Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-04 00:00:00

04.05.2023 року позивач [PERSON] через свого представника - адвоката Бараненка Дмитра Володимировича звернулась до Корабельного районного суду м. Миколаєва з позовом до Миколаївської міської ради, в якому просила суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , терміном один місяць з дати набрання рішенням у справі законної сили. В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що [INFO] померла рідна сестра позивача - [PERSON] . На день її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з квартири [ADDRESS] . У вказаній квартирі померлій належала 1/3 частка на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на житло. Інші співвласники та спадкоємці першої черги, а саме: чоловік спадкодавця [PERSON] , помер [INFO] та син спадкодавця [PERSON] , помер [INFO] . Таким чином [PERSON] є спадкоємицею за законом другої черги після смерті рідної сестри [PERSON] , яка померла [INFO] . Однак, через повномасштабне вторгнення Російської Федерації на територію України та безпосередні військові дії на Миколаївщині, позивач була вимушена переїхати з Миколаївської області у кінці лютого 2022 року, через що зв`язок з сестрою був втрачений. У зв`язку з тим, що всі їхні родичі померли, а сусіди сестри через небезпеку поїхали, позивач не мала можливості дізнатися хоч якусь інформацію з приводу неї. На момент її повернення у Миколаїв в березні 2023 року, їй стало відомо, що сестра померла. Звернувшись до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Боненко Т.Л. для оформлення спадщини після смерті її сестри [PERSON] , що померла [INFO] , позивачу було відмовлено. Таке рішення обумовлене тим, що позивач пропустила визначений законодавством строк для прийняття спадщини та не проживала разом зі спадкодавцем на її день смерті, а тому вважається такою, що спадщину не прийняла. У позовній заяві позивач наголосила, що строк для прийняття спадщини після смерті рідної сестри [PERSON] , яка померла [INFO] , вона, [PERSON] , пропустила у зв`язку з тим, що їй не було відомо про смерть спадкодавця. Посилаючись на вказані обставини, а також неможливість вирішення вказаного питання у досудовому порядку, позивач була змушена звернутися в суд з даним позовом. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 08.05.2023 року по зазначеній справі було відкрито спрощене позовне провадження викликом (повідомленням) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив в строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження і позивачу встановлений п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. Представник позивача [PERSON] - адвокат Бараненко Д.В. надав суду заяву, в якій просив розглядати справу у відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника відповідача, просив прийняти рішення за наявними матеріалами справи та у відповідності до вимог чинного законодавства. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено, що позивач [PERSON] і [PERSON] є рідними сестрами, що підтверджується Свідоцтвом про народження [PERSON] , виданим 06.08.1952 р. серії [NUMBER] , та Свідоцтвом про народження [PERSON] , виданим 25.12.1999 р. серії [NUMBER] , згідно з якими їх батьками є: [PERSON] і [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що сестра позивача - [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] , про що свідчить Свідоцтво про реєстрацію шлюбу від 17.11.1977 р. серії [NUMBER] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 25.12.2014 р. серії [NUMBER] . [PERSON] померла [INFO] , про що свідчить Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 24.03.2023 р. повторно. Судом також було встановлено, що [PERSON] мала сина, [PERSON] ( [INFO] ), який помер [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження від 04.12.1977 р. серії [NUMBER] та Свідоцтвом про смерть, виданим Корабельним районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 02.08.2016 р. За життя сестра позивача, [PERSON] , заповіт не складала. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена, жоден із спадкоємців із заявою про прийняття спадщини чи її відмову до нотаріальної контори не звертався, що підтверджується наявним в матеріалах справи Роз`ясненням приватного нотаріуса Боненко Т.Л. від 18.04.2023 р. Крім того, у листі приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Боненко Т.Л. від 05.07.2023 р. зазначено, що відповідно до інформаційної довідки із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 72173747 від 18.04.2023 р., спадкова справа після смерті померлої [PERSON] не заведена, жоден із спадкоємців із заявою про прийняття спадщини чи її відмову не звертався. У зв`язку з тим, що [PERSON] до органів нотаріату протягом 10 місяців з дня смерті [PERSON] , померлої [INFO] , не зверталася та не проживала разом зі спадкодавцем на її день смерті, вона вважаєтеся такою, що спадщину не прийняла. Для продовження строку для прийняття спадщини нотаріусом було надано роз`яснення щодо необхідності звернення до суду з позовом про встановлення строку для прийняття спадщини. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з статтею 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Положеннями частини 1 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. На підставі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Згідно з вимогами статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п.24 постанови Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Згідно з положеннями постанови Верховного Суду від 26.06.2019 року, справа № 565/1145/17, правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо. Під час розгляду даної справи, судом було здійснено оцінку кожного аргументу позивача, та доказів по справі. На підставі чого було встановлено, що дані докази та аргументи є належними та допустимими, а також відповідають вимогам статті 95 ЦПК України. На підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, оцінивши зібрані докази, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] обґрунтований, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved