Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-06 00:00:00

15.05.2023р. [PERSON] (далі - позивачка) звернулася до суду з позовом до Врадіївської селищної ради Первомайського району Миколаївської області (далі - відповідач), в якому просить: - встановити факт належності [PERSON] , який помер [INFO] , правовстановлюючого документа - сертифікату на право на земельну частку (пай), серія МК № 015452, зареєстрованого у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 483, виданого Врадіївською райдержадміністрацією на підставі розпорядження Врадіївської райдержадміністрації від 26.04.1996р. № 136; - визнати за [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ), у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , право на земельну частку (пай) розміром 4,9 умовних кадастрових га, що знаходиться в колективній власності колишнього КСП Шляхом Леніна Врадіївського району Миколаївської області, посвідченого сертифікатом на земельну частку (пай) серії МК № 015452 та зареєстрованого у книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за № 483. Вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер [PERSON] . Позивачка є донькою [PERSON] та спадкоємцем за законом першої черги. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з земельної частки (паю). 26.10.2022р. позивачка звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено в зв`язку з необхідністю підтвердження родинних відносин між позивачкою та спадкодавцем, що було встановлено рішенням суду від 27.12.2022р. 03.03.2023р. позивачка повторно звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, в зв`язку з ненаданням правовстановлюючого документу на право на земельну частку (пай). Вказувала, що сертифікат надати не мала можливості в зв`язку з його втратою, а тому надала лист відділення № 4 Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області у якому вказано, що [PERSON] є власником земельної частки (паю) в розмірі 4,9 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі, посвідченого сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії МК № 015452. При перевірці документів нотаріусом були виявлені розбіжності в написанні прізвища батька позивачки, вказаного у свідоцтві про смерть як « [PERSON] », тоді як сертифікат на право на земельну частку (пай) був виписаний на прізвище « [PERSON] ». Через вказані обставини, та відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, вона змушена звернутися до суду з вказаною заявою, так як іншим шляхом встановити факт належності правовстановлюючого документу спадкодавцю та захистити своє право на спадщину, позивачка не може. В судове засідання позивачка та її представниця [PERSON] не з`явилися хоча належним чином в порядку, визначеному ст. ст. 128-130 ЦПК України, повідомлені про час, дату та місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомили. Водночас 07.07.2023р. представниця позивачки звернулася до суду із заявою, в якій підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за її відсутності, а також просить судові витрати по сплаті судового збору залишити за позивачкою. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст. ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час, дату та місце судового розгляду. Водночас 05.07.2023р. звернувся до суду із заявою, в якій просить розглянути справу без участі представника селищної ради у зв`язку із завантаженістю на роботі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, враховуючи приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України, та те, що у сторін було достатньо часу для подання до суду відзиву на позов, пояснень, клопотань, заяв, тощо, з доказами на підтвердження своїх заперечень та доводів, організації і забезпечення участі свого представників в судовому засіданні, а також належне повідомлення останніх про час, дату і місце судового розгляду та не повідомлення суд про поважні причини нез`явлення в судове засіданні, суд вважає за можливе розглянути спір по суті за наявними у справі доказами за відсутності у часників судового розгляду. Дослідив письмові докази, судом встановлено таке. Як вбачається з матеріалів справи, а саме заяви про видачу паспорту форми № 1 [PERSON] народився [INFO] в с. Кошниця Дубесарського району Республіка Молдова, проживав в с. Сирово Врадіївського району Миколаївської області, та 05.12.2006р. був документований паспортом громадянина України [NUMBER] , виданим на підставі тимчасової посвідки 42/15-38 від 15.02.2001р. У 1966-1995рр. [PERSON] працював у колгоспі Шляхом Леніна Сирівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області, що підтверджується архівною довідкою Об`єднаного трудового архіву Врадіївської селищної ради Первомайського району та формою № 66,оп.1-о,спр.1022, арк. 89 (відомість обліку трудового стажу колгоспників). Розпорядженням № 136-р від 26.04.1996р. Врадіївської районної державної адміністрації Миколаївської області, затверджено розрахунки вартості розмірів в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) членів КСП Шляхом Леніна Врадіївського району Миколаївської області, про що надано архівну довідку № Б-83/07-05 від 28.11.2022р. архівного відділу Первомайської райдержадміністрації. За даними відділу № 4 Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області (довідка № 779/22-22 від 10.11.2022р.) [PERSON] є власником земельної частки (паю) в розмірі 4,9 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебуває в колективній власності колишнього КСП Шляхом Леніна Врадіївського району Миколаївської області, що посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії МК № 015452 зареєстрованим у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 483, виданим Врадіївською райдержадміністрацією на підставі розпорядження від 26.04.1996р. за № 136. Сертифікат виготовлявся в одному примірнику, який видавався власнику особисто. Архівний примірник відсутній, надати його неможливо. Відповідно до книг записів реєстрації державних актів на право власності на землю станом на 01.01.2013р. відомості щодо реєстрації державного акту на право власності на земельну ділянку на ім`я [PERSON] відсутні. Згідно свідоцтва про народження заявниці серії [NUMBER] , виданого повторно 20.12.2002р., батьком заявниці на українській мові вказано [PERSON] , матір`ю - [PERSON] , та заявницю на українській мові вказано [PERSON] . 25.07.2018р. заявниця зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження заявниці серії [NUMBER] , виданого 25.07.2018р. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого повторно 11.06.2021р., [PERSON] помер [INFO] . Згідно копії по господарської книги Сирівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області члена господарства, за 1991-1995рр., членами сім`ї значилися, на російській мові: чоловік [PERSON] , 1952р.н. (місце роботи - дояр колгоспу Шляхом [PERSON] ), дружина [PERSON] , 1958р.н. (місце роботи - доярка колгоспа Шляхом [PERSON] ), дочка [PERSON] , 1993р.н., що проживали разом за адресою [ADDRESS] . Відповідно до обліково-статистичної картки дитини № 0087924 від 21.04.2010р., у ній зазначено, що батька та матір позивачки за рішення суду було позбавлено батьківських прав, та на підставі розпорядження голови Врадіївської РДА від 03.02.2010р. № 46-р., позивачці було присвоєно статус дитини позбавленої батьківського піклування та остання була направлена до Березківської школи-інтернат Кривоозерського району Миколаївської області. Після досягнення повноліття, позивачка повернулась до с. Сирове де проживала разом з батьком до дня його смерті. Як вбачається з експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз Національної академії наук України № 056/1285-n від 21.11.2022р., українські записи прізвища [PERSON] (свідоцтво про народження, записи [PERSON] , батько [PERSON] ; довідка про реєстрацію та місце проживання, запис [PERSON] ) і Лєфтєр (свідоцтво про смерть, запис [PERSON] ; довідка про реєстрацію та місце проживання, записи [PERSON] , [PERSON] ) є ідентичними у документах, наданих для експертизи. Орфографічне розподібнення українських записів прізвища [PERSON] викликане графічним впливом російської форми цього прізвища ( [PERSON] ) та\\або фонетичними коливаннями у вимові голосного (е\\є) в ареалі документальної фіксації української форми цього прізвища. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Первомайського районного нотаріального округу Миколаївської області Демченко Т.М. № 449/02-31 від 21.10.2022р. слідує, що після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , відкрито спадкову справу № 119/2022 за заявою [PERSON] , та цією ж постановою позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарським спорудами, що розташований по [ADDRESS] , в зв`язку з тим, що між нею та батьком [PERSON] не встановлено факт, що підтверджує родинні відносини між ними. Рішенням Врадіївського районного суду Миколаївської області № 474/779/22 від 27.02.2023р. встановлено факт родинних відносин між фізичними особами, а саме, що [PERSON] , який помер [INFO] , являється батьком [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] . 06.03.2023р. приватним нотаріусом Первомайського районного нотаріального округу Миколаївської області Демченко Т.М. позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) в КСП Шляхом Леніна Врадіївського району Миколаївської області в розмірі 4,9 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , оскільки відповідно до довідки № 779/22-22 від 10.11.2022р. виданої відділом № 4 управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області сертифікат на право на земельну частку (пай) в КСП Шляхом Леніна був виданий на ім`я [PERSON] , що не дає можливості встановити факт належності права на земельну частку (пай) спадкодавцеві [PERSON] . Згідно довідки за підписом старости Сирівського старостинського округу Врадіївської селищної ради Первомайського району Миколаївської області Базаренко С. № 8 від 09.01.2023р., [PERSON] разом із сім`єю проживав по [ADDRESS] . Громадянин [PERSON] , [INFO] в с. Сирово Первомайського району Миколаївської області не проживав і не проживає. На шпальтах ДЗМІ - газеті Прибузький Вісник у номері № 9 від 31.03.2023р., розміщено оголошення про те, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії МК № 015452 зареєстрований у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 483, виданий Врадіївською райдержадміністрацією на підставі розпорядження від 26.04.1996р. за № 136 на ім`я [PERSON] слід вважати недійсним. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. При прийнятті рішення суд керується п. 1 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 316, 318-319 ЦПК України, п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення від 31.03.1995р. Відповідно до статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інші юридичні факти. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом положень ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, особи мають право на спадкування за законом. У відповідності до ч.ч. 1-3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), яка кореспондується з п. 2 Указу Президента України № 720/95м від 08.08.1995р. Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям, право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Статтею 2 Закону України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) визначено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004р. Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ роз`яснено судам, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X Перехідні положення ЗК України). Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Зазначене положення також закріплено в ст.ст. 81 та 131 ЗК України, п. 22-1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004р. Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ, згідно яких громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. За вимогами ст.ст. 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Встановив вказані обставини, суд приходить до висновку, що у іншому порядку, окрім судового, позивачка не може довести належність правовстановлюючого документу спадкодавцю та реалізувати своє право на розпорядження своїм майном, а тому її право підлягає захисту у судовому порядку. На підставі ст. 141 ЦПК України та враховуючи думку позивачки, суд вважає необхідним судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 861 грн. 00 коп. покласти на позивачку.

Outcome: approved