача, на 10 рівних щомісячних платежів, починаючи з тридцятого дня від моменту набрання рішенням суду законної сили, про що зазначити в резолютивній частині рішення. У порядку ч.2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 02.02.2011 р. між відповідачем та позивачем по справі був укладений кредитний договір, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач всупереч умовам договору не сплатила в повному обсязі платежі, передбачені договором, і допустила виникнення заборгованості за кредитом, яка станом на 21.03.2023 р. становить 37671\~грн.\~38\~коп.,\~яка складається\~з наступного:\~30807,53\~грн.\~ заборгованість\~за кредитом;\~6863,85\~грн.\~ заборгованість\~за відсотками\~за користування\~кредитом, що підтверджується вказаним договором та розрахунком заборгованості (а.с.5 -56). Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона( боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір між сторонами відповідає формі, передбаченій ст. 1055 ЦК України. Тому суд вважає позовні вимоги правомірними і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідач та її представник, враховуючи скрутний матеріальний стан [PERSON] пов`язаний, зокрема, з наслідками збройної агресії проти України та погіршенням ситуації на ринку праці, а також приймаючи до уваги перебування в неї на утриманні двох малолітніх дітей, просили розстрочити виконання рішення суду, шляхом поділу всієї суми коштів, що підлягають стягненню на користь позивача на 10 рівних щомісячних платежів. [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 24.11.2010 р. та серії [NUMBER] від 16.11.2018 р. Згідно із частиною першою\~статті 435 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може розстрочити його виконання. Частиною п`ятою\~статті 435 ЦПК України\~встановлено, що розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. З урахуванням обставин справи, розміру боргу, що виник у відповідача, матеріального стану відповідача, суд вважає за можливе розстрочити виконання рішення суду про стягнення заборгованості протягом 10 місяців, шляхом сплати щомісячного платежу у розмірі 3\~767,14 гривень на поточний рахунок АТ КБ «ПриватБанк». На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати за сплату судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За таких обставин суд вважає за доцільне стягнути із відповідача на користь позивача 50 відсотків сплаченого судового збору за подання позовної заяви, з одночасним поверненням позивачу 50 відсотків від сплаченого судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved