Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-26 00:00:00

У липні 2022 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просить суд у порядку поділу майна подружжя визнати за нею право власності на частину житлового будинку, загальною площею 158,8 кв.м, житловою площею 89,2 кв.м, що розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування вимог зазначається про те, що 31 серпня 2001 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Броварського міського управління юстиції Київської області, зареєстровано шлюб між сторонами. Від спільного подружнього життя у них народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2019 року, що набрало законної сили 14 березня 2019 року, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . За час перебування у шлюбі сторонами набуто спільне нерухоме майно, а саме будинок [ADDRESS] , загальною площею 158,8 кв.м, житловою - 89,2 кв.м. З підстав поділу майна подружжя позивач звернулася до суду. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 липня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 лютого 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, дав пояснення аналогічні фабулі позовної заяви, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. Причини неявки суду не повідомлені. Будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, відповідач правом подати відзив на позовну заяву не скористався. Згідно із статтею 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи й ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що сторони у справі перебували у шлюбі, зареєстрованому 31 серпня 2001 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Броварського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 351. Від спільного подружнього життя у них народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2019 року, що набрало законної сили 14 березня 2019 року, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 31 серпня 2001 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Броварського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 351. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 11 жовтня 2022 року вбачається, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності б/н від 26 серпня 2008 року, виданого виконавчим комітетом Броварської міської ради Київської області є власником житлового будинку [ADDRESS] , дата внесення запису про реєстрацію права власності: 26 серпня 2008 року, номер запису: 6423 в книзі: 93, реєстраційний номер майна: 24468759. Відповідно до інвентаризаційної справи на будинок [ADDRESS] , загальна площа будинку становить 158,8 кв.м, житлова - 89,2 кв.м. На час оформлення інвентаризаційної справи 29 січня 2008 року спірний житловий будинок значився як самочинно побудований на підставі рішення № 258 від 27 травня 2008 року. Згідно з даними, зазначеними в інвентаризаційній справі рік побудови житлового будинку - 2007-2008 роки. Підставою для реєстрації права власності на будинок стало свідоцтво про право власності від 26 серпня 2008 року, видане Виконкомом Броварської міської ради Київської області. Із комплексного аналізу Цивільного кодексу України, законів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», «Про основи містобудування», «Про регулювання містобудівної діяльності» випливає, що особа стає власником новоствореного об`єкта нерухомості після завершення його будівництва, прийняття нерухомого майна до експлуатації та державної реєстрації. Таким чином, право власності на новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільних прав виникає з моменту державної реєстрації права. Житловий будинок [ADDRESS] є нерухомим майном (об`єктом цивільних прав), набутий у період перебування у шлюбі, отже підлягає поділу у спосіб, заявлений позивачем. Відповідно до частини першої статті 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 60 СК України встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Частинами першою та другою статті 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Частиною першою статті 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Оцінюючи в сукупності всі докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимоги та їх задоволення. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі - 4 845 грн. 57 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved