Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про встановлення факту відсутності родинних відносин в обґрунтування якої зазначила, що з 02.05.1983 року була матір`ю [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження, син був її єдиною дитиною. [INFO] за трагічних обставин (вчиненого злочину) [PERSON] загинув, що підтверджується свідоцтвом про смерть. За життя, 10 червня 2016 року, [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. В зв`язку з аморальним способом життя колишньої невістки - [PERSON] , за позовом покійного сина Позивача, рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу у цивільній справі № 211/5003/20 провадження № 2/211/2031/20 від 05.11.2020 року шлюб було розірвано. Незважаючи на те, що [PERSON] був самодостатньою людиною та мав характер, вже після розірвання шлюбу з [PERSON] неодноразово заводив з Позивачем розмови про нібито спільну дитину подружжя - [PERSON] , збирався звернутися до суду із позовом про оспорювання батьківства. Після смерті [PERSON] , його близькі друзі, повідомили Позивача, що останнім часом [PERSON] постійно вів розмови про те, що він з кожним днем впевнюється, що донька не є його біологічною дитиною: не схожа зовні ні на кого з родичів. Більш того, після похорону, Позивач попрохала Відповідачку дати онуку на вихідні дні, на що почула категоричну відмову та вислів про те, що [PERSON] Позивачці ніхто, ця новина збила її з пантелику. Також, у позовній заяві зазначено, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 12021041230000067 від 07.03.2021, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, щодо вбивства [PERSON] , де [PERSON] визнано потерпілою. Досудовим розслідуванням встановлено, що 07.03.2021 у денний час [PERSON] , керуючи автомобілем «Volkswagen Touareg», чорного кольору, державний номерний знак [NUMBER] , приїхав до ділянки місцевості поблизу будинку [ADDRESS] , щоб привітати з минулим 05 березня днем народження та прийдешнім святом «8-го Березня» свою знайому [PERSON] , що мешкає неподалік місця зупинки автомобіля за адресою: [ADDRESS] . Щойно залишивши салон автомобілю, [PERSON] зустрів колишнього чоловіка [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , через підозру у подружній зраді влаштував з [PERSON] словесну сварку. Під час зазначеної сварки, у [PERSON] склалося почуття гострої неприязні до її сина та раптово виник умисел на заподіяння йому смерті з вказаних мотивів. Реалізуючи свій злочинний умисел, [PERSON] знаходячись поблизу автомобілю «Toyota Camry», державний реєстраційний знак [NUMBER] , який перебував у володінні та користуванні [PERSON] , та стояв на узбіччі проїжджої частини дороги поблизу будинку [ADDRESS] , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді настання смерті сина, з мотивів особистої неприязні, та бажаючи настання саме таких наслідків, приблизно о 12:00 годині 07.03.2021 умисно, здійснив не менше 4 пострілів з наявної при ньому невстановленої вогнепальної зброї, спорядженими патронами калібру 5,45х39 мм по потерпілому унаслідок чого спричинив останньому вогнепальні поранення в правій області голови та грудної клітини - в місцях розташування життєво важливих органів людини. В результаті отриманих вогнепальних поранень, потерпілий [PERSON] впав передньою ділянкою тулубу на землю та в короткий проміжок часу від несумісних з життям вогнепальних поранень в області голови та грудної клітини помер на місці злочину, а [PERSON] на тому ж автомобілі «Volkswagen Touareg», державний номерний знак [NUMBER] , з місця вчинення злочину зник. В зв`язку з тим, що слідство розглядає версію умисного вбивства [PERSON] сина, саме з мотиву наявності у [PERSON] та підозрюваного спільної дитини, прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури Геня П.М. від 10 травня 2021 року було санкціоновано відібрання біологічних зразків малолітньої [PERSON] , на виконання даної постанови старшим слідчим СУ ГУНП в Дніпропетровській області Сергієнко Д.Ю. неодноразово та належним чином викликалася Відповідачка разом із дитиною, але дана постанова [PERSON] виконана не була, що, на думку Позивачки, свідчить підтвердженням відсутності кровного споріднення між покійним сином та малолітньою [PERSON] . Якщо кровне споріднення між покійним [PERSON] та малолітньою [PERSON] не буде встановлено, то дитина покійного [PERSON] не може успадковувати майно, разом із [PERSON] . Ухвалою суду від 08 липня 2021 року було відкрито провадження у справі з розглядом за правилами загального позовного провадження, надано строк для подання відзиву . Ухвалою суду від 27.07.2021 року про забезпечення позову заборонено приватному нотаріусу Криворізького міського нотаріального округу Рукавіцину І.А. вчиняти дії по видачі свідоцтв про право на спадщину, після померлого [INFO] [PERSON] 27.09.2021 року на адресу суду надійшла заява від представника Відповідача-адвоката Щербини Ю.О. про повернення позовної заяви Позивачу, в зв"язку з тим, що [PERSON] має з покійним сином різні прізвища, тобто неможливо встановити правоздатність на подання позову. Ухвалою суду від 05.11.2021 року було частково задоволено клопотання сторони Відповідача та залишено позовну заяву без розгляду, в зв"язку з неможливістю встановлення належного Позивача у справі. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22.02.2022 року скасовано ухвалу Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу від 05.11.2021 року про залишення позовної заяви без розгляду, справу направлено для продовження розгляду. Ухвалою суду від 12 травня 2022 року було призначено судово- медичну генетичну експертизу, провадження по справі було зупинено. Згідно повідомлень з КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР», що містяться у матеріалах справи, Відповідачка у справі [PERSON] двічі викликалась до експертної установи, разом із малолітньої [PERSON] , [INFO] - 15.08.2022 року та 12.09.2022 року, але не з`явилась ( а.с. 178,181, 183). 27.09.2022 року матеріали цивільної справи повернулись до суду з КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР», без виконання, в зв`язку з неявкою відповідача з дитиною на проведення експертного дослідження. Ухвалою від 03 жовтня 2022 року поновлено провадження по справі. 11.05.2023 року відповідною ухвалою було закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду. У судовому засіданні представники [PERSON] - адвокати Артеменко О.В. та Івасик Т.Р., позовну заяву підтримали та просили її задовольнити. Представник Відповідача [PERSON] - адвокат Щербина Ю.О. проти задоволення позову заперечувала з підстав викладених у відзиві. Зазначила, що матеріали справи не містять належної обґрунтованої підстави для звернення за захистом прав позивача у суді. Відповідач з померлим [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі та він є батьком [PERSON] . Даний факт не оспорувався померлим за час свого життя. Звинувачення відповідача в аморальній поведінці є безпідставними, надуманими, цинічними. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали позовної заяви, відзив на позовну заяву та інші процесуальні документи подані сторонами, письмові докази наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Приписами ч.ч. 1, 3 ст.13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] є матір`ю померлого [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження ( а.с. 12 - копія свідоцтва про народження ) . [INFO] [PERSON] загинув, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 09 березня 2021 року, актовий запис №419 відділу реєстрації актів цивільного стану по Інгулецькому та Металургійному районах у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ( а.с. 13 ) . За життя, 10 червня 2016 року, [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 169 Дзержинського районного у місті Кривому Розі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ( а.с. 14 ). Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу у цивільній справі № 211/5003/20 від 05.11.2020 року за позовом покійного [PERSON] шлюб було розірвано ( а.с. 73 - копія рішення ). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають малолітню доньку [PERSON] , 2017 р.н. ( а.с. 15- копія свідоцтва про народження). При цьому визначений у частини першій статті 315 ЦПК України перелік фактів, які можуть встановлюватися судом, не є вичерпним. Згідно з частиною другою статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. При цьому наведений у ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, зокрема, факт батьківства. Отже, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц. Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог. Простіше кажучи, позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази. Відповідно до положень статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Порядок призначення судової експертизи у науково-дослідних судово-експертних установах Міністерства юстиції України, обов`язки, права та відповідальність судового експерта, організація проведення експертиз та оформлення їх результатів визначається Законом України «Про судову експертизу», Цивільним процесуальним кодексом, Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, Науково-методичними рекомендаціями з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, іншими нормативно-правовими актами з питань судової експертизи. Судова експертиза може бути призначена судом за клопотанням учасників справи. Так, пунктом 3 частини першої статті 43 ЦПК України передбачено право учасників справи подавати заяви та клопотання. Обов`язок суду вирішити заяви чи клопотання учасників справи або залишити їх без розгляду передбачений статтею 222 ЦПК України. При цьому зазначені питання вирішуються судом шляхом постановлення ухвал (частина друга статті 258 ЦПК України. В роз`ясненнях, викладених у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», звернуто увагу судів на необхідність суворого додержання вимог закону при призначенні судових експертиз. Судова експертиза призначається у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення. У рішенні ЄСПЛ у справі «Дульський проти України» зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу, як батька дитини з актового запису про народження дитини. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 2 ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті цих висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза). Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це, у тому числі висновку судово-генетичної експертизи. За правилами ч.1 статті 104 ЦПК України, про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи. Суд звертає увагу на правовий висновок, зроблений Верховним Судом у постанові від 15 березня 2018 року (справа №642/6007/16), який у відповідності до ч. 4 ст.263 ЦПК України підлягає застосуванню судами до спірних правовідносин. Так, як зазначено у вказаній постанові, доводити відсутність кровного споріднення з дитиною можна будь-якими допустимими доказами, суттєвими з яких будуть висновки судово-медичної, біологічної, генетичної експертиз. Згідно з п.4 ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства («Kalacheva v. Russia», заява № 3451/05, § 34, рішення ЄСПЛ від 07 травня 2009 року). Таким чином, висновок судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Проте його необхідно оцінювати з урахуванням положень частин другої, третьої статті 89 ЦПК України, згідно з якими жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що СК України не визначає будь-яких особливостей предмету доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved