Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~І. Стислий виклад позиції позивача Позивач [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом до\~відповідача ДП\~«Мирноградвугілля» про\~відшкодування моральної\~шкоди у\~зв`язку з\~професійним захворюванням\~в обґрунтування\~якого вказав,\~що з 17.09.2001 по 05.12.2002, з 06.10.2003 по 04.10.2004, з 20.12.2004 по 05.02.2006, з 27.02.2006 по 31.03.2006, з 03.04.2006 по 03.10.2007, з 05.10.2007 по 18.07.2008, з 03.12.2008 по 14.02.2011 він перебував з відповідачем у трудових відносинах, працюючи на різних посадах. Під час трудової діяльності позивач підлягав впливу надмірного фізичного навантаження, шуму, пилу в концентраціях, перевищуючих гранично допустимі: запиленість повітря робочої зони 43,4 мг/м3, при граничній допустимій концентрації 4 мг/м3. Тобто запиленість повітря на робочому місці позивача перевищувала в 10 разів допустиму концентрацію. Наслідком важкої праці, запиленості стало професійне захворювання: пневмоконіоз, легенева недостатність ІІ ступеню, встановлені вперше в клініці профзахворювань ДУ «Інститут медицини праці імені Ю. І. Кундієва НАМН». Позивач скаржиться на біль в шийному, грудному, поперековому відділах хребта, підсилюючий при незначному навантаженні, кашель, переважно сухий з тяжко відділяємим харкотинням, задуху при незначному фізичному навантажені, загальну слабкість, головний біль, періодичний біль в серці, підвищений артеріальний тиск, головний біль, печію, важкість після прийму їжі. Виникла необхідність у динамічних медичних оглядах та спостереженнях у профпатолога, терапевта, невролога, кардіолога. Рекомендовано санаторно-курортне лікування у профільних санаторіях, курси загальнозміцнювальної, відновлювальної, протирецедивної терапії пульманологічного профілю. Все це завдає позивачу додаткові незручності та втрату життєвих зв`язків. Позивачу протипоказана робота в умовах дії пилу, токсичних та подразнюючих \~ \~ \~ \~речовин, несприятливого мікроклімату, фізичних навантажень. З 2009 року позивач лікувався амбулаторно та стаціонарно, методами самолікування та народної медицини. Знаходиться на диспансерному обліку у невролога, пульмонолога. Проходив лікування та медичне обстеження у ДУ «Інститут медицини праці НАМН України». Причиною захворювань стало виробничі фактори пил, важкі умови праці, про що вказано у висновку Центральної лікарсько-експертної комісії. 19 квітня 2023 року на підприємстві відповідача було складено та затверджено акт за формою П-4 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання позивача. 08.05.2023 року міжрайонна МСЕК м. Покровська позивачу було встановлено 40% втрати працездатності та ІІІ групу інвалідності на два роки. Згідно медичних документів позивачу протипоказана праця із фізичним навантаженням, підземні умови роботи, запиленість та неприйнятний мікроклімат. Рекомендовано спостереження профпатологом, пульмонологом, стаціонарне та амбулаторне лікування. Тобто позивачу потрібно докладати зайвих зусиль для постійного проведення реабілітації та лікування його невиліковних хвороб для підтримання стану здоров`я позивача у теперішньому стані та для запобігання погіршення стану здоров`я позивача. Тепер позивач непрацездатний і є неповноцінним членом суспільства, думки про це пригнічують його. Він вважає, що внаслідок ушкодження здоров`я йому заподіяна моральна шкода, тому що перебуваючи на лікуванні він не міг та не зможе вести повноцінний спосіб життя, протягом тривалого часу відчуває фізичні страждання, обумовлені важкістю хвороби, психологічний дискомфорт і значне порушення душевного спокою, яке він відчуває до теперішнього часу. Позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він був здоровою працездатною людиною, втратив 40% працездатності у зв`язку з професійним захворюванням на виробництві. Після втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, переживання з приводу погіршення відносин з оточуючими. Спостерігається критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому відношенні, громадянина, адже він більше ніколи не повернеться до роботи, бо його хвороба невиліковна. Позивач не може проводити побутові роботи, наприклад, пофарбувати, відремонтувати побутові предмети, адже протипоказання не дозволяють йому проводити це. Тому позивач вимушений звертатися за допомогою до сторонніх осіб, що завдає йому додаткових незручностей та витрат. Відшкодування моральної шкоди позивачу на здійснювали та не пропонували. На думку позивача, найменша сума, яка може наблизити позивача до відшкодування моральної шкоди це 150000 грн, які просить стягнути з відповідача на свою користь. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Позивач до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України, надав заяву з проханням розглянути справу без його участі, наполягав на задоволенні позовних вимог, не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник відповідача до судового засідання не з`явився з невідомої суду причині, про час та місце слухання справи повідомлений у порядку, передбаченому чинним цивільно-процесуальним законодавством України, клопотання про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило. Клопотань в порядку ст. 222 ЦПК України, учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. ІІІ. Процесуальні дії у справі. 15.05.2023 на підставі ухвали судді відкрите провадження у даній справі, яка розглядається у спрощеному позовному провадженні, розгляд справи по суті призначений на 09.00 год. 05.06.2023, відповідачу запропоновано подати суду відзив на позовну заяву. Через неявку відповідача розгляд справи відкладений на 09.00 год. 29 червня 2023 року. В судовому засіданні 29.06.2023 у зв`язку із неявкою відповідача, що був повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду, врахувавши неподання ним відзиву та згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, судом постановлено розглядати дану справу з ухваленням заочного рішення в порядку статей 280282 ЦПК України. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] з 17.09.2001 по 05.12.2002, з 06.10.2003 по 04.10.2004, з 20.12.2004 по 05.02.2006, з 27.02.2006 по 31.03.2006, з 03.04.2006 по 03.10.2007, з 05.10.2007 по 18.07.2008, з 03.12.2008 по 14.02.2011 працював на підприємствах ДП «Мироградвугілля» електрослюсарем підземним, гірничим майстром підземним, начальником зміни \~ \~ \~ \~ підземним, в.о. заступника директора, заступником начальника дільниці, та 14.02.2011 року був звільнений за угодою сторін за п. 1 ст. 36 КЗпП (а. с. 7-14). Згідно з Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 19.04.2023 року за формою П-4, причиною виникнення професійного захворювання у [PERSON] є пил переважно фібро генної дії, вуглецевий й вуглецевопородний пил з вмістом вільного діоксину кремнію від 5% до 10% - фактична концентрація в повітрі робочої зони на робочому місці гірника очисного забою (за результатами атестації робочих місць 2019 року) складала 43,4\~мг/м3,\~при граничній\~допустимій концентрації\~4\~мг/м3,\~час дії\~протягом зміни\~ 100% (а. с. 21-23). Внаслідок роботи у ДП «Мирноградвугілля» [PERSON] отримав професійне захворювання маючи встановлений ДУ «Інститут медицини праці імені Ю. І. Кундієва НАМН України» діагноз: пневмоконіоз (s/p, 1/1, pi), ЛН ІІ ст. (другого ст.), хронічний бронхіт ІІ ст., фаза ремісії, дифузний пневмофіброз ЛН ІІ ст. (другого ст.) (а. с. 19, 20). 08.05.2023 [PERSON] встановлений ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 40 % строком на два роки та ІІІ група інвалідності, рекомендоване медикаментозне, санаторно-курортне лікування (а. с. 24, 25, 26). Згідно з виписками та епікризами [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в МЦМЛ з 15.02.2023 по 21.02.2023, в ДУ «Інститут медицини праці імені Ю. І .Кундієва НАМН України» з 08.03.2023 по 22.03.2023, 10.02.21 та 17.02.2023 звертався до лікаря пульмонолога зі скаргами на задишку при фізичному навантаженні (а. с. 15, 16, 17, 18, 19, 20). V. Оцінка суду Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конституції України, життя і здоров`я людини визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно ч. 1 ст. 2371 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За змістом ч. ч. 1-3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. \~ \~ \~ \~Як роз`яснив Пленум\~Верховного Суду\~України в\~п.\~3\~постанови №\~4\~від 31.03.1995\~року «Про\~судову практику\~в справах\~про відшкодування\~моральної (немайнової)\~шкоди» під\~моральною шкодою\~слід розуміти\~втрати немайнового\~характеру внаслідок\~моральних чи\~фізичних страждань,\~або інших\~негативних явищ,\~заподіяних фізичній\~чи юридичній\~особі незаконними\~діями або\~бездіяльністю інших\~осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. \~ \~ \~ \~Суд вважає, що в результаті отриманого професійного захворювання, під час роботи на підприємстві відповідача, позивачем отримана моральна шкода, оскільки внаслідок професійного захворювання, позивач зазнавав фізичного болю, тривалий час лікувався, що змінило звичний уклад його життя. \~ \~ \~ \~Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер, глибину, зазнаваних позивачем душевних страждань, тривалість негативних наслідків. При цьому суд враховує те, що втрата працездатності встановлена строком на 2 роки, позивач має третю групу інвалідності, враховує розмір втрати професійної працездатності, тому виходячи з засад розумності і справедливості вважає, що на користь позивача має бути стягнуто 80000 грн. у відшкодування моральної шкоди. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами \~ \~ \~ \~В силу ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам в сумі 800 грн. На підставі ч. 1 ст.3 Конституції України, ст.ст.153, 233, 2371 КЗпП України, ст.ст.23 ЦК України,

Outcome: partial