Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з неї на користь відповідача на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, на 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі вона перебувала у шлюбі, який рішенням суду було розірвано та від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач перешкоджав їй у спілкуванні із сином, у зв`язку з чим на підставі рішення суду їй було визначено місце і час спілкування із сином. 07.11.2019 рішенням суду з неї на користь відповідача були стягнуті аліменти на утримання їх спільного сина. Деякий час вона працювала, знаходилася на обліку у центрі зайнятості. Вона за можливості купувала синові іграшки, планшет, щомісяця поповнювала мобільний рахунок. 09.11.2021 вона народила доньку [PERSON] від цивільного чоловіка та перебуває у декретній відпустці і має щомісячний дохід в сумі 860 грн. 14.09.2022 захворіла на Covid-19 (тяжка форма) її донька [PERSON] і тривалий час лікувалася у лікарні на що було витрачено велику кількість коштів. В 2023 році вона самостійно сплачувала аліменти в розмірі 1000 грн. на місяць. Вона не має можливості на даний час сплачувати аліменти у визначеному розмірі, оскільки не працює, перебуває у декретній відпустці, має дохід в сумі 860 грн., на її утриманні перебуває малолітня донька. Вона живе за рахунок коштів цивільного чоловіка. Крім цього допомагає своїй матері похилого віку, яка проживає у будинку в селі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає з викладених у позові підстав. Надала відповідь на відзив, згідно якого зазначила, що твердження відповідача є надуманими і неправдивими, направленими на введення суду в оману, оскільки сина вона провідує, за можливості купує іграшки та сплачує аліменти. Розмір заборгованості державним виконавцем був перерахований з урахуванням наданих нею квитанцій про самостійну їх сплату. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Дегтярчук М.О. в судове засідання не з`явилися, відповідач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечує, оскільки доказів на підтвердження своїх позовних вимог матеріали справи не містять. Позивач за час їх спільного проживання зловживала спиртними напоями, вчиняла сварки, не піклувалася про сім`ю і дитину. Позивач у нічний час покинула дитину у своєї матері без продуктів харчування, речей та предметів гігієни, дитина була голодна та брудна. Через деякий час він дізнався про місце перебування сина і забрав його до себе. Позивач деякий час провідувала сина, однак згодом почала провідувати все ріже і ріже, один раз на місяць. Позивач іноді купувала іграшки і сплачувала аліменти, син перебуває повністю на його утриманні. Має великий борг зі сплати аліментів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у шлюбі, який рішенням суду від 24.10.2019 було розірвано, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На підставі судового наказу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07.11.2019 з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду 29.10.2019, і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою від 16.12.2020 було затверджено мирову угоду між [PERSON] та [PERSON] та визначено час і місце побачення [PERSON] із сином [PERSON] . При вирішенні вимог позивача про зміну розміру стягнення аліментів суд враховує зміни, які відбулися в житті сторін з часу прийняття рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини від 29.10.2019. Позивач створила нову сім`ю, почала проживати цивільним шлюбом з [PERSON] , від якого [INFO] народила доньку - [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, [PERSON] з 02.10.2020 була прийнята на роботу в ТОВ «Клуб чіпсів» з 25.01.2022 по теперішній час знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Має заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина. З грудня 2019 по вересень 2020 перебувала на обліку в Державному центрі зайнятості як безробітна та отримувала допомогу, загальний розмір якої складає 7819,91 грн. Згідно довідки УПСЗН Лозівської міської ради №0101-30/09/391 від 09.05.2022, [PERSON] знаходиться на обліку в УПСЗН Лозівської міської ради і отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні однієї дитини, у розмірі 860 грн. на місяць, загальний розмір якої з листопада 2021 по квітень 2022 складає 14620 грн. Згідно ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При ухваленні рішення суд відповідно до ст.182 СК України враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір/батько дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька/матері може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.183,184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому суд керується своїм внутрішнім переконанням та врахує обставини, зазначені у ст.182 СК України, до яких належать: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; інші обставини, що мають істотне значення (сімейний стан дитини, стан здоров`я, матеріальний та сімейний стан зацікавленої особи, наявність у останньої осіб, яких він зобов`язаний утримувати, наявність у батьків невиконаних грошових зобов`язань, тощо), наявність нерегулярного, мінливого доходу. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому суд зауважує на тому, що одним із основних прав дитини є право на утримання. Відповідно до Конвенції ООН про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, Держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як в середині Держави-учасниці, так і за кордоном. Отже, враховуючи думку сторін, беручи до уваги всі обставини по справі у їх сукупності, з урахуванням потреби дитини, стану здоров`я та матеріального становища стягувача аліментів, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, яка на даний час не працює, перебуває у декретній відпустці, зміни в сімейному стані платника аліментів, наявності на її утриманні малолітньої доньки, відсутність доказів матеріального утримання матері платника аліментів, а також з урахуванням того, що, аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і, разом з тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача та вважає за необхідне зменшити розмір стягуваних аліментів з позивача на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , з 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу) до 1/6 частини з усіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Пунктом 23 Постанови №3 Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial