Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 16.02.2013 по 06.12.2019 вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дочку, [PERSON] , [INFO] . Донька проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач надає грошову допомогу на утримання доньки в сумі 4000 гривень щомісячно, що є недостанім, хоча має можливість сплачувати аліменти, так як офіційно працює та має постійний заробіток, тому просить стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від його доходу (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дочкою повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач в судовому засіданні частково визнав позовні вимоги та зазначив, що він має змогу сплачувати аліменти на утримання дочки в меншому від заявленого позивачкою розмірі. В наданому\~через канцелярію\~суду відзиві\~та запереченні\~ [PERSON] \~зазначає,\~що він\~не ухиляється\~від обов`язку\~сплати аліментів\~на утримання\~дочки та\~надає позивачці\~щомісячно 4000\~гривень.\~Також надає\~грошові кошти\~на потреби\~дитини,\~проводить час\~із дочкою,\~купує їй\~речі,\~одяг та\~їжу.\~На даний\~час він\~має на\~утриманні малолітнього\~сина,\~ [INFO] \~та дружину,\~яка перебуває\~у відпустці\~по догляду\~за дитиною\~до досягнення\~нею трьох\~років.\~Дохід родини\~складається з\~його заробітку\~(25\~000\~грн.\~в середньому)\~та державної\~соціальної допомоги,\~яка виплачується\~після народження\~дитини (860\~гривень щомісячно). Враховуючи вказане, він погоджується сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 1/8 частини від доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповіді на відзив [PERSON] вказує на те, що перебування на утриманні відповідача дружини та сина не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Стягнення аліментів на утримання дочки в розмірі частки від заробітку не буде надмірним фінансовим тягарем для відповідача, оскільки його середньомісячний дохід перевищує рівень середньомісячної заробітної плати в Україні. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки та відповідача, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено,\~що з\~16.02.2013 по 05.11.2019 сторони перебували у шлюбі, який розірвано згідно рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області (а.с.3). Від шлюбу мають дочку, [PERSON] , [INFO] (а.с.2). Згідно з частиною сьомою статті 7\~СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією Організації Об`єднаних Націй про права дитини (далі - Конвенція ООН про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно зі статтею 51\~Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтями 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, яка набула чинності 27.09.1991 року визначено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини першої статті 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Положенням статті 141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. ст. 180, 181 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом, і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні\~розміру аліментів,\~у відповідності\~до ст.\~182\~СК України,\~суд враховує\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність\~на праві\~власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~ч.1\~ст.\~183\~СК України,\~частка заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Визнаючи позовні вимоги частково, відповідач посилався на те, що має ще одну дитину від іншого шлюбу, яку утримує разом із дружиною, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Як видно із матеріалів справи, з 22.02.2022 [PERSON] перебуває в зареєстрованому в Броварському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) шлюбі із [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 25). На час розгляду справи в суді, шлюб між [PERSON] та [PERSON] не розірваний. [INFO] у подружжя народився син [PERSON] (а.с.26). В процесі судового розгляду було також встановлено, що [PERSON] є працездатною особою, на даний час працює та отримує достатній дохід для забезпечення належного рівня розвитку доньки, його матеріальне становище є задовільним та стабільним. З довідки Департаменту патрульної поліції від 20.06.2023, наданої відповідачем в судовому засіданні вбачається, що [PERSON] працює інспектором в Департаменті патрульної поліції. Загальна сума його доходу за період з січня 2023 по травень 2023 складає 193824, 87 грн., із них заробітна плата для стягнення аліментів 190\~917, 49 грн. (а.с.44). Отже, доходи відповідача значно перевищують розмір мінімальної заробітної плати для працездатних осіб. Той факт, що відповідач перебуває в шлюбі та має дитину не звільняє його від обов`язку утримувати до досягнення повноліття дитину, батьком якої він є. Тому, з урахуванням викладеного, доводи відповідача відносно того, що він неспроможний сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку, а має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/8 частини від заробітку (доходу) є необґрунтованими. Крім того, суд вважає, що аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частина від заробітку відповідають мінімальному гарантованому розміру аліментів на одну дитину, стягнення аліментів в такому розмірі покращить належні умови для життя дитини. У відповідності до ст. 3 Закону України «Про охорону дитинства», всі діти на території України, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я та народження дітей і їх батьків (чи осіб, які їх замінюють) або будь-яких інших обставин, мають рівні права і свободи, визначені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Отже, враховуючи всі обставини, встановлені судом та досліджені належні та допустимі докази, надані сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі і з відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 1/4 частки з його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них (п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). У постановах Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, та Верховного Суду від 16.09.2020 у справі №565/2071/19 визначено, що у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Отже, відповідач у зв`язку із значним погіршенням матеріального становища, підтвердженого відповідними доказами, не позбавлений права звернення до суду із позовом про зміну розміру аліментів, які стягуються з нього на підставі судових рішень. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, Рішення в\~частині стягнення\~аліментів за\~один місяць\~ підлягає\~негайному \~ \~виконанню у відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України.

Outcome: approved