Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-29 00:00:00

У травні 2023 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.02.1983 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Від шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] , який наразі є повнолітнім та проживає зі своєю сім`єю. Після укладення шлюбу за спільні кошти збудували житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , в якому позивач та відповідач зареєстровані та мешкають з моменту його будівництва. До складу житлового будинку входять: житловий будинок літ. А, гараж літ. Д, літня кухня літ. Е, сараї літ. Б, літ. В, літ. Ж, вбиральня літ. К, навіс літ. Н. Житловий будинок зареєстровано на ім`я відповідача [PERSON] . Згідно рішення виконавчого комітету Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області №37/14 від 07.08.2008 на ім`я [PERSON] видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно, яке було зареєстроване ОП «ЗМБТІ» в реєстрі прав власності на нерухоме майно. Наразі шлюбні відносини припинені, [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. [PERSON] створив для позивача неможливі умови проживання в житловому будинку, забороняє користуватись кухнею, ванною кімнатою, господарськими спорудами. Позивач пропонувала відповідачу врегулювати поділ будинку в позасудовому порядку, однак відповідач не бажає вчиняти задля цього будь-яких дій. На підставі викладеного позивачка була змушена звернутись до суду с вказаною позовною заявою. Ухвалою суду від 24.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд задовольнити позов. Відповідач у судовому засіданні позов визнав в повному обсязі, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Згідно із ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Згідно з вимогами ч. 3\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За таких обставин суд вважає, що відсутні перешкоди для здійснення розгляду справи за відсутності сторін та ухвалення судового рішення у підготовчому засіданні. Згідно із положеннями\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам закону, інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] 26.02.1983 Кушугумською селищною радою Запорізького району Запорізької області зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 6). Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 08.06.2023 (справа №\~317/1910/23, провадження № 2/317/582/2023) шлюб між сторонами розірвано, рішення не набрало законної сили (а.с. 43). За час перебування у шлюбі сторони збудували житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно зі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 20.09.2008 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №20607540 від 16.10.2008 житловий будинок за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до звіту про незалежну оцінку від 28.04.2023 загальна ринкова вартість житлового будинку за адресою: [ADDRESS] складає 400\~000,00 грн, загальна вартість частини житлового будинку складає 200\~000, 00 грн. (а.с. 14-33). Статтею 60 СК України\~встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною першою ст. 61 СК України\~встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно із ч. 2\~ст. 372 ЦК України\~у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 63 СК України\~встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1\~ст. 69 СК України\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2\~ст. 70 СК України\~встановлено,\~що у\~разі поділу\~майна,\~що є\~об`єктом\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя,\~частки майна\~дружини та\~чоловіка є\~рівними,\~якщо інше\~не визначено\~домовленістю між\~ними або\~шлюбним договором.\~При вирішенні\~спору про\~поділ майна\~суд може\~відступити від\~засади рівності\~часток подружжя\~за обставин,\~що мають\~істотне значення,\~зокрема якщо\~один із\~них не\~дбав про\~матеріальне забезпечення\~сім`ї,\~приховав,\~знищив чи\~пошкодив спільне\~майно,\~витрачав його\~на шкоду\~інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України\~встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (частина четверта статті 65 СК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Аналіз встановлених судом обставин справи свідчить про те, що спірний житловий будинок, який є предметом судового розгляду цієї справи, придбано сторонами за час шлюбу та проживання однією сім`єю, у той час коли подружжя мало спільний бюджет, а відтак вказаний житловий будинок є спільним майном подружжя, яке підлягає поділу між сторонами, виходячи із рівності часток колишнього подружжя. З урахуванням задоволення позову та визнання позову відповідачем, на підставі ст. 141, 142 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивачки підлягає 50 відсотків сплаченого судового збору у розмірі 1000 грн. та повернути з державного бюджету на користь позивачки 50 відсотків сплаченого судового збору у розмірі 1000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved