Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 12.07.2014 між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 08.01.2020 було розірвано. У шлюбі з відповідачем в них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Вказує, що приблизно з квітня 2017 року по 05 січня 2019 року спільне життя з відповідачем зіпсувалося через вживання останнім спиртних напоїв, ведення розгульного способу життя, отримання відповідачем мінливого нестабільного доходу, який він витрачав виключно на себе, відсутність з його боку уваги до сім`ї. Крім того, позивач зазначає, що відповідач є громадянином російської федерації та користуючись тим, що позивач проживала разом з ним в м. Невиномиськ Ставропольського краю рф, усіляко забороняв позивачу спілкуватися з родичами, які проживали на території України, всіляко принижував, спричиняв тілесні ушкодження, чинив фізичний та психологічний тиск, в зв`язку з чим позивач зверталася до правоохоронних органів рф. З червня 2018 року відповідач перестав дбати про сім`ю, участі у вихованні дитини не приймає, не виконував жодних із обов`язків, покладених на нього законом як на подружжя. За таких умов позивач 05.01.2019 разом із донькою покинула відповідача та до 15.01.2019 проживала у своїх знайомих в м. Москва, а 17.01.2019 переїхала на постійне місце проживання до своєї матері в смт Вороновиця Вінницького району Вінницької області, де і мешкає по теперішній час. Позивач вказує, що з 05.01.2019 відповідач жодного разу не поцікавився життям доньки, не допомагав, не утримував їх, зв`язок із сім`єю не підтримує до цих пір. З моменту проживання порізно, вона повністю віддає дитині свою любов і турботу, опікується її інтересами та потребами, піклується про неї, займається її вихованням, слідкує за станом здоров`ям, велику увагу приділяє її розвитку. Так, рішенням комісії з питань захисту прав дитини Вінницької РДА за № 35 від 27.02.2019 вирішено визначити місце проживання дитини [PERSON] разом з матір`ю. Згідно довідки навчального закладу, на даний час дитина навчається в 2-В класі КЗ «Вороновицький ліцей Вороновицької селищної ради», безпосередню участь у навчанні якої приймає виключно мати, батько навчанням не цікавиться, збори не відвідує, з вчителями не спілкується. Відповідно до характеристики, дитина навчається в даній школі із 2021 року, має хороший фізичний та розумовий розвиток, має високий рівень навчальних досягнень з усіх предметів, активно бере участь у заняттях та зарекомендувала себе як відповідальний та стараний здобувач освіти. Також дитина навчається у дитячій школі мистецтв Вороновицької селищної ради за навчальними дисциплінами: клас хорового співу, скрипки та танцю, де має високі досягнення та зарекомендувала себе як вихована, працездатна та дуже відповідальна. Активна участь [PERSON] в олімпіадах та конкурсах також підтверджується дипломами та грамотами. Зазначає, що нею, як матір`ю, створено для дитини всі необхідні умови для проживання та розвитку. З 2020 року по даний час позивач працює в ДОНУ ім. В. Стуса, з 03.10.2022 на посаді провідного фахівця навчального відділу, де зарекомендувала себе як відповідальна та дисциплінована співробітниця, що підтверджується довідкою та характеристикою за місцем роботи. Має стабільний дохід, однак в теперішній час перебуває у відпустці по вагітності та пологам. Стан її здоров`я відмінний, шкідливих звичок не має, на обліках в нарколога та психіатра не перебуває, що підтверджується відповідними довідками. За місцем проживання характеризується позитивно. В свою чергу, позивач вказує, що батько дитини [PERSON] самоусунувся від виховання дитини, жодним чином не цікавиться її розвитком та досягненнями, не приділяє їй належної батьківської любові та уваги, не відвідує шкільні та позашкільні заходи, спілкуватись із донькою не бажає. Позивач наголошує, що жодним чином не перешкоджала спілкуванню відповідача з дитиною та така поведінка це виключна позиція батька. На даний час вона єдина, хто дбає про здоров`я та розвиток дитини. Будь-яке спілкування з відповідачем для вирішення необхідних питань стосовно доньки, в яких обов`язкова участь батька, остаточно припинені після того як вони виїхали в Україну та стали для позивача фактично неможливими. Позивач вказує, що все вищевказане призводить до негативних наслідків насамперед для доньки, оскільки відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, виховання, підготовку до самостійного життя, що негативно впливає на фізичний та психологічний розвиток доньки як складову виховання. Крім того, оскільки добровільно матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини відповідач не надає, не бере участі у вихованні дитини та не цікавиться її здоров`ям та розвитком, позивач звертається з вимогами про стягнення з відповідача аліментів, оскільки самостійно їй фінансово важко утримувати доньку. В той же час відповідач є працездатною особою, має задовільний стан здоров`я, інших осіб на його утриманні не перебуває, тому вважається, що він має змогу на утримання своєї доньки. За вказаних обставин позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON] та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) на місяць, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подання позовної заяви, і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 10.04.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, зобов`язано Службу у справах дітей Вороновицької селищної ради, як орган опіки та піклування, надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору в частині позбавлення батьківських прав(а.с. 34). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 08.05.2023 закрито підготовче провадження в справі та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 51). Позивач в судове засідання не з`явилася, однак надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її та її представника відсутність, зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, в разі неявки відповідача винести заочне рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином і в установленому законом порядку повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, згідно положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до наданих позивачем відомостей про його зареєстроване місце проживання, відповідач проживає на території російської федерації та станом на 27.06.2003 його зареєстрованим місцем проживання було м. Невинномиськ, російська федерація (а.с. 13 зі звороту). Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України. 24 лютого 2022 року о 12 год. 12 хв. Міністерство закордонних справ України опублікувало офіційну заяву щодо розриву дипломатичних відносин з російською федерацією, зазначивши, що Президент України підтримав пропозицію Міністерства закордонних справ України про розрив дипломатичних відносин України з російською федерацією, у зв`язку з чим МЗС України розпочало процедуру розриву дипломатичних відносин відповідно до норм міжнародного права. Наведене унеможливлює надсилання відповідачу процесуальних документів, здійснення судових викликів та повідомлень через дипломатичні канали у відповідності до норм міжнародного права. Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідача [PERSON] до суду не надходив. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служби у справах дітей Вороновицької селищної ради до суду також не з`явилася, попередньо надіслала до суду заяву, згідно якої просила розглядати справу без участі представника третьої особи. Зазначила, що підтримує наданий висновок органу опіки та піклування. Положеннями ч. 3 ст. 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно з п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що судовий розгляд справи можливо провести без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12.02.2015 відділом запису актів цивільного стану управління запису актів цивільного стану Ставропольського краю по місту Невинномиськ, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 17 - 18). Згідно копій медичних довідок КНП ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР» від 24.02.2023, КНП «ВОКПЛ ім. академіка О.І. Ющенка ВОР» від 01.03.2023, позивач [PERSON] на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває (а.с. 7 зі звороту, 8). Відповідно до копії довідки КНП «ЦПМСД» Вороновицької селищної ради від 23.12.2022, [PERSON] , [INFO] , знаходиться під наглядом лікаря з січня 2019 року, у лікуванні та обстеженні дитини приймає участь тільки її мама, яка виконує всі призначення лікаря, консультує дитину у суміжних спеціалістів. Батько участі у вихованні і лікуванні дитини не приймає (а.с. 8 зі звороту). Згідно копії довідки від 17.02.2023 № 0039, а також характеристики Донецького національного університету імені Василя Стуса, позивач [PERSON] з 16.01.2020 дійсно працює в Донецькому національному університеті імені Василя Стуса. З 03.10.2022 її переведено на посаду провідного фахівця навчального відділу, де зарекомендувала себе як відповідальна та дисциплінована співробітниця (а.с. 9, 16 зі звороту). Відповідно до копії довідки № 08 від 27.02.2023 та характеристики Дитячої школи мистецтв Вороновицької селищної ради, [PERSON] навчається у дитячій школі мистецтв за навчальними дисциплінами: клас хорового співу, скрипки та танцю. Має хороші музичні здібності, на уроках завжди активна, зібрана, старанна та творча. Добре сприймає програмний матеріал, швидко опановуючи його. Свідомо реагує на зауваження та вказівки викладача. На заняття завжди приходить підготовлена з виконаним домашнім завданням. Вихованням дитини займається мати [PERSON] . Батько участі у навчанні дитини не бере. Всю комунікацію по освітньому процесу заклад проводить з матір`ю (а.с. 9 зі звороту, 19 зі звороту). Згідно копій довідок про доходи, виданих Донецьким національним університетом імені Василя Стуса від 03.03.2023 № 53/15-1 та від 06.03.2023 № 56/15-1, позивач [PERSON] отримує відповідну заробітну плату за основним місцем роботи (а.с. 10, 10 зі звороту). Згідно копії довідки-характеристики Вороновицької селищної ради Вінницького району від 21.02.2023, позивач [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , виховує доньку, яка проживає разом з матір`ю і знаходиться на її утриманні. Скарг від сусідів та жителів селища до Вороновицької селищної ради не надходило, в порушенні громадського порядку не була помічена (а.с. 11). Рішенням комісії з питань захисту прав дитини при Вінницькій районній державній адміністрації Вінницького району Вінницької області № 35 від 27.02.2019 визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] за її адресою (а.с. 12 зі звороту). Відповідно до копій письмових свідчень [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] засвідчених секретарем виконавчого комітету Н. Мороз від 10.03.2023, 13.03.2023, 09.03.2023, останні зазначили, що [PERSON] проживає з дитиною [PERSON] за однією адресою, батька дитини вони жодного разу не бачили. Матір виховує дитину самостійно (а.с. 11 зі звороту - 12, 14, 16). Відповідно до копії рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 08.01.2020, справа № 128/1240/19, шлюб між сторонами розірвано (а.с. 14 зі звороту - 15). [PERSON] , [INFO] було видано посвідчення на повернення в Україну серії [NUMBER] (а.с. 18 зі звороту - 19). Відповідно до копії довідки Комунального закладу «Вороновицький ліцей» Вороновицької селищної ради від 16.02.2023 № 40/01-30, [PERSON] дійсно навчається у Комунальному закладі «Вороновицький ліцей» в 2-В класі. Вихованням дитини займається мати [PERSON] . Батько учениці не бере участі у вихованні доньки, батьківські збори не відвідує. З вчителями батько не спілкується. З класним керівником зв`язку не має (а.с. 20). Відповідно до копії характеристики Комунального закладу «Вороновицький ліцей» Вороновицької селищної ради від 16.02.2023 № 39/-01-30, [PERSON] навчається в даній школі з 2021 року. Має хороший фізичний і розумовий розвиток, має високий рівень навчальних досягнень з усіх предметів. Відповідально виконує завдання і дотримується зобов`язань. Активно бере участь у заняттях, виявляє велику ініціативу і самостійність, є працьовитою і витривалою в шляху до мети. Під час дистанційного навчання зарекомендувала себе як відповідальний, старанний, працьовитий здобувач освіти (а.с. 21 зі звороту). [PERSON] є переможницею всеукраїнських конкурсів та отримувала відповідні дипломи і подяку (а.с. 22 - 25). Згідно копії довідки про реєстрацію особи громадянином України, виданої Посольством України в російській федерації від 14.01.2019 № 6111/536-14, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована громадянкою України (а.с. 21). Згідно копії акта обстеження умов проживання від 06.03.2023, за адресою: [ADDRESS] проживають позивач [PERSON] , (мати) та [PERSON] (дочка). Комісією установлено, що житлово-побутові умови проживання придатні для проживання малолітньої дитини. Створено усі належні умови для всебічного розвитку та виховання дитини. Мати сама виховує доньку, відповідально виконує свої батьківські обов`язки (а.с. 25 зі звороту - 26). З висновку органу опіки та піклування Вороновицької селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Вороновицької селищної ради № 257 від 17.05.2023, встановлено, що батько [PERSON] перестав дбати про сім`ю, участі у вихованні дитини не приймав, матеріальної допомоги на утримання доньки не надавав. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Вороновицької селищної ради вважає доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , місце проживання зареєстровано [ADDRESS] російської федерації, відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 58 - 59). Оцінивши докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами. Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Положеннями ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, та в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім враховані права батьків. Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Положеннями ст. 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «С.С. проти Словенії» дійшов висновку, що оскільки розуміння потреб дитини було обмеженим, а також не існувало емоційного зв`язку між матір`ю та дитиною, позбавлення батьківських прав у такому випадку відповідало конвенційним гарантіям, оскільки інтерес дитини до забезпечення постійного догляду та емоційної стабільності перевищив інтерес матері у збереженні правових зв`язків з дитиною. В справі «Суур проти Естонії» Європейський суд з прав людини також дійшов висновку про відповідність інтересам дитини позбавлення батька батьківських прав щодо неї в зв`язку з втратою контакту з дитиною, а примушування дитини до спілкування могло б бути контрпродуктивним. Суд враховує, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, зокрема не бере участі у вихованні та утриманні дитини, її лікуванні, не цікавився життям доньки, не підтримує зв`язку з нею, жодним чином не цікавиться її навчанням, розвитком та досягненнями, не приділяє їй належної батьківської любові та уваги, не відвідує шкільні та позашкільні заходи. В даній справі відповідач до судового засідання взагалі не з`явився, проти позову не заперечував, обставин, викладених у позовній заяві, не спростував. Суд також бере до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Тому суд приходить до висновку, що існують достатні підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON] та такий захід відповідатиме якнайкращим інтересам дитини. Також суд звертає увагу, що згідно з ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, внаслідок чого суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно з ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти), відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи наявні обставини справи, та перш за все інтереси дитини, її право на належний рівень життя, суд вважає заявлений позивачем розмір аліментів в розмірі 1/4 частки від усіх доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, обґрунтованим та таким, що відповідає ст. 182 СК України, а тому такі вимоги позивача підлягають до задоволення. Підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину в судовому засіданні не встановлено. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне з метою забезпечення інтересів дитини, допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, оскільки судом задоволено позовні вимоги, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав в сумі 858, 88 грн гривень (а.с. 29 зі звороту) та згідно з вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України,з відповідачана користь держави слід стягнутисудові витрати, а саме судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів, від сплати якого звільнено позивача, в розмірі 1 073, 60 грн. Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved