Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-09 00:00:00

Позивач [PERSON] заявив позов до ПП «Клембівський сервіс», [PERSON] про визнання договору недійсним, як фраудаторного. Вказав, що він є кредитором Приватного підприємства «Клембівський сервіс», одноособовим засновником та директором якого є [PERSON] . Обставини виникнення у ПП «Клембівський сервіс» перед позивачем боргу, його розмір, обізнаність підприємства боржника та його засновника про необхідність повернення, тощо, є встановленими в рамках цивільної справи №153/943/19, розглянутої Ямпільським районним судом Вінницької області за позовом [PERSON] до ПП «Клембівський сервіс», [PERSON] про стягнення боргу в сумі 50000 доларів США, що еквівалентно 1321000 грн. Також, судовим рішенням у вказаній справі, що набуло законної сили, встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини, а саме: Підприємство відповідача було утворено 03.03.2011. Статутний капітал на час утворення підприємства складав 5000 грн. В зв`язку з відсутністю у підприємства коштів та матеріальних активів для здійснення господарської діяльності підприємством відповідача у позивача [PERSON] та гр. [PERSON] було запозичено кошти в сумі 50000, 00 доларів США. Після отримання у позивача в позику коштів, засновником [PERSON] позивач [PERSON] був призначений директором ПП «Клембівський сервіс». Метою отримання підприємством відповідача коштів у позику, було придбання майнових сертифікатів у жителів с. Клембівка (спілка співвласників майнових паїв с. Клембівка). 28 травня 2013 року [PERSON] і [PERSON] з ПП «Клембівський сервіс» було укладено договори позики, яким підтверджено факт надання ними ПП «Клембівський сервіс» коштів в сумі по 25000,00 (двадцять п`ять тисяч) доларів США кожний. В подальшому гр. [PERSON] уступив позивачу право вимоги боргу за договором позики, про що 15 лютого 2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір уступки права вимоги, про що підприємство було повідомлено належним чином та отримано від нього згоду на укладення цього правочину. Отже, кредитором ПП «Клембівський сервіс» за вище зазначеними договорами позики на суму 50000, 00 доларів США є [PERSON] . Згідно умов п.4.1 договорів позики від 28.05.2013, які за своїм змістом є аналогічними, позика надавалась строком не більше 5 років з моменту надання позики Позичальнику та підлягала поверненню за закінченням визначеного сторонами строку або за вимогою Позикодавця. Дані договори також містили іншу умову, а саме п.1.2 визначав, що сторони домовились, що протягом 4 років з моменту укладення даного договору, ПП «Клембівський сервіс» має бути реорганізований у товариство з обмеженою відповідальністю, а кошти, надані позичальником враховані як його внесок до статутного капіталу (частка учасника). Якщо ПП «Клембівський сервіс» не реорганізується у товариство у позичальник не отримає частку в майні (статутному капіталі) реорганізованого підприємства, як його учасник, позика повертається на умовах цього договору. У встановлений договором строк ПП «Клембівський сервіс» позика повернута не була, інші дії, обумовлені договором також вчинені не були. 28.11.2017 позивачем та [PERSON] ПП «Клембівський сервіс» було виставлено вимоги про повернення боргу на загальну суму 50000,00 доларів США, який на день пред`явлення вимоги становив 670875,00 грн. Дані вимоги було отримано на підприємстві 29.11.2017, про що свідчить відповідний запис та печатка підприємства. З 29.11.2017 підприємство «Клембівський сервіс» було достеменно обізнано про необхідність повернення запозичених ним коштів в сумі 50000,0 доларів США. Зазначив, що жодних заперечень відносно існування боргу з боку підприємства та засновника [PERSON] позивачу не надходило. 21.09.2018 засновник [PERSON] офіційно відсторонив [PERSON] з посади директора ПП «Клембівський сервіс» та особисто прийняв керівництво підприємством. В зв`язку з неповерненням ПП «Клембівський сервіс» запозичених коштів, [PERSON] з метою захисту своїх майнових прав звернувся до Ямпільського районного суду з вищезазначеним позовом. Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 12.02.2021, яке залишено в силі постановою Вінницького апеляційного суду від 02.06.2021 позов [PERSON] в частині вимог до ПП «Клембівський сервіс» було задоволено та стягнуто з ПП «Клембівський сервіс» на користь позивача заборгованість згідно договорів позики у сумі 50000,0 доларів США, що еквівалентно 1397775,0 грн за офіційним курсом НБУ на момент ухвалення рішення. Після оскарження ПП «Клембівський сервіс» цих судових рішень до суду касаційної інстанції, ухвалою Касаційного цивільного суду від 20.07.2020, виконання рішення було зупинено до закінчення розгляду справи судом. Постановою Верховного суду від 10.05.2022 правомірність зазначеного рішення у даній справі було підтверджено. В рамках зазначеної справи судами було встановлено та підтверджено факт отримання у позику коштів підприємством та їх неповернення позикодавцям, факт обізнаності відповідача, як засновником та керівником підприємства про виставлену позивачем вимогу щодо повернення запозичених коштів. Вказані обставини про наявність боргу, повідомлення про необхідність їх повернення, тощо, є встановленим та не підлягають доказуванню. При цьому, на час виставлення позивачем вимоги щодо погашення боргу, у власності ПП «Клембівський сервіс» перебували об`єкти нерухомості, набуття у власність яких відбулось за рахунок майнових сертифікатів, придбаних за запозичені у позивача коштів, а саме: Нежитлове приміщення (корівник з прибудовами) загальною площею 952,5 кв.м, що розташовано за адресою [ADDRESS]; Нежитлове приміщення склад) загальною площею 54 9,2 кв.м, що розташовано за адресою [ADDRESS] ; Нежитлове приміщення (телятник з прибудовами) загальною площею 781,4 кв.м, що розташовано за адресою [ADDRESS] . Проте, 20 вересня 2018 року [PERSON] як власником та засновником підприємства, було прийнято рішення наступного змісту: вирішено виділити із статутного капіталу майно, а саме нежитлове приміщення (телятник з прибудовами) загальною площею 781,1 кв.м., що розташований за адресою [ADDRESS] та на нежитлове приміщення (склад) загальною площею 549,2 кв.м, що розташований за адресою [ADDRESS] , та передати його [PERSON] на підставі акту приймання- передачі. З копії акта прийому-передачі нерухомого майна від 20 вересня 2018 року вбачається, що ПП «Клембівський сервіс» в особі засновника [PERSON] виділив нерухоме майно із частки статутного капіталу, а саме нежитлове приміщення (телятник з прибудовами) загальною площею 781,1 кв.м., що розташований за адресою [ADDRESS] та на нежитлове приміщення (склад) загальною площею 54 9,2 кв.м, що розташований за адресою [ADDRESS] , та передав його фізичній особі [PERSON] . За даними акта приймання-передачі [PERSON] від імені підприємства собі було передано два об`єкти нерухомого майна: нежитлове приміщення (склад) загальною площею 549,2 кв.м., що розташовано за адресою [ADDRESS] ; номер запису про право власності 5450993; нежитлове приміщення (телятник з прибудовами) загальною площею 781,1 кв.м, що розташовано за адресою [ADDRESS] ; номер запису про право власності 5451147. 21.09.2018 на підставі вище зазначених Акту прийому-передачі нерухомого майна та Рішення засновника ПП «Клембівський сервіс» [PERSON] від 20.09.2018 за ним, як фізичною особою, було зареєстровано право власності на вищезазначені об`єкти нерухомого майна, про що державним реєстратором Костаревичем А. В. Центру надання адміністративних послуг Ямпільської міської ради було здійснено державну реєстрацію та внесено відповідний запис у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Юридичною особою ПП «Клембівськи сервіс» в особі засновника [PERSON] собі, як громадянину [PERSON] , на безоплатній основі, без відповідних правових підстав, було передано об`єкти нерухомого майна, оціночна вартість яких станом на час відчуження майна становила 249895,00 грн, що приблизно дорівнювало 30000,0 доларів США. Укладення [PERSON] акту приймання-передачі щодо виведення активів підприємства не було обумовлено жодними об`єктивними причинами, окрім унеможливлення виконання юридичною особою зобов`язань по погашенню боргу, який існує у підприємства відповідача перед позивачем, та про який [PERSON] достеменно відомо, як засновнику та керівнику цього підприємства. Позивач обгрунтовано стверджує, що [PERSON] , як засновник ПП «Клембівський сервіс», укладаючи в своїх інтересах Акт приймання-передачі нерухомого майна, вчинив юридичні дії, спрямовані на мінімізацію активів юридичної особи - боржника, діяв очевидно недобросовісно та зловжив правами, оскільки вчинив оспорюваний договір, який порушує майнові інтереси кредитора і направлені на недопущення звернення стягнення на майно боржника, а отже «вжив право на зло».При цьому, позивач обґрунтовано стверджує, що у підприємства відповідача відсутні інші ліквідні активи в належному розмірі, які належать відповідачу на праві власності, за рахунок яких може бути виконано рішення суду у справі №1543/943/19 щодо стягнення боргу в сумі 50000, 00 доларів США, який на даний час існує у відповідача перед позивачем. Саме існування судового рішення про стягнення боргу, правомірність якого підтверджено і дія якого відновлена 10.05.2022 постановою Верховного Суду, надає позивачу право звернутися до суду з даним позовом. Отже, способом захисту позивачем своїх прав для забезпечення можливості виконання рішення суду щодо стягнення боргу, є оспорювання (визнання недійсним, як фраудаторного, Акту приймання-передачі нерухомого майна від 20.09.2018, за яким відбулось набуття [PERSON] як фізичною особою, права власності на це майно та заявлення перед судом вимоги про скасування державної реєстрації права власності за [PERSON] вищезазначених об`єктів нерухомості та відновлення державної реєстрації права власності на це майно за ПП «Клембівський сервіс». Позивач, не будучи стороною оспорюваного акту приймання-передачі, вказує, що він є заінтересованою особою в розумінні ч. 3 ст. 215 ЦК України, оскільки є кредитором боржника ПП «Клембівський сервіс». Позивач зазначає, що Акт приймання передачі нерухомого майна від 20 вересня 2018 року, укладений одноособово [PERSON] від імені ПП «Клембівський сервіс» в своїх інтересах має всі ознаки фраудаторного правочину, а саме: даний акт приймання-передачі укладено боржником в період існування непогашеного за договорами позики боргу. перед позивачем в сумі 50000,00 доларів США, строк погашення якого настав та в період після отримання вимоги щодо його погашення. Окрім цього, за даним актом приймання-передачі ПП «Клембівський сервіс» було передано ліквідне, вартісне майно, що зареєстровано за підприємством на праві власності, отже, може бути об`єктом погашення боргу. Акт приймання-передачі нерухомого майна, укладено [PERSON] від імені підприємства, як засновником, в своїх інтересах - як фізичної особи. Тобто, даний акт укладено одноособово. Перехід права власності на майно від підприємства до фізичної особи відбувся на безоплатній основі. Окрім цього, вважає, що також існують додаткові обставини, які є самостійним підставами для визнання Акту приймання-передачі нерухомого майна недійсним, а саме: як зазначалось вище, Акт приймання-передачі від 20.09.2018, на підставі якого відбулось відчуження майна та здійснено державну реєстрацію права власності за новим власником, не був посвідчений нотаріально. Позивач стверджує, що Державна реєстрація права власності за [PERSON] відбулась без дотримання вимог ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та з порушенням вимог Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25 грудня 2015 року в редакції, чинній на час вчинення такої реєстрації. Оспорюваний Акт прийому-передачі нерухомого майна, який був підписаний однією особою від обох сторін та який став підставою перереєстрації права власності за [PERSON] на два об`єкти нерухомого майна, не був нотаріально посвідчений. При цьому, аналіз норм Порядку дає підстави для твердження, що можливості підтвердження переходу права власності між двома особами виключно актом приймання-передачі, підписи на якому не посвідчені нотаріально, зазначений Порядок також не передбачає. Як вбачається з документів, які стали підставою для здійснення державної реєстрації права власності за відповідачем [PERSON] , а саме, рішення власника від 20.09.2018 року та Акту прийому-передачі нерухомого майна від 20.09.2018 року, останні містять наступну аргументацію «виділити із статутного капіталу нерухоме майно, нежитлові приміщення...». Тобто, в даному випадку, перереєстрація права власності мала відбутись в наслідок виділення підприємством майна його засновнику, як внесок до статутного капіталу. Проте, системний аналіз вище зазначених норм ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та положення Порядку не містять таких підстав для перереєстрації права власності за новим власником, як то «виділення зі статутного капіталу...». Позивач вважає, що укладаючи 20.09.2018 Акт приймання-передачі нерухомого майна від імені свого підприємства в своїх інтересах, [PERSON] діяв очевидно недобросовісно та неправомірно та мав на меті одну ціль - уникнення сплати боргу та можливого виконання судового рішення. А відтак, зазначений Акт приймання- передачі підлягає визнанню недійсним на підставі загальних засад цивільного законодавства, а саме, ч.б ст.3 та ч.3 ст.13 ЦК України. Вважаючи свої права порушеними, позивач просить суд визнати акт приймання-передачі нерухомого майна від 20 вересня 2018 року, укладений між ПП «Клембівський сервіс» та [PERSON] недійсним, як фраудаторним, в зв`язку з чим скасувати державну реєстрацію права власності за [PERSON] на: нежитлове приміщення (склад) загальною площею 549,2 кв.м, що розташовано за адресою [ADDRESS] ; номер запису про право власності 5450993 та нежитлове приміщення (телятник з прибудовами) загальною площею 781,4 кв.м, що розташовано за адресою [ADDRESS] ; номер запису про право власності 5451147 та відновити державну реєстрацію права власності на вказане майно за Приватним підприємством «Клембівський сервіс». Представник позивача [PERSON] - адвокат Левицька-Корчун В.І., яка діє на підставі ордеру серії АВ №1049226 від 10.10.2022 позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Вказала, що позивач [PERSON] є кредитором ПП «Клембівський сервіс» за договором позики, який був вчинений у 2013 році, де [PERSON] та [PERSON] 28.05.2013 було укладено договір про надання ПП «Клембівський сервіс» по 25000 доларів США. Пізніше [PERSON] став єдиним кредитором, відповідно до п. 4.1 договору позики від 28.05.2013. 28.11.2017 позивачем та [PERSON] було направлено вимогу про повернення 50000 доларів США. Зазначила, що рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 12.02.2021 позов [PERSON] було задоволено в частині вимог до ПП «Клембівський сервіс та стягнуто з ПП «Клембівський сервіс» на користь [PERSON] заборгованість згідно договору позики у сумі 50000 доларів США. Постановою Верховного суду було підтверджено правомірність рішення, а саме факт отримання у позику коштів ПП «Клембівський сервіс» та їх неповернення позикодавцем, факт обізнаності [PERSON] , як засновником та керівником підприємства про виставлену позивачем вимогу щодо повернення запозичених коштів. Також вказала, що у [PERSON] було три об`єкта нерухомого майна. 20.09.2018 було прийнято рішення про безоплатну передачу майна від ПП «Клембівський сервіс» до [PERSON] . Зазначила, що [PERSON] обґрунтовано стверджує, що відповідачі уклали цей Акт прийому-передачі від 20.09.2018, аби уникнути стягнення за рішенням суду. Пояснила, що майно передавалося на безоплатній основі і має ознаки фраудаторного. Вказана передача нерухомого майна є недійсною. Фактично Акт прийому-передачі не був нотаріально посвідчений. Вказала, що як вбачається з документів, які стали підставою для здійснення державної реєстрації права власності за відповідачем [PERSON] , а саме, рішення власника від 20.09.2018 та Акту прийому-передачі нерухомого майна від 20.09.2018, останні містять наступну аргументацію «виділити із статутного капіталу нерухоме майно, нежитлові приміщення...». Тобто, перереєстрація права власності мала відбутись в наслідок виділення підприємством майна його засновнику, як внесок до статутного капіталу. Також зазначила, що позивач вважає, що укладаючи 20.09.2018 Акт приймання-передачі нерухомого майна від імені свого підприємства в своїх інтересах, [PERSON] діяв очевидно недобросовісно та неправомірно та мав на меті одну ціль - уникнення сплати боргу та можливого виконання судового рішення. А відтак, зазначений Акт приймання-передачі підлягає визнанню недійсним на підставі загальних засад цивільного законодавства. Вказала, що об`єкти нерухомості, право власності на які [PERSON] зареєстрував за собою та які належали ПП «Клембівський сервіс» ніколи не входили до складу статутного капіталу та не передавались [PERSON] , як засновником, як внесок до статутного капіталу ПП «Клембівський сервіс», а по своїй юридичній природі є майном підприємства, набутим у власність у 2014 році шляхом виділення його за рахунок майнових сертифікатів, придбаних у жителів с. Клембівка. Відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження зворотнього. Вказала, що за ПП «Клембівський сервіс» іншого майна не було. До вересня 2018 року обов`язки директора ПП «Клембівський сервіс» виконував [PERSON] . Представник відповідача [PERSON] - адвокат Заболотна Г.В., яка діє на підставі ордеру серії АВ №1055887 від 12.12.2022 позовні вимоги не визнала. Вказала, що майнові сертифікати придбали за кошти засновника на суму 680000 гривень. [PERSON] прийняв ПП «Клембівський сервіс» з майном, яке вже було придбане. В подальшому [PERSON] вкладав кошти у підприємство і мав право вивести своє майно. Вказала, що у [PERSON] , не було умислу у зменшенні активів, оскільки заданими державного реєстру речових прав за ПП «Клембівський сервіс» рахується нерухоме майно, а також рухоме майно, за рахунок якого можу бути виконане судове рішення. В матеріалах справи відсутні докази неплатоспроможності ПП «Клембівський сервіс», а навпаки є докази наявності іншого майна. Зазначила, що вони надали письмові угоди, про те, що 01.04.2017 [PERSON] передав свої кошти. Про позику стало відомо лише під час розгляду цивільної справи. В період перебування директором ПП «Клембівський сервіс» [PERSON] були укладені інші договори, за якими було реалізоване ліквідне вартісне майно, а саме транспортні засоби та майнові сертифікати на загальну суму 522270,6 грн. Дане майно було продане в період існування позики та в період після отримання вимоги, щодо її повернення. Щодо твердження позивача, зазначила, що оспорюваний акт приймання - передачі нерухомого майна укладено одноособово не відповідає дійсності, оскільки даний акт є двостороннім, так як укладений між ПП «Клембівський сервіс» та [PERSON] . Щодо переходу права власності на безоплатній основі, вказала, що установчими документами підприємства передбачено передача майна засновнику за рахунок статутного капіталу. За рішенням засновника [PERSON] було вирішено виділити із статутного капіталу нерухоме майно, балансова вартість якого, складала згідного акту приймання-передачі від 10.01.2014 50658 грн., на цю суму зменшено статутний капітал підприємства, а відтак передача майна була платна. По вказаному факту, Могилів-Подільським ГУ ДПС у Вінницькій області було проведено перевірку даної операції на відповідність її податковому законодавству, за заявою [PERSON] . Просила в задоволенні позову відмовити повністю. Відповідач [PERSON] підтримав пояснення свого представника. Представник відповідача ПП «Клембівський сервіс» - адвокат Степанова О.В., яка діє на підставі виписки з ЄДРЮО від 05.10.2021, підтримала пояснення представника відповідача [PERSON] . Вказала, що позов не обґрунтований. Позивач [PERSON] не надав доказів, що у ПП «Клембівський сервіс» є маса майна, за рахунок якого може бути погашено борг. З 2013 року [PERSON] було продано майна майже на 600000 гривень, де чітко видно, що гроші від продажу майна в підприємство не повернуті. Вказала, що у підприємстві є інше майно, за рахунок якого може бути стягнено борг. Також зазначила, що виконавчий документ вони не отримували. Майно у ПП «Клембівський сервіс» є. Крім цього, вказала, що жодним чином не доведено, що [PERSON] виводив активи з метою невиконання договору позики. Набуття права власності на майно відбувалося відповідно до законодавства. Активи не виводилися із підприємства. [PERSON] було продане рухоме майно підприємства ПП «Клембівський сервіс». Позивачем не доведено, що рішення вплинуло на права [PERSON] . Підприємство не є банкрутом. Вказаний договір позики мав місце до відкриття провадження у 2018 році. Просила в задоволенні позову відмовити повністю. 19.12.2022 за вх..№6962 представник ПП «Клембівський сервіс» Степанова О.В. подала відзив. Зазначила, що позивач [PERSON] жодним чином не довів і не надав належних і допустимих доказів щодо порушення його права на приватну власність. Відповідно до даних Державного реєстру речових прав нерухоме майно було зареєстроване на праві приватної власності за ПП «Клембівський сервіс» на підставі рішення зборів Ревізійної комісії Спілки та Ради Спілки про виділення майна бувшого КСП «Клембівка» в натурі ПП «Клембівський сервіс». Комісія в складі представників спілки та директора ПП «Клембівський сервіс» 10 січня 2014 року виділили в натурі майна на суму 552374,00 грн. Майно було виділене в натурі на суму придбаних майнових сертифікатів у власників майнових паїв в період з січня 2012 року по квітень 2013 року. Всього було придбано майнових сертифікатів на суму 908977грн. Виділено в натурі на суму 552374 грн. Не виділених в натурі майнових сертифікатів залишилось на суму 356703 грн., які зараховані на баланс підприємства, згідно договорів купівлі-продажу. В квітні 2014 року нерухоме майно, яке зазначене в акті прийманя-передачі від 10.01.2014 було зареєстроване в Реєстрі речових прав. Підставою реєстрації стало Рішенні засновника від 20.09.2018 та акт приймання - передачі нерухомого майна. ПП «Клембівський сервіс», код ЄДРПОУ 37467026 за даними Єдиного державного реєстру зареєстроване 03.03.201 як новостворене підприємство одним засновником, розмір статутного капіталу 5000,00 грн. З моменту створення підприємства самостійно виконував обов`язки директора підприємства [PERSON] і був єдиним підписантом від імені підприємства ( реєстраційний запис №1173 102 0000 000456). ПП «Клембівський сервіс» є приватним підприємством згідно зі ст. 113 Господарського кодексу України, створене і діє виключно на основі приватної власності одного засновника [PERSON] , за його власним рішенням. Для його створення [PERSON] розробив і затвердив Статут підприємства, яким визначив мету і предмет господарської діяльності,склад і компетенцію його органів управління, порядок прийняття ним рішення, прядок формування майна, розподіл прибутків і збитків, умови його реорганізації та ліквідації. Законодавство не містить будь-яких обмежень щодо розміру статутного фонду приватного підприємства. Під час формування статутного фонду приватного підприємства слід виходити лише з принципу «достатності для здійснення господарської діяльності». Майно підприємства становлять виробничі і невиробничі фонди, а також інші цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі підприємства. Джерелами формування майна підприємства є грошові та матеріальні внески засновника та інші джерела, не заборонені законодавством України. Управління підприємством здійснюється згідно з його установчими документами. Власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені органи, відповідно до статуту підприємства. Відповідно до ст.113 ГКУ, приватне підприємство є організаційною формою підприємства. Відповідно до ч.3 ст.63 Господарського кодексу України ПП «Клембівський сервіс» залежно від способу утворення статутного фонду є унітарним підприємством,створене одним засновником, який виділив необхідне майно і кошти для його створення, засноване на приватній власності засновника. За рішенням засновника було зареєстровано вступний внесок при реєстрації підприємства в сумі 5000грн. Статутний капітал ПП «Клембівський сервіс» має наступну структуру: 1) капітал, створений в процесі діяльності; 2) додатковий вкладений засновником; 3) інший додатковий власний капітал. За кожним видом капіталу ведеться бухгалтерський облік і розпочинається з дня реєстрації підприємства (тобто статуту). Далі наступною складовою власного капіталу на підприємстві є додатковий капітал у формі додаткового внеску засновника, який являє собою суму, додатково внесена засновником на підставі самостійного рішення засновника. Обліковується на 42 рахунку бухгалтерського обліку. Відповідно до рішення засновника [PERSON] в грудні 2011 року було прийнято рішення про внесення додаткових внесків для забезпечення господарської діяльності підприємства, в тому числі для викупу майнових сертифікатів. Протягом 2012 року здійснювалось придбання ПП «Клембівський сервіс» майнових сертифікатів. [PERSON] особисто приймав рішення про придбання майнових сертифікатів, підписував договори купівлі-продажу і проводив розрахунок через касу підприємства за придбані паї за кошти додаткового внеску засновника в статутний фонд підприємства. Бухгалтерські операції проводились головним бухгалтером підприємства [PERSON] . Позичкові кошти [PERSON] і головного бухгалтера [PERSON] в період керівництва підприємством [PERSON] не залучались. Всі операції з придбання майнових сертифікатів були завершені особисто засновником [PERSON] . Нерухоме майно, державну реєстрацію права якого просить скасувати [PERSON] ніколи йому не належали і не придбавалось за його кошти. Нерухоме майно належало ПП «Клембівський сервіс», придбане за кошти засновника [PERSON] . За його додаткові внески до статутного фонду підприємства. Станом на день подання пояснень [PERSON] підтвердив свої дані як кінцевий бенефіціар (власник) ПП «Клембівський сервіс» і зареєстрував в державному реєстрі додаткові внески до статутного капіталу підприємства, які обліковувались на балансі підприємства як додатковий внесок. Статутний капітал підприємства складає 688000грн. [PERSON] для здійснення підприємницької діяльності наділив підприємство статутним капіталом, частина якого була переведена в майно, а інша залишилась в грошовому еквіваленті. Виключно за рахунок додаткового внеску засновника [PERSON] ПП «Клембівськй сервіс» набуло права власності на майно. Згідно з Рішенням засновника [PERSON] від 20.09.2018 вирішено виділити із статутного капіталу нерухоме майно, а саме нежитлові приміщення площею 549,2 кв.м за адресом [ADDRESS] , номер запису в реєстрі речових прав 5450993 та нежитлове приміщення за адресом [ADDRESS] площею 781,4 кв.м, номер запису в Реєстрі речових прав 5451147 та передати його [PERSON] за актом приймання-передачі. Балансова вартість майна згідно акту приймання - передачі від 10.01.2014, яка була оплачена за рахунок внеску засновника складає 50658грн. На вказану суму було зменшено внесок засновника до статутного капіталу. Станом на день проведення господарської операції 20.09.2018 року [PERSON] був позбавлений права підпису документів ПП «Клембівський сервіс», а 21.09.2021р. [PERSON] був відсторонений від посади директора підприємства. Рішення засновника і акт приймання передачі майна підписано засновником ПП «Клембівський сервіс» і фізичною особою [PERSON] 21 вересня 2018 року документи для реєстрації подавались [PERSON] . Підставою для державної реєстрації речового права стало рішення засновника від 20.09.2018 та акт приймання - передачі до нього. Твердження позивача про відсутність повноважень у [PERSON] не підтверджено належними і допустимими доказами. ПП «Клембівський сервіс» та його засновник [PERSON] жодним чином не порушили права власності [PERSON] , майно йому ніколи не належало, було власністю ПП «Клембівський серіс» і передано у приватну власність його засновнику [PERSON] . [PERSON] ніколи не входив до складу засновників підприємства, а був лише деякий час його директором з повноваженнями, визначеними Статутом підприємства та трудовим договором. Посилання позивача [PERSON] , щодо умисних дій [PERSON] спрямованих на зменшення активів підприємства з метою невиконання договору по поверненню позики є надуманим і не підтверджено жодним допустимим і належним доказом. [PERSON] на законних підставах набув права на належне йому майно ,яке йому виділене у вигляді майна в рахунок коштів,які він вніс до статутного капіталу підприємства. Станом на 20.05.2013 (дата призначення [PERSON] директором ПП «Клембівський сервіс») засновник і директор ПП «Клембівський сервіс» [PERSON] не передавав борги підприємства, які нібито утворились в період придбання майнових сертифікатів. В період зайняття посади директора ПП «Клембівський сервіс» [PERSON] , а саме з 20.05.2013 по 21.09.2018 були підписані договор позики, 28.11.2017 виставлені вимоги, щодо повернення боргу, які отримав та підписав директор [PERSON] та бухгалтер [PERSON] , почергово передаючи повноваження один одному, щодо права підпису від імені підприємства, діючи в особистих інтересах. При відсторонені від посади 21.09.2018 та при звільненні [PERSON] не передав засновнику і директору [PERSON] фінансові документи в тому числі щодо наявності заборгованості за договорами позики, а саме договори позики від 28.05.2013, виставлені вимоги про повернення боргу від 28.11.2017 та погодження ПП «Клембівський сервіс про перевід прав вимоги боргу [PERSON] [PERSON] » та інш. Про існування договорів позики засновнику та директору ПП «Клембівський сервіс» [PERSON] стало відомо з позовної заяви у цивільній справі №153/943/19. В період перебування директором ПП «Клембівський сервіс» [PERSON] були укладені інші договори, за якими було реалізоване ліквідне вартісне майно, а саме транспортні засоби та майнові сертифікати на загальну суму 522270,6 грн. Дане майно було продане в період існування позики та в період після отримання вимоги, щодо її повернення. Однак, позивач [PERSON] просить застосувати фраудаторність лише виключно, до оспорюваного майна. У директора ПП «Клембівський сервіс» [PERSON] не було умислу на зменшення активів підприємства, оскільки заданими державного реєстру речових прав за ПП «Клембівський сервіс» рахується нерухоме майно, а також рухоме майно, за рахунок якого можу бути виконане судове рішення. В матеріалах справи відсутні докази неплатоспроможності ПП «Клембівський сервіс», а навпаки є докази наявності іншого майна. Щодо твердження позивача, що оспорюваний акт приймання-передачі нерухомого майна укладено одноособово не відповідає дійсності, оскільки даний акт є двостороннім, так як укладений між ПП «Клембівський сервіс» та [PERSON] . Щодо переходу права власності на безоплатній основі, то зазначила, що установчими документами підприємства передбачено передача майна засновнику за рахунок статутного капіталу. За рішенням засновника [PERSON] було вирішено виділити із статутного капіталу нерухоме майно, балансова вартість якого, складала згідного акту приймання - передачі від 10.01.2014 50658 грн., на цю суму зменшено статутний капітал підприємства, а відтак передача майна була платна. По даному факту, Могилів-Подільським ГУ ДПС у Вінницькій області було проведено перевірку даної операції на відповідність її податковому законодавству, за заявою [PERSON] . Щодо нотаріального посвідчення акту прийому - передачі нерухомого майна, зазначила, що відповідно до порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень №1127 від 25 грудня 2015 року дана дія не передбачена законодавством. Державна реєстрація була проведена на підставі нотаріально посвідченого рішення власника, засновника ПП «Клембівський сервіс» [PERSON] , яка була предметом судового розгляду і досліджувалась у цивільній справі №153/1366/21. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів №269912795 від 10 серпня 2021 року встановлено, що 21 вересня 2018 року право власності на нежитлове приміщення (телятник з прибудовами) загальною площею 781,1 кв.м., що розташований за адресою [ADDRESS] та на нежитлове приміщення (склад) загальною площею 549,2 кв.м, що розташований за адресою [ADDRESS] , було зареєстровано за [PERSON] на підставі акта приймання-передачі нерухомого майна від 20 вересня 2018 року виданого ПП «Клембівський сервіс» та на підставі рішення від 20 вересня 2018 року виданого ПП «Клембівський сервіс», яке не оскаржувалось та є чинним. Разом з тим, позивач не оскаржуючи рішення власника ПП «Клембівський сервіс» від 20.09.2018 на підставі якого [PERSON] набув та зареєстрував право власності на нерухоме майно, звернувся до суду з вимогами про визнання акту приймання-передачі недійсним, як фраудаторного, який є похідним від рішення власника підприємства. Без скасування рішення засновника, скасувати акт приймання-передачі є неможливим, оскільки за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстрація відбулася на підставі рішення власника від 20.09.2018 та акту приймання - передачі складено на виконання рішення власника від 20.09.218. Захист цивільних прав визначені ст.16 ЦК України, жодна з яких не підпадає до обраного [PERSON] способом захисту. Позивачем не підтверджено належними і допустимими доказами, відповідно до ст.76, ст.77, ст.78 ЦПК України, в обґрунтування своїх позовних вимог і мають значення для вирішення справи. Позивачем не доведено ,які його права порушено відповідачем. Суб`єкт порушеного права може скористатись не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права ( п.5.6 постанови ВП ВС від 22.08.2018р у справі №925/1265/16). Рішення засновника від 20.09.2018року про виділення нерухомого майна його засновнику [PERSON] за рахунок статутного капіталу є чинним, відповідає вимогам законодавства України і Статуту підприємства. Підписи здійснені уповноваженою особою [PERSON] .. Рішення засновника не оскаржувалось в судовому порядку. Повноваження у [PERSON] на оскарження рішення засновника відсутні. [PERSON] підставою позову висунув скасування державної реєстрації права власності, не обґрунтовуючи при цьому позовні вимоги порушенням відповідачем норм ЦК України реєстрації права власності за [PERSON] . Нерухоме майно [PERSON] отримав зі статутного капіталу ПП «Клембівський сервіс» на підставі рішення засновника від 20.09.2018. На підставі рішення засновника 20 вересня 2021 року був оформлений акт приймання-передачі. Враховуючи вищевикладене вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Записи, що містяться в державному реєстрі прав, відповідають відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. Рішення засновника від 20.09.2018, акт приймання-передачі від 20.09.2018 внесені до Державного реєстру речових прав, відповідно до вимог ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Просила відмовити в задоволенні позовних вимог. 19.12.2022 за вх.№6963 представник відповідача [PERSON] - адвокат Заболотна Г.В. подала заяву про застосування строків позовної дасності. Вказала, що 28 листопада 2022 року ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до ПП «Клембівськи сервіс», [PERSON] про визнання договору недійсним, як фраудаторного. Свої позовні вимоги до ПП «Клембівський сервіс», [PERSON] позивач [PERSON] , мотивує тим, що на його думку засновник ПП «Клембівський сервіс» [PERSON] не мав права переоформити на себе нерухоме майно, так як у ПП «Клембівський сервіс» є борг перед ним за договором позики. На думку позивача нерухоме майно, власником якого є ПП «Клембівський сервіс», придбане з його позичкові кошти, що підтверджено судовим рішення у справі №153/943/19 Ямпільського районного суду Вінницької області. Також, позивач стверджує, що укладаючи 20.09.2018 року акт приймання - передачі нерухомого майна, від імені свого підприємства в своїх інтересах [PERSON] діяв очевидно, недобросовісно та неправомірно, та мав на меті одну ціль уникнення сплати боргу, та можливого виконання судового рішення, тому просить зазначений акт- приймання передачі визнати недійним на підставі загальних засад, цивільного судочинства, а саме ч.б ст.3, та ч.3 ст.13 ЦК України. Ознайомившись з позовною заявою вважає, що є підстави для застосування строку позовної давності. 23 червня 2022 року Ямпільським районним судом винесене рішення за позовом [PERSON] до [PERSON] , Приватного підприємства «Клембівський сервіс» про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Даним рішення було відмовлено [PERSON] в задоволенні позову. Постановою Вінницького апеляційного суду від 13 вересня 2022 рішення Ямпільського районного суду залишено в силі. В рішенні Ямпільського районного суду зазначено, що в процесі слухання справи про стягнення боргу, у вересні 2019 року позивачу стало відомо, що [PERSON] , як власником та засновником підприємства, 20 вересня 2018 року було прийнято рішення про виведення з активів підприємства «Клембівський сервіс» двох об`єктів нерухомості та передачу їх собі, як фізичній особі у власність на безоплатній основі. Про що складено відповідний АКТ приймання - передачі від 20.09.2018. Крім того, час коли [PERSON] стало відомо про оскаржуване рішення підтверджено матеріалами цивільної справи 153/943/19, а саме постановою Вінницького апеляційного суду від 27 листопада 2019 року про скасування забезпечення позову та відзивом адвоката Левицької - Корчун В.І., з яких вбачається дата обізнаності, а саме 23.10.2019, [PERSON] . Адвокатом Левицької - Корчун В.І. до відзиву надано копію рішення №3 від 21.09.2018 та копія акту приймання-передачі від 20.09.2018. Реалізація права на судовий захист невід`ємно пов`язана зі строками, в межах яких позивач може звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Основним нормативним актом, що регулює строки звернення до суду про вирішення спорів у порядку цивільного судочинства, є Цивільний кодекс України, який установлює інститут позовної давності і містить положення щодо часових меж, упродовж яких особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. З рішення Ямпільського районного суду від 23.06.2022 та з постанови Вінницького апеляційного суду від 27.11.2019, і це підтверджується документально, що [PERSON] , ще в вересні - жовтні 2019 року знав про порушення свого права. Разом з тим згідно із ч.3, ч.4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спор, є підставою для відмови в позові. Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Предситавник відповідача зазначає, що позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 60 ЦПК України про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Наслідками пропущення строку позовної давності є відмова у задоволенні позову. Просила відмовити в задоволенні позову з підстав пропущення строку позовної давності. 19.12.2022 за вх..№6964 представник відповідача [PERSON] - адвокат Заболотна Г.В. подала відзив, за своїм змістом аналогічний відзиву представника ПП «Клембівський сервіс» Степанової О.В. 29.12.2022 за вх..№7216 представник позивача [PERSON] - адвокат Левицька-Корчун В.І. подала відповідь на відзив. Зазначила, що на переконання позивача, відзиви на позовну заяву не містять змістовних доводів та доказів, які спростовують мотиви та підстави позову [PERSON] . Вказала, що всі доводи відповідачів акцентують увагу на підставах набуття цього майна у власність підприємства і ґрунтуються на сумнівних доводах та доказах, а для даної справи важливим моментом, що підлягає дослідженню судом є оцінка обставин ознак правочину, укладеного 20.09.2018 [PERSON] як фізичною особою та ним, як директором підприємства. Зазначивла, що боржник ПП «Клембівський сервіс» усвідомлював, що майно може бути забрано за борги, адже іншого, належним чином зареєстрованого за підприємством майнаі в належній кількості для погашення боргу - не було; особа, якій було відчужено майно - це сам [PERSON] , тобто [PERSON] як представник боржника, діючи, як директор підприємства передав майно собі, як фізичній особі і, на останок, передача майна відбулась на безоплатній основі. Всі перелічені обставини укладення оспорюваного Акту приймання-передачі, на переконання позивача, мають ознаки фраудаторності. Також вказала, що доводи відповідачів про те, що [PERSON] , укладаючи правочин діяв сумлінно та добросовісно не заслуговують увагу, оскільки, про існування боргу, ПП «Клембіський сервіс», як було обізнано з моменту укладення договорів позики та видачі прибутково-касових ордерів, тобто протягом 2012-2013 років, а про необхідність повернення суми позики, підприємство було обізнано з 28.11.2017 і жодних заперечень з цього приводу від відповідачів не поступало. Дані обставини встановлено рішенням суду у справі №153/943/19 і не потребують додаткового доказування. Відповідачі у відзиві наводять аргументи та надають докази, які зводяться до переоцінити вже встановлених судовими рішеннями фактів та обставин і за переконанням позивача, не мають жодного відношення до даної справи та не входять до предмету доказування у даній справі. Відповідачі у відзиві наводять аргументи, що [PERSON] у грудні 2011 року приймались якісь рішення щодо внесення додаткових внесків для забезпечення господарської діяльності підприємства, придбання майнових сертифікатів та додаткових внесків в статутний фонд підприємства, тощо. При цьому, на підтвердження цих аргументів відповідач надає лише копію рішення засновника від 29.12.2011, що таке рішення нібито приймалось. Проте, жодного належного доказу того, що кошти, фактично ним були внесено, яким чином, а підприємством прийняті - відповідач не надає. Вважає, що вищезазначені доводи відповідачів не заслуговують на увагу, оскільки факт передачі коштів юридичній особі від фізичної особи в сумі 680000,00 грн. не підтверджено належними та допустимими доказами в розумінні ст.77,78 ЦПК України. При цьому, вважає, що копія рішення засновника від 29.11.2011, на яку посилається відповідач є штучно створеним доказом для даної справи, оскільки, по-перше, наданий стороною документ подано не в оригіналі з метою унеможливлення встановлення часу його виготовлення, окрім цього, його не було подано суду та не заявлено про його існування в рамках справи №153/943/19 протягом всього часу її слухання. Як достеменно відомо відповідачу, в період 2019-2021 роки Ямпільським районним судом та Вінницьким апеляційним судом розглядалась справа за позовом [PERSON] до ПП «Клембівський сервіс» та [PERSON] про стягнення боргу за договорами позики в сумі 50000,00 доларів США, що еквівалентно 1397775,00 грн. В рамках даної справи судами надавалась оцінка всім наявним доказам, що існували на час розгляду справи та були надані сторонами. Так, судами було встановлено, що саме запозичені у [PERSON] та [PERSON] кошти, ПП «Клембвський сервіс» було використано на придбання майнових сертифікатів і зворотного суду не було доведено. В своєму рішенні від 21 лютого 2021 року суд першої інстанції, зокрема, зазначив, що посилання представника ПП «Клембівський сервіс» на те, майно підприємства було утворено за рахунок засновника [PERSON] , загальна сума якого складає 913977,00 грн. не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи по суті. Факт внесення коштів самим [PERSON] не підстверджено будь-яким письмовим доказом, як того вимагає ст. 81 ЦПК України. Дане твердження суд розцінює, як захисну позицію. Отже, позивач обґрунтовано стверджує, що таке рішення [PERSON] від 29.11.2011 не приймалось, кошти ним не надавались, а цей документ було створено відповідачем сьогодення, як безглуздий доказ. Дії щодо збільшення розміру статутного капіталу [PERSON] було вчинено в 2018 році вже після виведення майна з активів підприємства. Відповідачем у належний спосіб та відповідними доказами не спростовано факт існування перед позивачем боргу, та що у ПП «Клембівський сервіс» наявні активи, за рахунок яких цей борг може бути погашений, окрім тих, які ним були виведені з підприємства, а збільшення статутного капіталу жодним чином не впливає на платоспроможність відповідача - ПП «Клембівський сервіс» щодо погашення суми боргу. Наведені відповідачем у відзиві аргументи щодо порядку формування статутного капіталу приватного підприємства, його розміру та правових засад та джерел його формування жодним чином не стосуються предмету спору та не свідчать про правомірність дій [PERSON] щодо передачі собі у власність на безоплатній основі об`єктів нерухомості на підставі свого рішення, як засновника підприємства та Акту приймання-передачі, підписаного одноособово. Не зрозумілим та юридично безпідставним є аргумент відповідача про те, що згідно з рішенням засновника [PERSON] від 20.09.2018 вирішено виділити із статутного капіталу нерухоме майно, а саме, нежитлові приміщення. Зазначила, що об`єкти нерухомості, право власності на які [PERSON] зареєстрував за собою та які належали ПП «Клембівський сервіс» ніколи не входили до складу статутного капіталу та не передавались [PERSON] , як засновником, як внесок до статутного капіталу ПП «Клембівський сервіс», а по своїй юридичній природі є майном підприємства, набутим у власність у 2014 році шляхом виділення його за рахунок майнових сертифікатів, придбаних у жителів с. Клембівка. Відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження зворотнього. Відповідач невірно трактує зміст поняття «Статутний капітал», який було сформовано під час створення підприємства у 2011 році, розмір якого дорівнював 50000,00 грн. Зазначила, що надані відповідачем до відзиву документи, а саме, копія статуту ПП «Клембівський сервіс» від 2018 року, копія рішення від 19.06.2018 не є доказами, оскільки дані докази не підтверджують його доводів про те, що об`єкти нерухомості були внеском до статутного капіталу. Так, як свідчать матеріали справи та не заперечується відповідачем, статутний капітал ПП «Клембівський сервіс» на час його створення (2011 рік) та нас вчинення [PERSON] дій щодо перереєстрації майна (вересень 2018 року) становив 5000,00 грн. (п`ять тисяч). Як вбачається з рішення власника від 20.09.2018 та Акту прийому-передачі нерухомого майна від 20.09.2018 останні містять наступну інформацію « виділити із статутного капіталу нерухоме майно, нежитлові приміщення...». При цьому, процедура виділення майна із статутного капіталу проводиться у разі зменшення розміру статутного капіталу та/або виходу (зміни) його учасника. В іншому випадку зменшення розміру статутного капіталу суперечить меті створення підприємства - отримання прибутку. Приймаючи до уваги той факт, що [PERSON] до статутного капіталу ПП «Клембівський сервіс» нерухоме майно не передавалось, у останнього відсутні правові підстави для його повернення собі у власність з формулюванням «виділення зі статутного капіталу», тим більш, без проведення процедури зменшення статутного капіталу підприємства. Перереєстрація [PERSON] права власності на нерухоме майно з підприємства на себе мало на меті виключно мінімізацію активів підприємства та є нічим іншим, як намаганням [PERSON] уникнути проведення розрахунків з особою [PERSON] , за рахунок коштів якого було створено ПП «Клембівський сервіс» та яке існує та працює до даного часу. Відзив на позовну заяву не містить вмотивованих аргументів з посиланням на норми матеріального права, які спростовують доводи позивача, викладені ним в позовній заяві про те, що оспрюваний Акт приймання-передачі нерухомого майна від 20.09.2018, укладений [PERSON] одноособово, за яким відбулося безоплатне відчуження об`єктів нерухомого майна в період існування боргу за договорами позики, має ознаки фраудаторного правочину, як такого, що укладений на шкоду кредитора. Всі докази, надані відповідачами до відзивів на позовну заяву, на її переконання, не стосуються предмету спору, отже, є неналежними в силу норм ст.77 ЦПК України, а рішення власника від 29.11.2011 є недопустимим та недостовірним доказом в силу норм ст. ст. 78,79 ЦПК України. Заяви, клопотання: заява про забезпечення позову (а.с.42-43 Т.№1); відзив представника ПП «Клембівський сервіс» Степанової О.В. (а.с. 75-121 Т.№1); заява Заболотної Г.В. про застосування строків позовної давності (а.с. 123-124 Т.№1); відзив Заболотної Г.В. (а.с. 133-179 Т.№1); заява представника позивача про відкладення судового засідання (а.с. 181-182 Т.№1); відповідь на відзив (а.с. 185-187 Т.№1); заява Степанової О про надання дозволу на ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 201 Т.№1); клопотання Заболотної Г.В. про відкладення розгляду справи (а.с. 206 Т.№1); заява [PERSON] про перенесення судового засідання (а.с. 208 Т.№1); заява Левицької-Корчун В.І. про закриття підготовчого засідання, витребувати докази (а.с. 209-210 Т.№1); заява Заболотної Г.В. про застосування строків позовної давності (а.с. 236-237 Т.№1). Інші процесуальні дії у справі: задоволення заяви про забезпечення позову (а.с.57-58 Т.№1); відкриття провадження у справі, призначення підготовчого судового засідання (а.с.72 Т.№1); закриття підготовчого провадження, призначення справи до судового розгляду по суті, витребування доказів, відмова в задоволення клопотання [PERSON] та його представника Заболотної Г.В. про відкладення підготовчого засідання (а.с. 212-213 Т.№1), про що постановлено ухвали окремими документами. Судом встановлено такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Із копії паспорта громадянина України, виданого 20.08.2002 встановлено, що [PERSON] , є громадянином України, зареєстрований по [ADDRESS] Із копії інформації сформованої за допомогою додатку «Реєстр нерухомості» від 05.10.2022 встановлено, що право власності на нежитлове приміщення, загальною площею 781.4 - телятник (літ. А), прибудова (літ. а), прибудова (літ. а1), зареєстроване за ПП «Клембівський сервіс». Із копії інформації сформованої за допомогою додатку «Реєстр нерухомості» від 05.10.2022 встановлено, що право власності на нежитлове приміщення, загальною площею 549.2 - склад (літ. А), зареєстроване за ПП «Клембівський сервіс». Із копії рішення від 21.09.2018 №3 встановлено, що [PERSON] тимчасово відсторонено від обов`язків ПП «Клембівський сервіс» з 21.06.2018 на невизначений термін. Обов*язки та права директора ПП «Клембівський сервіс» покладено на [PERSON] . Із копії акту прийому-передачі нерухомого майна від 20.09.2018 встановлено, що ПП «Клембівський сервіс» в особі директора [PERSON], що діє на підставі статуту, виділено нерухоме майно із частки статутного капіталу, як власнику [PERSON] - нежитлове приміщення, яке знаходиться по [ADDRESS] , номер запису про право власності 5450993 та нежитлове приміщення, яке знаходиться по [ADDRESS] , номер запису про право власності 5451147. Із копії рішення власника від 20.09.2018 встановлено, що із статутного капіталу виділено нерухоме майно, нежитлові приміщення [PERSON] , а саме: нежитлове приміщення, загальною площею 549,2 кв.м., яке знаходиться по [ADDRESS] , номер запису про право власності 5450993 та нежитлове приміщення, загальною площею 781,4 кв.м., яке знаходиться по [ADDRESS] , номер запису про право власності 5451147.Передати нерухоме майно згідно акту приймання-передавання. Із копії інформаційної довідки з Держвного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру забор відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 10.08.2017 встановлено, що право власності на нежитлове приміщення, загальною площею 781.4 - телятник (літ. А), прибудова (літ. а), прибудова (літ. а1), зареєстроване за ПП «Клембівський сервіс». Із копії інформаційної довідки з Держвного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру забор відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 10.08.2017 встановлено, що право власності на нежитлове приміщення, загальною площею 549.2 - склад (літ. А), зареєстроване за ПП «Клембівський сервіс». Із копії рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 12.02.2021 встановлено, що заявлені позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з ПП «Клембівський сервіс» на користь [PERSON] заборгованість згідно договору позики у сумі 50000 доларів США, що еквівалентно 1397775 гривень, за офіційним курсом НБУ на момент ухвалення рішення. Із копії постанови Вінницького апеляційного суду від 02.06.2021 встановлено, що рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 12.02.2021 частково змінено у мотивувальній частині рішення, викладено його в редакції цієї постанови. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Із копії постанови Верховного суду від 10.05.2022 встановлено, що рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 12.02.2021, з урахуванням внесених в ході апеляційного перегляду справи змін, та постанову Вінницького апеляційного суду від 02.06.2021 залишено без змін. Із копії виписки з ЄДРЮО встановлено, що [PERSON] є керівником ПП «Клембівський сервіс» Степанова О.В. має право вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори тощо; Подавати документи для державної реєстрації від імепні юридичної особи. Із копії статуту ПП «Клембівський сервіс», затвердженого 19.06.2018 встановлено, що [PERSON] є засновником ПП «Клембівський сервіс». Із копії рішення від 29.12.2011 засновника ПП «Клембівський сервіс» встановлено, що [PERSON] відповідно до п.п. 4.2, 4.6 Статуту підприємства вирішив внести додаткові грошові внески на поповнення статутного фонду підприємства в сумі 680000 грн. Виконаня рішення в частині оподаткування покладено на головного бухгалтера підприємства. Із копії заключної виписки за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 встановлено, що ПП «Клембівський сервіс» здійснювало оплату плату за дизельне паливо, перерахування коштів на депозит і т.п. Із копії акту приймання-передачі майна у зв`язку з виділенням в натурі від 10.01.2014 встановлено, що Голова Спілки [PERSON] та директор філії «Клембівка» ПрАТ «ПК «Поділля» [PERSON], інженер з провадження нов.. техніки та технологій [PERSON] передали, а директор ПП «Клембівський сервіс» прийняв майно, яке виділено в натурі на суму 552374,00 гривень, в тому числі корівник 199 №5р та телятник 1990 р, місцезнаходження об`єкта МТФ 1. Із копії відповіді на запит вих..№125 від 18.06.2021 встановлено, що директором ПрАТ «ПК Поділля» на адресу ВП №2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області надано відповідь про те, що ПрАТ «ПК Поділля» викупило майновий пай-частку майна ПП «Клембівський сервіс» на підставі договору купівлі-продажу від 14.11.2013 №213-11/13. Продаж майнового пая за домовленістю сторонами вчинено за 272270,60 грн. Зазначені грошові кошти були перераховані ПП «Клембівський сервіс» на банківський рахунок, що підтверджено платіжним дорученням №БВ092-100-0001 від 01.04.2014. На підставі акту приймання-передачі майна у звязу з виділенням в натурі головою спілки громади-співвласників майнових та земельних паїв с. Клембівка представником ПрАТ «ПК Поділля» передано, а директор ПП «Клембівський сервіс» прийняв майно, яке виділено в натурі. Зазначене майно перебувало у користуванні ПрАТ «ПК Поділля». Із копії довідки, виданої спілкою громадян-співвласників майнових та земельних паїв с. Клембівка вих..№05 від 13.11.2019 встановлено, що 10.01.2014 було проведено засідання зборів Ревізійної комісії Спілки та Ради Спілки про виділення майна бувшого КСП «Клембівка» в натурі ПП «Клембівський сервіс», про що свідчить протокол засідання та акт прийому-передачі від 10.01.2014 на загальну суму 552374 грн. Окрім цього, ПП «Клембівський сервіс» у 2014 році провів реалізацію попередньо придбаних у власників майнових сертифікатів майнові сертифікати на загальну суму 388955 грн. ПрАТ «ПК Поділля» за списком власників майнових сертифікатів. Із копії повідомлення сільського голови Клембівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області вих..№02-25-910 від 18.11.2019 встановлено, що згідно Книг №1, 2, 3, 4, 5 реєстрацій свідоцтв про право власності на майновий пай по Клембівській сільській раді було переведено на ПП «Клембівський сервіс» свідоцтв про право власності на майновий пай члена КСП (майнових сертифікатів) на загальну суму 908977 грн., кількістю 459 чоловік. Із копії повідомлення про надання додаткової інформації від 16.01.2020 встановлено, що представник ПП «Клембівський сервіс» Степанова О.В. звернулася до ГУ ДПС у Вінницькій області Могилів-Подільське УГУ ДПС із вказаним запито про надання інформації про врахування вимог ПКУ. Із копії договору купівлі-продажу транспортного засобу від 08.08.2017 встановлено, що між ПП «Клембівський сервіс» в особі директора [PERSON] та [PERSON] укладено договір купвлі-продажу транспортного засобу, а саме - трактор колісний, марки Т-150К, 1987 року випуску, заводський № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Із копії акту приймання-передачі до договору купівлі-продажу транспортного засобу від 08.08.2017 встановлено, що ПП «Клембівський сервіс» передало, а [PERSON] отримав - трактор колісний, марки Т-150К, 1987 року випуску, заводський № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Загальна вартість майна, складає 180000,00 гривень. Укладення цього акту свідчить про виконання ПП «Клембівський сервіс» взятих на себе зобов`язань щодо передачі майна згідно договору купівлі-продажу ТЗ від 08.08.2017.ПП «Клембівський сервіс» зобов`язалося передати [PERSON] документи, які необхідні для оформлення покупцем права власностиі на отримане майно. ПП «Клембівський сервіс» зобов`язалося у разі необхідност і посвідчити нотаріально угоду щодо передачі права власності на майно на першу вимогу [PERSON] та не чинити йому перешкод у користуванні переданим майном. Право власності на майно, що передається за цим актом, переходить до [PERSON] з моменту передачі ТЗ (п. 2.4.2 договору). Із копій податкових декларацій платника єдиного податку третьої групи (юридичні особи) встановлено, що ПП «Клембівський сервіс» за 2017 рік за 2018 рік не внесено змін щодо доходу від продажу рухомого майна. Із копії заключної виписки за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 встановлено, що ПП «Клембівський сервіс» здійснювало оренду пасовищ, орендну плату, зняття готівки і т.п. Із копії договору купвлі-продажу транспортного засобу від 04.04.2018 встановлено, що ПП «Клембівський сервіс» в особі директора [PERSON], який дє на підставі Статуту продав, а [PERSON] купив транспортні засоби: автомобіль КМАЗ-5320, тип бортовий-С, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , [NUMBER] , 1991 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] та автопричіп СЗАП-83571, причіп бортовий-С, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Із копії акту приймання передачі від 04.04.2018 встановлено, що ПП «Клембівський сервіс» передало, а [PERSON] прийняв: транспортні засоби: автомобіль КМАЗ-5320, тип бортовий-С, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , [NUMBER] , 1991 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] та автопричіп СЗАП-83571, причіп бортовий-С, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Загальна вартість майна складає 1000000,00 грн. Із копій податкових декларацій платника єдиного податку третьої групи (юридичні особи) встановлено, що ПП «Клембівський сервіс» за 2018 рік за 2019 рік не внесено змін щодо доходу від продажу рухомого майна. Із копії заключної виписки за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 встановлено, що ПП «Клембівський сервіс» здійснювало оплату за малину, оплату за товари та послуги, погашення простроченої заборгованості, зняття готівки і т.п. Із копії рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 23.06.2022 (отриманого із ЄДРСР) встановлено, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА 1 ( [PERSON] ) до ОСОБА 2 ( [PERSON] ), Приватного підприємства «Клембівський сервіс», про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно - відмовлено повністю. Із копії вимоги про повернення коштів від 28.11.2017 встановлено, що [PERSON] на адресу ПП «Клембівський сервіс» направлено вимогу про повернення коштів, яку 29.11.2017 представник ПП «Клембівський сервіс» отримав [PERSON] . Із копії вимоги про повернення коштів від 28.11.2017 встановлено, що [PERSON] на адресу ПП «Клембівський сервіс» направлено вимогу про повернення коштів, яку 29.11.2017 представник ПП «Клембівський сервіс» отримав. Із копії акту №3 від 13.09.2018 встановлено, що дійсно членом комісії [PERSON] був здійснений дзвінок виконавчому директору ПП «Клембівський сервіс» [PERSON] для прийняття участі в роботі комісії по питанню інвентаризації майна, виділеного спілкою по розпаюванню майна (рішення комісії від 10.01.2014) Повторний дзвінок було здійснено 13.09.2018 до 10 години. Виконавчий директор ПП «Клембівський сервіс» проігнорував дзвінкиі без поважних причин на засідання інвентаризаційної комісії не зявився. Також 3.09.2018 членом комісії [PERSON] були передані документи (два акти попередження) рішення інвентаризаційної комісії, для передання їх виконавчому директору ПП «Клембівський сервіс» [PERSON] . Із копії акту проведеної інвентаризації на ПП «Клембівський сервіс» від 25.09.2018 встановлено, що в ході проведеної інвентаризації встановлено в наявності майно, та відсутність майна на ПП «Клембівський сервіс». Із копії витягу з ЄРДР №42019021220000069 від 28.12.2019 (встановлено, що 27.12.2019 представник ПП «Клембівський сервіс» звернувся до Ямпільського ВП із заявою про те, що в період 2011-2018 років [PERSON] та [PERSON] вчинили розтрату майна ПП «Клембівський сервіс» с. Клембівка Ямпільського району Вінницької області (автомобілі, трактори) та коштів на суму близько 389 тис. грн. Вказані письмової докази подані сторонами у порядку, встановленому ч. ч. 1, 2, 3 ст.83 ЦПК України. Із копії рішення Власника від 20.09.2018 встановлено, що заслухавши заяву власника частки статутного капіталу ПП «Клембівський сервіс» [PERSON] , власник вирішив: виділити із статутного капіталу нерухоме майно, нежитлові приміщення [PERSON] , а саме: нежитлове приміщення загальною площею 549,2 кв.м., яке знаходиться по [ADDRESS] , номер запису про право власності: 5450993 та нежитлове приміщення загальною площею 781,4 кв.м., по [ADDRESS] , номер запису про право власності: 5451147. Передати нерухоме майно згідно акту приймання-передачі. Із копії акту прийому-передачі нерухомого майна від 20.09.2018 встановлено, що ПП «Клембівський сервіфс» в особі засновника [PERSON] , що діє на підставі статуту, виділяє нерухоме майно із частки статутного капіталу, а саме: нежитлове приміщення загальною площею 549,2 кв.м., яке знаходиться по [ADDRESS] , номер запису про право власності: 5450993 та нежитлове приміщення загальною площею 781,4 кв.м., по [ADDRESS] , номер запису про право власності: 5451147. Передано фізичній особі [PERSON] нерухоме майно як власнику. Із копії відомості із бази даних про реєстрацію заяв та запитів Державного реєстру речових прав від 21.09.2018 встановлено, що право власності на нежитлове приміщення загальною площею 549,2 кв.м., яке знаходиться по [ADDRESS] , зареєстровано на підставі заяви про державну реєстрацію права власності, реєстраційний номер заяви 30236682. Із копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 21.09.2018 встановлено, що право власності на нежитлове приміщення загальною площею 549,2 кв.м., яке знаходиться по [ADDRESS] , зареєстровано за ПП «Клембівський сервіс», номер запису про право власності:5450993. Із копії рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.09.2018 №43130750 встановлено, що державний реєстратор прав на нерухоме майно розглянув заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яку подав [PERSON] , для проведення державної реєстрації права власності, форма власності:приватна на нежитлове приміщення, яке знаходиться по [ADDRESS] , та прийняв рішення про державну реєстрацію права власності, форма власності:приватна на нежитлове приміщення, яке знаходиться по [ADDRESS] за суб`єктом [PERSON] . Із копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.09.2018 встановлено, що державний реєстратор на підставі заяви [PERSON] від 21.09.2018 зареєстрував за [PERSON] право власності на нежитлове приміщення, загальною площею 549,2 кв.м., яке знаходиться по [ADDRESS] , номер запису про право власності:28033621 (а.с. 224-231 Т.№1). Із копії відомості із бази даних про реєстрацію заяв та запитів Державного реєстру речових прав від 21.09.2018 встановлено, що право власності на нежитлове приміщення загальною площею 549,2 кв.м., яке знаходиться по [ADDRESS] , зареєстровано на підставі заяви про державну реєстрацію права власності, реєстраційний номер заяви 30236811. Із копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 21.09.2018 встановлено, що право власності на нежитлове приміщення загальною площею 781,4 кв.м., яке знаходиться по [ADDRESS] , зареєстровано за ПП «Клембівський сервіс», номер запису про право власності:5451147. Із копії рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.09.2018 №43130587 встановлено, що державний реєстратор прав на нерухоме майно розглянув заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яку подав [PERSON] , для проведення державної реєстрації права власності, форма власності:приватна на нежитлове приміщення, яке знаходиться по [ADDRESS] , та прийняв рішення про державну реєстрацію права власності, форма власності:приватна на нежитлове приміщення, яке знаходиться по [ADDRESS] за суб`єктом [PERSON] . Із копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.09.2018 встановлено, що державний реєстратор на підставі заяви [PERSON] від 21.09.2018 зареєстрував за [PERSON] право власності на нежитлове приміщення, загальною площею 781,4 кв.м., яке знаходиться по [ADDRESS] , номер запису про право власності:28033467 (а.с. 232-235 Т.№1). Вказані письмові докази витребувані судом на підставі ст.84 ЦПК України. Із копії постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 30.06.2023 встановлено, що в ході здійснення виконавчого провадження було накладено арешт на кошти та майно боржника ПП «Клембівський сервіс». З метою списання коштів з рахунків боржника, до банківських установ неодноразово направлялись платіжіні вимоги (інструкції), однак кошти на рахунках боржника відсутні для задоволення вимог стягувача. В ході здійснення виконавчого провадження, був проведений опис та арешт нерухомого майна боржника (нежитлового приміщення, загальною площею 952,5 кв.м., яке складається з: корівник, літ «А», прибудова літ. «а», прибудова літ. «а1» по [ADDRESS] ), щодо якого в подальшому Організатором торгів ДП «СЕТАМ» засобами системи електронних торгів через Веб-сайт проводились електронні аукціони (торги). Електронні аукціони (торги) по вказаному майну не відбулися на підставі відсутності допущених учасників торгів. Листом від 07.04.2023 стягувачу запропоновано вирішити питання про залишення за собою в рахунок погашення боргу нереалізоване майно. Листом від 13.04.2023 [PERSON] (стягувач у виконавчому провадженні №69148782) повідомив про згоду залишити за собою в рахунок погашення боргу вказане нереалізоване майно за ціною третього електронного аукціону. Нереалізоване майн обуло передано стягувачу в рахунок частковго погашення боргу, а сем 371350 гривень, про що були складені відповідно постанова та акт. Викнавчий збір, в ході здійснення виконавчого провадження, стягнуто не було. Іншого майна, належного боржнику, на яке може бути звернено стягнення, не виявлено, а здійснені виконавцем відповідно до Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ №153/943/19, виданий 15.06.2021 повернуто стягувачу. Роз*яснено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 30.06.2026. Вказаний письмовий доказ подано у порядку, встановлениму ч.10 ст.83 ЦПК України та прийнято судом до розгляду на підставаі ч.8 ст.83 ЦПК України. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторонами не заявлено клопотань про витребування інших доказів, виклик свідків чи призначення судових експертиз, а тому суд розглянув справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України. Оцінюючи усі докази у їх сукупності суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог, виходячи із наступного. Судом встановлено, що Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 12.02.2021, яке залишено без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 02.06.2021 стягнуто з ПП «Клембівський сервіс» на користь [PERSON] заборгованість згідно договорів позики у сумі 50000,0 доларів США, що еквівалентно 1397775,0 грн. Також встановлено, що відповідно до Рішення власника від 20.09.2018 та акту прийому-передачі від 20 вересня 2018 року ПП «Кленмбівський сервіс» в особі засновника [PERSON] виділено із частки статутного капіталу фізичні особі [PERSON] майно, а саме нежитлове приміщення (телятник з прибудовами) загальною площею 781,1 кв.м., що розташований за адресою [ADDRESS] та на нежитлове приміщення (склад) загальною площею 549,2 кв.м, що розташований за адресою [ADDRESS] , та передати його [PERSON] на підставі акту приймання- передачі. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Європейський суд з прав людини, зокрема у справі Белеш та інші проти Чеської Республіки, неодноразово зазначав, що право на справедливий судовий розгляд, що гарантується статтею 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 жовтня 2020 року в справі № 755/17944/18 (провадження № 61-17511св19) зроблено висновок, що «договором, що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторним договором), може бути як оплатний, так і безоплатний договір. Застосування конструкції «фраудаторності» при оплатному цивільно-правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дозволяють кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору. До таких обставин, зокрема, відноситься: момент укладення договору; контрагент з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (наприклад, родич боржника, пасинок боржника, пов`язана чи афілійована юридична особа); ціна (ринкова/неринкова), наявність/відсутність оплати ціни контрагентом боржника)». У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 лютого 2021 року в справі № 754/5841/17 (провадження № 61-17966св19) вказано, що «приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу (коштів, збитків, шкоди), що набрало законної сили. Зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: особа (особи) «використовувала/використовували право на зло»; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які «потерпають» від зловживання нею правом, або не перебувають); враховується правовий статус особи /осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин)». Відповідно до правових висновків, викладених Верховним Судом у постановах від 17 липня 2019 року у справі № 299/396/17, провадження № 61-26562св18, від 24 липня 2019 року у справі № 405/1820/17, провадження № 61-2761св19, будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину. Боржник не є абсолютно вільним в обранні варіантів власної поведінки, його дії не повинні призводити до такого стану, у якому він ставатиме неплатоспроможним перед своїми кредиторами. Правочин щодо відчуження майна набуває ознак фраудаторного саме в період настання у боржника обов`язку щодо погашення заборгованості перед кредитором, а не з набранням законної сили рішення суду про стягнення з боржника коштів на користь кредитора. Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові по справі №369/11268/16-ц, фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, вважає, що така протизаконна ціль, як укладення особою договору дарування майна зі своїм родичем з метою приховання цього майна від конфіскації чи звернення стягнення на вказане майно в рахунок погашення боргу, свідчить, що його правова мета є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочином (реальне безоплатне передання майна у власність іншій особі), а тому цей правочин є фіктивним і може бути визнаний судом недійсним. У постанові Верховного Суду по справі №922/1903/18 від 20 травня 2020 року суд звертає увагу на те, що боржник, який вчиняє дії, пов`язані із зменшенням його платоспроможності після виникнення у нього зобов`язання із повернення суми позики, діє очевидно недобросовісно і зловживає правами стосовно кредитора. Водночас будь-який правочин, вчинений боржником, у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину. Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами, повинна утримуватись від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів. Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Угода, що укладається «про людське око», таким критеріям відповідати не може. На підставі досліджених доказів та встановлених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач ПП «Клембіський сервіс» в особі засновника [PERSON] , знаючи про істування боргу перед позивачем [PERSON] діяв очевидно недобросовісно та зловживав правами, оскільки приймання-передача відбулася здійснена однією і тією особою [PERSON] , який фактично сам собі передав нерухоме майно ПП «Клембівський сервіс». Будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання з погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності і набуває ознак фраудаторного правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам (висновки, викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.11.2019 у справі №910/8357/18, від 03.03.2020 у справі №910/7976/17, від 03.03.2020 у справі №904/7905/16, від 03.03.2020 у справі №916/3600/15, від 26.05.2020 у справі №922/3796/16, від 04.08.2020 у справі №04/14- 10/5026/2337/2011, від 17.09.2020 у справі №904/4262/17, від 22.04.2021 у справі №908/794/19 (905/1646/17). Фраудаторні угоди - це угоди, що завдали шкоди боржнику (як приклад, угода з метою виведення майна). Мета такого правочину в момент його укладання є прихованою, але проявляється через дії або бездіяльність, що вчиняються боржником як до, так і після настання строку виконання зобов`язання цілеспрямовано на ухилення від виконання обов`язку. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає право позивача порушеним з боку відповідачів і має підстави для захисту цього порушеного права у спосіб, заявлений позивачем у позові: визнання недійсним, як фраудаторним, акту прийому-передачі нерухомого майна від 20.09.2018 та скасування державної реєстрації права власності за відповідачем [PERSON] на вказане у акті непрухоме майно. Частиною другою статті 26 Закону України від 01 липня 2004 року №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», за змістом якої записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Запис про скасування державної реєстрації прав вноситься до Державного реєстру речових прав саме на підставі рішення суду про скасування рішення про державну реєстрацію прав. За відсутності такого рішення суду реалізувати рішення суду про визнання правочинів недійсними, тобто відновити порушені права позивача, буде неможливо. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав (...), державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Визнання недійсним договору не є підставою для внесення запису про скасування прав на нерухоме майно без скасування відповідного рішення про державну реєстрацію прав.У разі визнання недійсним договору, що став підставою для прийняття рішення про державну реєстрацію прав, слід одночасно здійснити скасування вказаного рішення про державну реєстрацію прав. Такі вимоги є відповідним і законним способом судового захисту в цьому випадку, оскільки за чинним Цивільним кодексом України право власності виникає з моменту його реєстрації. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16. Судом встановлено, що обставини, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, у зв`язку з чим суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання договору недійсним, як фраудаторного підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006). Подані відповідачами до відзивів та досліджені в судовому засіданні письмові докази не спростовують доводів позивача . З урахуванням наведеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі. На підставі ч.2 ст.5 ЦПК України суд відповідно до викладених в позові вимог вважає ефективним і таким, що не суперечить закону саме такий спосіб захисту порушеного права позивача. Це не виходить за межі заявлених позовних вимог і не порушує вимог ст. 5 ЦПК України. При вирішенні питання про застосування позовної давності на підставі поданої представником відповідача [PERSON] - Заболотною Г.В. заяви вх.№ 6963 від 19.12.2022, суд виходить із наступного. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Судом встановлено, що про порушення свого права позивач дізнався у вересні 2019 року. Позивачем заявлено позов 08.11.2022 за вх..№6184 в період дії вказаного карантину. З урахуванням наведеного, суд не має підстав для застосування позовної давності. Оскільки спір між сторонами вирішено, суд

Outcome: approved