Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-26 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась з позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , за якою просить визнати договір купівлі-продажу металевого гаражу, якій розташований на прибудинковій території будинку [ADDRESS] , який був вчинений між [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , недійсним; та витребувати з незаконного володіння [PERSON] металевий гараж, який розташований на території будинку [ADDRESS] , посилаючись на таке. Батькові позивача [PERSON] за життя, належала квартира [ADDRESS] , яку він заповідав, в рівних частках [PERSON] та [PERSON] , його дружині. Батькові позивача [PERSON] належав металевий гараж, який розташований на прибудинковій території будинку [ADDRESS] . Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 03 серпня 2022 року було встановлено, що металевий гараж, який розташований на прибудинковій території будинку [ADDRESS] належав, як об`єкт рухомого майна, на праві власності батькові позивачки [PERSON] , та після його смерті було відчуджено відповідачем [PERSON] на користь [PERSON] за 2300,0 доларів США, що підтверджується копією розписки від 16.11.2018 року. Металевий гараж, якій належав батькові позивача, є рухомим майном і тому є спадковим майном і [PERSON] не мала права його продавати без згоди [PERSON] . Свідоцтво про право власності на металевий гараж, як на спадкове майно, не видавалося ані позивачу, ані [PERSON] , що також встановлено рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 03 серпня 2022 року. Оскільки [PERSON] володіє металевим гаражем, який розташований на прибудинковій території будинку [ADDRESS] без правової підстави, то це майно, а саме гараж, повинно бути витребувано з його володіння. 03 січня 2023 представник відповідача [PERSON] адвокат Цвігун А.В. подав до суду відзив, в якому категорично не погодився з позовною заявою та викладеними у ній обставинами. 16 листопада 2018 року [PERSON] придбав у [PERSON] гараж металевої конструкції, який розташований по [ADDRESS] , встановлений нею за договором №1289 від 27.04.2013 року. На підтвердження передачі грошових коштів [PERSON] була складена відповідна розписка. В подальшому 27 листопада 2018 року [PERSON] було укладено договір про надання послуг з прибирання прилеглої до тимчасової конструкції (гаражу) території з КП «ЖКС «Черьомушки», площа гаражу складає 20 м.кв. За надання послуг за зазначеним договором відповідач сплачує кошти з моменту його укладення і по теперішній час Таким чином, відповідач на підставі відплатного договору (купівлі-продажу) 16 листопдаа 2018 року набув у власність металеву конструкцію - гараж, що розташований біля будинку [ADDRESS] , площею 20 кв.м., та з ним відповідною обслуговуючою організацією за відповідних правових підстав було укладено договір на прибирання території навколо нього. Вказані обставини щодо набуття [PERSON] спірного гаражу були відомі позивачу, яка є власником частки квартири у будинку [ADDRESS] , тобто сусідкою відповідача [PERSON] . Так, як зазначає позивач у позовній заяві їй на праві власності належить частка квартири [ADDRESS] . Окрім того, відповідно до рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 03 серпня 2022 року по справі №521/4611/21 позов позивача у вказаній справі був мотивований тим, що позивач є користувачем спірного металевого гаражу на підставі договору №2142 про надання послуг з прибирання прилеглої території до тимчасової конструкції (гаражу) від 15.06.2016 року. Таким чином, позивач вказувала про «нібито» користування спірним гаражем, однак з 16.11.2018 року та до цього часу власником є відповідач [PERSON] , який використовує з того часу його для зберігання власного автомобіля та особистих речей. Вказані обставини додатково вказують, що позивачу з часу набуття [PERSON] спірного гаражу повинно було бути відомо про вказані обставити. Відповідачі вважають, що позивачем пропущено трирічний строк позовної давності, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову; вказаний спосіб захисту своїх прав є неналежним на думку сторони відповідача; не доведеним стороною позивача факту належності раніше саме спірного гаражу [PERSON] ; позивачем не доведено набуття нею спірного гаражу ані в порядку спадкування за законом, ані іншим чином; поведінка позивача є суперечливою, та вона користується своїми цивільними правами не добросовісно. Представник позивача [PERSON] адвокат Бузова Т.Г. в судовому засіданні просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] адвокат Цвігун А.В. проти позовних вимог заперечував у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась повторно, про дату та час судового засідання була повідомлена належним чином, відзиву на позов не подавала. Судом встановлено, що [PERSON] , належить частина квартири [ADDRESS] на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2018 року. Вказаним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси за [PERSON] було визнано право власності на частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , якій помер [INFO] . Право власності на означену частку квартири зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на реєстрацію права власності від 21 жовтня 2019 року за індексним номером 185484432. Іншим спадкоємцем після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] . Батькові [PERSON] . [PERSON] за життя, належала квартира [ADDRESS] , яку він заповідав, в рівних частках [PERSON] та [PERSON] , його дружині. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 03 серпня 2022 року по справі № 521/4611/21, яке набрало законної сили 06.09.2022 року, було встановлено та визнано сторонами, що на території, прилеглій до будинку за адресою [ADDRESS] , розташований металевий гараж, позначений номером 2142, що також підтверджується фотографіями гаражу. З копії рішення Виконавчого комітету Малиновської районної ради народних депутатів від 05.07.1993 р. № 367 вбачається, що вказаний гараж було встановлено незаконно на прилеглій до вказаного будинку території громадянином [PERSON] , й відповідний гараж підлягав знесенню. З матеріалів спадкової справи, копія якої міститься в матеріалах цивільної справи № 521/12621/17 вбачається, що [INFO] [PERSON] помер, після його смерті за заповітом в рівних частках прийняли спадщину [PERSON] та [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину на спірний гараж не видавалось, договору про поділ спадкового майна між спадкоємцями не укладалось. Відповідно до ст. 1218 ЦК України,\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. При вирішенні спору суд виходив з того, що спірний гараж як тимчасова металева споруда за своєю правовою природою є об`єктом рухомого майна, як об`єкт рухомого майна належав на праві власності [PERSON] , й ввійшов до складу спадщини після його смерті. Також судом встановлено, що спірний гараж було відчужено [PERSON] на користь відповідача [PERSON] за 2300, доларів США, що підтверджується копією розписки від 16.11.2018 року. Відповідно до ч. 4. ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, власником металевого гаражу, розташованого на прилеглій до будинку за адресою [ADDRESS] , був спадкодавець [PERSON] , вказаний гараж увійшов до складу спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 658 ЦК України, право продажу товару за загальним правилом належить його власнику. Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Металевий гараж, який розташований на прибудинковій території будинку [ADDRESS] , та якій належав, за життя батькові позивача [PERSON] , був проданий [PERSON] , яка не була його власником, і без згоди іншого спадкоємця [PERSON] . [PERSON] то договір купівлі-продажу має бути визнаний недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про задоволення позову в цій частині вимог. В частині вимог про витребувати з незаконного володіння [PERSON] металевого гаражу, який розташований на території будинку [ADDRESS] , то суд має в частині цих вимог відмовити, оскільки металевий гараж є спадковим майном [PERSON] та [PERSON] , у яких виникло право на його спадкування, але своїх прав в установленому порядку спадкоємці не оформили. Посилання сторін на те, що 22 квітня 2014 року між [PERSON] та КП «ЖКС «Черьомушки» було укладено договір № 230 про надання послуг з прибирання прилеглої до гаражу території, 15 червня 2016 року між [PERSON] та КП «ЖКС «Черьомушки» було укладено договір № 2142 про надання послуг з прибирання прилеглої до тимчасової конструкції (гаражу) території, 27 листопада 2018 року аналогічний договір за № 3035 було укладено з [PERSON] , 01 вересня 2020 року договір про надання послуг з прибирання прилеглої до гаражу території за № 3048/048 було укладено між [PERSON] та ТОВ «Керуюча компанія «Сервіс плюс», то суд вважає, що укладення вказаних договорів саме по собі не є належним підтвердженням наявності права власності у осіб, що їх уклали, на спірний гараж, оскільки предметом вказаних договорів є лише надання послуг з прибирання відповідної території. Відповідно до ст. 387 ЦК України,\~власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Оскільки позивачем не доведено наявності в неї права власності на спірний гараж, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] мають право на набуття спадщини, але не є власниками гаражу, заявлений віндикаційний позов про витребування вказаного гаражу від відповідача [PERSON] задоволенню не підлягає. Щодо поданої представником [PERSON] заяви про застосування строків позовної давності, то суд не вбачає пропуску строків позовної давності з таких підстав. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Згідно ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового\~строку не зараховується. [PERSON] пред`явила позов до [PERSON] по справі № 521/4611/21 31 березня 2021 року в межах строків позовної давності (розписка, яка була надана в судове засідання, складена 16 листопада 2018 року). Рішення по цій справі ухвалено 03 серпня 2022 року. З позовом по справі № 521/16090/22 [PERSON] звернулася 27 жовтня 2022 року після переривання строків позвоної давності. Крім того, відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені\~статтями 257-259,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього Кодексу,\~продовжуються на\~строк його\~дії. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У зв`язку із частковим задовленням позовних вимог, звільненням позивача від сплати судового збору як інваліда 2 групи, витрати по оплаті судового збору підлягають стягненню в рівних частках з [PERSON] та [PERSON] на користь держави в сумі 1984,80 грн (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири грн 80 коп.). Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Outcome: partial