Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-16 00:00:00

Представник [PERSON] - адвокат Корой І.Д. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] в с. Онилове Фрунзівського району Одеської області померла мати сторін у справі [PERSON] .. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 4,67 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Заповіт, щодо свого майна вона не залишала. За оформлення спадщини [PERSON] зверталась до Захарівської державної нотаріальної контори Одеської області, але листом від 31.05.2023 року їй було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлої матері, оскільки відсутня спадкова справа та відсутні відомості про постійне проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому вона змушена звернутися до суду. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів має право звернутись кожна особа. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. [PERSON] та її представник у підготовче судове засідання не з`явились, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити в підготовчому судовому засідані. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, а ч. 4 ст. 206 ЦПК встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи дійшов до наступного висновку. [INFO] в селі Онилове Фрунзівського району Одеської області померла мати сторін у справі [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого на підставі запису за № 3 складеного 20 квітня 2004 року Онилівською сільською радою Фрунзівського району Одеської області. Відповідно до п. 12 ч. 1 постанови Верховної Ради України «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» від 19 травня 2016 року № 1377-\\ЧІІ, в Одеській області перейменовано Фрунзівський район на Захарівський район; селище міського типу Фрунзівка Фрунзівського району на селище міського типу Захарівка. Відповідно до п. 15 ч. 1 і п. 15 ч. З постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року № 807-ІХ, утворено в Одеській області Роздільнянський район (з адміністративним центром у місті Роздільна) у складі територій, зокрема, Захарівської селищної територіальної громади, затверджених Кабінетом Міністрів України, а також ліквідовано, зокрема, і Захарівський район. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 4.67 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Онилівської сільської ради Фрунзівського (Роздільнянського) району Одеської області. Вказана земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 065806, виданого 03 червня 2004 року Фрунзівською районною державною адміністрацією Одеської області на підставі власного розпорядження від 23.02.2004 року № 76/2004 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1565. Заповіт щодо свого майна спадкодавець не залишала, а із спадкоємців за законом першої черги були діти спадкодавця - сторони у справі, родинні відносини яких зі спадкодавцем підтверджені наступними документами: - свідоцтвом про народження [PERSON] , виданим на підставі запису за № 27 складеного 25 листопада 1958 року Онилівською сільрадою Фрунзівського району Одеської області, за яким вона народилась [INFO] в селі Онилове Фрунзівського району Одеської області від батьків [PERSON] та [PERSON] ; - свідоцтвом про народження [PERSON] , виданим на підставі запису за № 37 складеного 03 травня 1963 року Перехрестівською сільрадою Фрунзівського району Одеської області, за яким вона народилась [INFO] в селі Онилове Фрунзівського район) Одеської області від батьків [PERSON] та [PERSON] ; - свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим на підставі запису за № 7 складеного 20 квітня 1985 року Перехрестівською сільрадою Фрунзівського району Одеської області, за яким [PERSON] після укладення шлюбу з [PERSON] було присвоєне прізвище [PERSON] . Відповідно до довідки Онилівського старостинського округу Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області № 185 від 03.11.2022 року, спадкодавець до дня своєї смерті постійно проживала і була зареєстрована у будинку [ADDRESS] , в якому, крім спадкодавця, на день її смерті та до цього часу немає зареєстрованих та прописаних фізичних осіб. [PERSON] з 11.08.1997 року зареєстрована в селі Перехрестове Фрунзівського району Одеської області, про що наявна відповідна відмітка на стор. 11 її паспорту громадянина України. За оформленням спадщини своєї матері [PERSON] зверталась до Захарівської державної нотаріальної контори Одеської області, але нотаріус Романова І.С. своїм листом від 31.05.2023 року № 202/01-16 повідомила про неможливість видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлої матері, оскільки відсутня спадкова справа та відсутні відомості про постійне проживання (реєстрацію) спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Обставина щодо прийняття позивачкою спадщини своєї матері підтверджена довідкою Онилівського старостинського округу Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області за № 12 від 10.01.2023 року, за якою фактично з серпня 2003 року [PERSON] без реєстрації постійно проживала у будинку [ADDRESS] разом зі своєю матір`ю [PERSON] до дня її смерті, яка настала [INFO] , вела з нею спільне господарство, здійснювати за нею догляд та поховала її після смерті. Зазначена довідка видана на підставі акту від 06.01.2023 року щодо фактичного проживання осіб, складеного та підписаного депутатом ІV-го скликання 2002-2006 років Онилівської сільської ради Фрунзівського (з 2016 року - Захарівського, з 2020 року - Роздільнянського) району Одеської області [PERSON] з участю жителів села Онилове Фрунзівського (з 2016 року - Захарівського, з 2020 року - Роздільнянського) району Одеської області [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які особисто знали [PERSON] та яким ці обставини особисто відомі. Підписи осіб, що підписали вказаний акт, посвідчені старостою Онилівського старостинського округу Захарівської селищної ради Барабаш С.О.. Відповідачка [PERSON] заяву нотаріусу про прийняття спадщини не подавала, спадкова справа не заводилась, що підтверджується інформацією Захарівської державної нотаріальної контори Одеської області. Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до правового висновку, висловленого у Постанові Верховного Суду від 10.01.2019 року у справі №484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Згідно з ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013). Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини в такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд дійшов висновку про обґрунтованість позову, оскільки судом встановлено факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, так як це підтверджується зібраними по справі доказами. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки встановлення цього факту породжує для позивача юридичні наслідки, від яких залежать його майнові права на спадщину. Іншої можливості встановити цей факт позивач не має. На підставі викладеного та

Outcome: approved