Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-27 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 24.07.2012 року в розмірі 55 351,72 грн., а також стягнути судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [PERSON] звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву №б/н від 24.07.2012 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 51 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. АТ КБ «Приват Банк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У зв`язку з значними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, станом на 27.08.2019 року відповідач має заборгованість у загальному розмірі 55 351,72 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредита 20 894,51 грн., заборгованості за простроченим тілом кредита - 13 404,83 грн., нарахована пеня за прострочення зобов`язання - 17 150,87 грн., нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 789,52 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 2611,99 грн. Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що проти задоволення позовних вимог заперечує у повному обсязі з огляду на наступне. Так, зазначає, що ані «Тарифи Банку», ані «Умови та правила надання банківських послуг та Правил користування платіжними картками», які надані позивачем до суду вона не підписувала і її підпису на них не має. В який період діяла надана суду редакція цих документів не зазначено. З часу підписання анкети-заяви та до моменту звернення до суду умови та правила надання банківських послуг неодноразово змінювались самим АТ КБ «Приват Банк», а отже чи діяли вказані документи на момент підписання анкети-заяви та у період, зазначений у розрахунку, не зрозуміло. Вказує, що у заяві позичальника від 24.07.2012 року процентна ставка не зазначена, в ній також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, як і не зазначений строк повернення кредиту. Таким чином вважає, що вимоги щодо стягнення з неї процентів та неустойки не підлягають задоволенню. Крім того, зазначає, що вказана позивачем сума боргу по тілу кредита утворилась внаслідок списання грошових коштів з її рахунку 13.10.2018 року у розмірі 20 800,00 грн. невстановленою особою у зв`язку з чим відповідач звернулась до Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області із заявою про вчинення злочину. Однак не дивлячись на встановлену та підтверджену непричетність відповідача до зняття готівкових коштів 13.10.2018 року у сумі 20 800,00 грн., позивач все одно нараховує та списує відсотки за користування кредитним лімітом та пеню. Також зазначила, що нею було подано позов до АТ КБ «Приват Банк» про зобов`язання відновити залишок кредитних коштів на її картковому рахунку до стану, у якому він був перед виконанням несанкціонованої операції 13.10.2018 року зі зняття коштів у сумі 20 800,00 грн. та безпідставного їх списання, списати нараховані у зв`язку з цим відсотки та пеню і припинити нарахування та стягнення відсотків за користування кредитними коштами та пені. На підставі викладеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представником позивача надано до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомилась та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, Тарифами банку, які разом з заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього, відповідачу було надано для ознайомлення Умови та Правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в Заявці про приєднання. Вказує, що відповідач не звертався до Банку з повідомленням про незгоду з внесеними змінами до Тарифів та Умов та Правил надання банківських послуг та не ініціював розірвання договору, більше того активно користувався картою, що говорить про прийняття клієнтом діючих умов банківського обслуговування. Крім того, щодо посилання відповідача на шахрайське заволодіння її коштами, зазначає, що при знятті готівкових коштів у сумі 20 000,00 грн. було правильно введено ПІН код картки, а отже відповідач самостійно несе відповідальність за операції проведені з картою. Ухвалою суду від 04.11.2019 року відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 25.02.2020 року провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №638/2658/19 за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів. Ухвалою суду від 24.04.2023 року поновлено провадження у справі. В судове засідання представник позивача не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Раніше подавав заяву про розгляд справи за відсутності представника. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Додатково зазначила, що рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 22.09.2021 року, залишеного без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 10.04.2023 року позовні вимоги [PERSON] до АТ КБ «Приват Банк» про захист прав споживачів задоволені частково. Зазначене рішення впливає на розгляд даної справи, а отже в задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приват Банк» просить відмовити. У відповідності до ч.1, 3, 4 ст.233 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. З цього приводу Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, представник позивача належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності за наявними матеріалами справи. Суд, заслухавши вступне слово представника відповідача, з`ясувавши обставини справи, безпосередньо дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх кожний окремо та у сукупності й взаємозв`язку, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 10, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України. Так, як на підставу своїх вимог, АТ КБ «Приват Банк» посилається на те, що внаслідок несвоєчасного повернення кредитних коштів у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 55 351,72 грн. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Так, судом встановлено, що24 липня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н у формі заяви, відповідно до умов якого Банком наданий Позичальникові кредит у розмірі 51 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування у розмірі 3,5% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. При укладенні Кредитного договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно умов якої договором приєднання - договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.2 ст.638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування банківською картою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Банком виконані взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №б/н від 24.07.2012 року щодо видачі кредиту. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, [PERSON] користувалась кредитними коштами та здійснювала погашення кредитної заборгованості. Вказане також сторонами не оспорюється. Позивач зазначає, що у відповідача виникла заборгованість по тілу кредита у розмірі 20 894,51 грн., на яку в подальшому Банком нараховано відсотки та штрафні санкції. Відповідач заперечуючи проти задоволення позовних вимог зазначає, що вказана заборгованість утворилась внаслідок несанкціонованого зняття коштів з її картки невстановленою особою у розмірі 20 800,00 грн., що мало місце 13.10.2018 року, у зв`язку з чим остання звернулась до суду з позовом до АТ КБ «Приват Банк» про відновлення залишку кредитних коштів на картковому рахунку до стану, який був перед виконанням несанкціонованої операції 13.10.2018 року, списання нарахованих у зв`язку з цим відсотків, пені та припинення нарахування та стягнення відсотків за користування кредитними коштами і пені, а також стягнення з АТ КБ «Приват Банк» пені за неповернення списаної внаслідок несанкціонованої операції суми коштів за період з 13.10.2018 року. Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 22.09.2021 року позовні вимоги [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задоволено частково. Зобов`язано Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» відновити залишок кредитних коштів на картковому рахунку № [NUMBER] , який належить [PERSON] , ІПН [NUMBER] , до стану, у якому він був перед виконанням несанкціонованих операцій 13.10.2018 щодо зняття коштів у сумі 20 800 грн. - «-2542,84 грн.», списати нараховані у зв`язку з цим відсотки, пеню та припинити нарахування та стягнення відсотків за користування кредитними коштами і пені. Додатковим рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 06.10.2021 року стягнуто з Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на користь [PERSON] , ІПН [NUMBER] пеню за період з 13.10.2018 по 02.04.2019 у сумі 3556, 80 грн. Постановою Полтавського апеляційного суду від 10.04.2023 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2021 року, додаткове рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 жовтня 2021 року, додаткове рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 06 жовтня 2021 року залишено без змін. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.06.2023 рокуу відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2021 року, додаткові рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 жовтня 2021 року, постанову Полтавського апеляційного суду від 10 квітня 2023 року відмовлено. Таким чином рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 22.09.2021 року та додаткове рішення від 06.10.2021 року набрали законної сили. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, судами встановлено, що [PERSON] належить картковий рахунок № [NUMBER] на картці «Універсальна Голд» з кредитним лімітом 51 500 грн. У рамках кримінального провадження №12019220480000271 від 18.01.2019 року Шевченківським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області розпочато досудове розслідування за заявою [PERSON] від 17.01.2019 року за ч.1 ст.190 за фактом того, що 13.10.2018 року невстановлена особа шахрайським шляхом у банкоматі ПАТ КБ «ПриватБанк» за адресою: м.Харків,вул.Пушкінська, №79/1 з кредитної картки ПАТ КБ «ПриватБанк» за № [NUMBER] на ім`я [PERSON] зняла готівку у сумі 20 800 гривень, чим своїми діями спричинила заявниці матеріальну шкоду. [PERSON] визнана потерпілою особою у вказаному кримінальному провадженні. Під час досудового розслідування встановлено, що 13.10.2018 невстановлена особа, шахрайським шляхом, з картки «ПриватБанк» за № [NUMBER] на ім`я [PERSON] заволоділа грошовими коштами потерпілої на загальну суму у розмірі 20 800 грн, чим своїми діями спричинила матеріальну шкоду останній на вказану грошову суму. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходив з того, що оскільки судом не встановлено доказів, які безспірно доводять, що користувач [PERSON] своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанні ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжну операцію, вимоги позивача про відновлення залишків коштів по картковому рахунку № [NUMBER] на ім`я [PERSON] станом на початок операційного дня 13.10.2018 є законними та обґрунтованими. Грошові кошти в сумі 3 556,80 грн, утримані банком на свою користь з власних коштів [PERSON] , також є безпідставно набутим майном, тому вони підлягають стягненню на користь [PERSON] з АТ КБ «ПриватБанк». Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приват Банк» у зв`язку з відсутністю підстав для стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «Приват Банк» заборгованості за кредитним договором №б/н від 24.07.2012 року у сумі 55 351,72 грн., оскільки вказана заборгованість утворилась внаслідок несанкціонованого зняття грошових коштів у сумі 20 800 грн. 13.10.2018 року, які рішенням суду зобов`язано позивача повернути [PERSON] . Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. На підставі викладеного, ст.ст.509, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed