Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даною заявою, посилаючись на неможливість одержання свідоцтва про право на спадщину після смерті [INFO] її матері [PERSON] за відсутності в неї оригіналів документів, які підтверджують родинні відносини, а тому просить встановити факт про це та факт прийняття спадщини за законом після смерті останньої, яка протягом шести місяців вступила в управління і володіння спадковим майном згідно вимог ст. 549 ЦК України 1963 року. Заявниця в суді зазначила, що померла [INFO] [PERSON] , 1908 року народження, є її матір`ю, з якою вона постійно проживала за адресою: [ADDRESS] . Дана квартира належала їм в рівних частках, по частини кожному, яку вони в 1990-х роках отримали та приватизували на двох. Після смерті матері, вона займалася її похованням, продовжила постійно, безперервно проживати в цій квартирі, вступила в управління та володіння всім майном померлої матері. Тільки в 2023 році звернулася до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, однак не змогла його отримати в зв`язку з тим, що оригінал свідоцтва про народження втрачено, а залишилася тільки копія. Заяву підтримала та просила задовольнити. Заінтересована особа, будучи повідомленою належним чином, до суду не прибула. Заслухавши заявницю, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Як убачається з матеріалів справи, [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 22 лютого 1999 року, після смерті якої відкрилася спадщина на частини квартири [ADDRESS] . [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження № [NUMBER] від 25 травня 1938 року. Згідно пояснень в суді заявниці оригінал вказаного документу в неї втрачений. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00037563642 від 18 листопада 2022 року, 19 березня 1977 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції у Київській області складено актовий запис №28 про шлюб між [PERSON] та [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно повторно виданого свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 18 листопада 2022 року [PERSON] розірвала шлюб з [PERSON] 25 червня 1976 року про що складено актовий запис №125. Відповідно до довідки Виконавчого комітету Вишгородської міської ради №105 від 24 лютого 1999 року, [PERSON] проводила поховання матері - [PERSON] , 1908 року народження, яка померла [INFO] . Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи Виконавчого комітету Вишгородської міської ради №3507 від 15 вересня 2022 року, [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] з 24 вересня 1992 року по 12 травня 1999 року. Встановлено, що [PERSON] проживала разом зі своєю матір`ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з 24 вересня 1992 року по 12 травня 1999 року, що підтверджується актом обстеження матеріально-технічних умов від 04 жовтня 2022 року та довідкою Виконавчого комітету Вишгородської міської ради №286 від 04 жовтня 2022 року. З довідки про склад сім`ї наймача ізольованої квартири/одноквартирного будинку/та займані приміщення вбачається, що в квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Допитані в суді свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] , яка померла в 1999 році, постійно проживала разом із своєю донькою - заявницею [PERSON] в квартирі, яку вони в двох отримали в 1992 році в [ADDRESS] , що також підтверджується сукупністю досліджених у суді доказів. Також свідки в суді ствердили, що знають заявницю та її матір з 1970-х років. Після смерті матері в 1999 році заявниця її поховала та продовжила постійно проживати в тій же квартирі, вступила в управління майном матері, користувалася її речами. Після смерті [PERSON] за заявою [PERSON] приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Фоєю Л.А. заведено спадкову справу за №2/2023 від 27 січня 2023 року. Інших спадкоємців окрім [PERSON] після смерті [PERSON] не має, що підтверджується матеріалами вказаної спадкової справи. Постановою приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Фої Л.А. від 31 січня 2023 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] , у зв`язку з відсутністю документів, які свідчать про її родинні стосунки з померлою [INFO] [PERSON] . Відтак, з сукупності досліджених доказів судом встановлено, що померла [INFO] [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Разом з тим також встановлено, що [PERSON] є спадкоємицею після смерті своєї матері [PERSON] , яка після її смерті протягом шести місяців вступила в управління та володіння спадковим майном, а тому згідно вимог ст. 549 ЦК України 1963 року вважається такою, що прийняла спадщину. Отже факт про це підлягає встановленню в судовому порядку згідно чинного на той час законодавства України. Так, на момент виникнення вказаних правовідносин в 1999 році був чинним ЦК України 1963 року, який регулював зазначені правовідносини, а тому при вирішенні цієї справи підлягають застосуванню вказані норми Закону. Згідно ст. 525 ЦК України 1963 року, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 526 ЦК України 1963 року, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно ст. 527 ЦК України 1963 року, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК України 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно ст. 548 ЦК України 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Беручи до уваги викладене, суд вважає доведеним факт родинних відносин та факт прийняття спадщини, про які стверджує заявниця, а тому вимоги заяви про це є обґрунтованими і підлягають задоволенню, що необхідно заявниці для оформлення спадщини в нотаріальному порядку. На підставі викладеного та

Outcome: approved