Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-25 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог Позивач звернувся до суду з указаним позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] , заборгованість за спожитий природний газ у сумі 1108,22 грн, інфляційні втрати в сумі 297,07 грн, 3% річних у сумі 163,74 грн та стягнути сплачений судовий збір. Позов обґрунтовано тим, що відповідач є побутовим споживачем природного газу, що поставлявся за адресою: [ADDRESS] . Правовідносини між сторонами врегульовані шляхом укладення типового публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам природного газу. Відповідач у період з 01.05.2019 по 09.11.2022 несвоєчасно і в неповному розмірі здійснювала оплату за спожитий природний газ, у зв`язку із чим утворилась заборгованість перед позивачем у сумі 1108,22 грн. Посилаючись на\~ст. 625 ЦК України, позивач також просить стягнути з відповідача 3% річних станом на 23.02.2022 в сумі 163,74 грн та інфляційних втрат станом 01.01.2022 в сумі 297,07 грн, як відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання Вказані обставини стали підставою звернення до суду з цим позовом. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 18.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. 16.02.2023 відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому остання не погоджується з позовними вимогами з підстав їх необґрунтованості та безпідставності. Вказує, що позивач не зазначив період за який подано позов, не вказано розрахунок судового збору, не вказано про факти досудового врегулювання спору. Відповідач докладала зусиль по досудовому врегулюванню спору, зокрема зверталась до позивача з пропозицією надати відповідь щодо вказаної ним в платіжках суми заборгованості. Такими зверненнями зокрема є: звернення від 15.12.2017; заява від 25.07.2018, заява від 03.09.2018, заява від 12.10.2021. На звернення була отримана відповідь від 29.12.2017, в якій позивач вказав, що в нього немає можливості надати розрахунок. З матеріалів позовної заяви неможливо встановити за який період позивач вважає, що утворився борг. Також, 16.02.2023 відповідачем подана заява про застосування строків позовної давності. В обґрунтування заяви зазначає, що позивач без поважних причин пропустив строк звернення до суду, заявлена заборгованість перевищує трирічний термін. Наслідками пропущення строку позовної давності є відмова у задоволенні позову. Представником позивача 22.03.2023 подано до суду письмові пояснення, у яких позивач вказав, що відповідач вочевидь не відрізняє постачальника природного газу (ТОВ "ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ") від Оператора газорозподільних мереж (Оператора ГМ - АТ "ЖИТОМИРГАЗ"). ТОВ "ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ" є юридичною особою, створеною на загальних засадах, якій, як постачальник природного газу, що діє на підставі ліцензії, попереднім постачальником газу в Житомирській області (АТ "ЖИТОМИРГАЗ") передано дані щодо споживачів природного газу у вигляді абонентської бази. В період з 01.07.2015 по 30.04.2022 ТОВ "ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ" забезпечувало постачання природного газу побутовим споживачам, зокрема у Житомирській області. Нарахування за послуги з газопостачання здійснюється постачальником на підставі даних за підсумками місяця про об`єм (обсяг) природного газу розподіленого споживачу Оператором ГРМ (АТ "Житомиргаз"), які (дані) постачальник (ТОВ "Житомиргаз збут") отримує на інформаційній платформі оператора ГТС. Таким чином, питання обліку природного газу унормовані спеціальним законодавством та не є компетенцією ТОВ "Житомиргаз Збут" як постачальника природного газу, а є виключною компетенцією АТ "Житомиргаз" як Оператора ГРМ. В разі незгоди з обсягами природного газу, що визначені Оператором ГРМ (АТ "Житомиргаз"), відповідач не позбавлений права на вирішення цього питання безпосередньо з Оператором ГРМ або в судовому порядку, що передбачено п.5.6, п.11.4 Типового договору розподілу природного газу. Відповідачем 21.04.2023 подано до суду письмові пояснення, у яких остання вказує, що типовий договір, на який посилається позивач - це просто бланк, форма згідно якої потрібно розробити й скласти договір для підписання зі споживачем. Відповідач з позивачем договір не укладала. Позивач позивається вказує період заборгованості з 01.05.2019 по 09.11.2022, а в позовній заяві надає розрахунок інфляційних витрат з липня 2015 по жовтень 2018 рік та 3% річних, але вже за період з серпня 2015 по жовтень 2018. Позивач не зміг підтвердити належними доказами факт існування договору між сторонами, докази надання послуг з газопостачання відсутні. Жодних з додатків не вказує на обставини, з яких можна було б зробити висновок щодо боргу, та не доводять правильність нарахованих сум. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Представником позивача 30.05.2023 надано заперечення на письмові пояснення відповідача. Обгрунтовуючи їх, зазначає, що постачальники зобов`язані на власному сайті розмістити редакцію договору постачання природного газу, яка має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам. Постачальники із спеціальними обов`язками, на яких, в установленому порядку, покладені обов`язки постачати природний газ побутовим споживачам, додатково розміщують редакцію договору в друкованих виданнях, що публікуються в межах їх території ліцензованої діяльності. Фактом згоди споживача про приєднання до умов цього договору є отримання постачальником поданої споживачем заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам та сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлення природного газу. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальні послуги сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Розрахунок позивачем інфляційних втрат позивачем здійснений за період з червня 2019 року по січень 2022, а 3% річних з 11.05.2023 по 23.02.2023, що вбачається з позовної заяви. Сторони в судове засідання не з`явилися про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача 26.06.2023 подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач про причини неявки суд не повідомила. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників провадження, які належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст.223\~ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч.3 ст.211\~ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Зі змісту\~ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~вбачається, що до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, зокрема, послуги з постачання та розподілу природного газу. Відповідно до положень ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву споживача кореспондує обов`язок, серед інших, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з ч. 1\~ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~виконавець комунальної послуги має право звертатися до суду в разі порушення споживачами умов договору. Відповідно до п. 2 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених\~постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2496, договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням ст. ст.\~633,\~634,\~641,\~642 ЦК України\~шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору, що передбачено ч. 1\~ст. 634 ЦК України. Відповідно до пункту 3 Розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених\~Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2496\~постачальники зобов`язані на власному сайті розмістити редакцію договору постачання природного газу, яка має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам. Постачальники із спеціальними обов`язками, на яких в установленому порядку покладені обов`язки постачати природний газ побутовим споживачам, додатково розміщують редакцію договору в друкованих виданнях, що публікуються в межах їх території ліцензованої діяльності. Пунктом 32 Правил № 2496 передбачено, що побутовий споживач природного газу зобов`язаний: укласти договір постачання природного газу з постачальником, а за відсутності укладеного договору припинити відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору. Статтею 525 ЦК України\~передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). \~Згідно ч. 1\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1\~ст.901 ЦК України\~за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 625\~ЦПК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.3\~ст.12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України\~передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду Судом встановлено, що відповідно до розрахунку споживання природного газу ТОВ "Житомиргаз збут", [PERSON] є побутовим споживачем природного газу за адресою: [ADDRESS] , на її ім`я відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Розмір боргу станом на 09.11.2022 складає 1108,22 грн. Згідно довідки, виданої начальником відділу продажів фізичним особам ТОВ "ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ" Давидовою О.В., споживачу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] надаються послуги з постачання природного газу. Типовий договір постачання ТОВ «Житомиргаз збут» природного газу побутовим споживачам опублікований в газеті «Житомирщина» від 22.12.2015 № 136. Відповідно до постанови від 21.04.2017 № 527 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, ТОВ «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ» (код ЄДРПОУ 39577504) видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу на території України. Відповідач є споживачем послуг природного газу, які надає позивач, оскільки фактично споживаючи природний газ, вважається таким, що прийняла пропозицію ТОВ «Житомиргаз Збут» щодо укладення договору постачання природною газу побутовим споживачам, положення якого затверджені\~постановою НКРЕКП №2496 від 30.09.2015. Матеріали справи не містять доказів, що відповідач не отримує послуги, які надає позивач, що відповідач припинив споживання природного газу або отримує природний газ в іншого постачальника. Зі змісту розрахунку споживання природного газу за період з 01.05.2019 по 09.11.2022 убачається, що у [PERSON] утворилася заборгованість в сумі 1108,22 грн. Несплата відповідачем отриманих комунальних послуг не допускається. Правильність нарахованого позивачем розміру заборгованості відповідач не спростувала. Встановлено, що ТОВ «Житомиргаз Збут» як постачальник надає споживачам виключно послуги з постачання природного газу, тобто, забезпечує споживачів ресурсом природного газу, а інші послуги, зокрема, облік газу, своєчасне технічне обслуговування газопроводів, газових приладів і пристроїв, лічильників газу та технічні види робіт з підключення, обмеження, локалізації і ліквідації аварійних ситуацій тощо, здійснює Оператор ГРМ - АТ «Житомиргаз», до якого відповідач вимог щодо неправомірності обліку обсягу спожитого газу не заявляв. ТОВ «Житомиргаз Збут» отримує дані щодо обсягів споживання побутовими споживачами природного газу від АТ «Житомиргаз», тому позивач як постачальник зобов`язаний здійснювати відповідне визначення вартості вказаного оператором ГРМ об`єму газу та зазначати його в рахунках на оплату. Відповідно до пункту 5 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРМ визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником. Розбіжності у частині визначення об`єму та/або обсягу розподіленого та спожитого природного газу врегульовуються договором розподілу природного газу, а у разі недосягнення згоди - в судовому порядку. До вирішення цього питання величина об`єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ. Отже, визначення обсягів спожитого побутовими споживачами природного газу є виключною компетенцією Оператора ГРМ. Проте, посилаючись на правильні дані про обсяг використаного спожитого газу відповідачем не надано доказів, які б підтверджували її намагання врегулювати розбіжності в частині визначення об`єму та/або обсягу розподіленого та спожитого природного газу, а також доказів оплати за спожитий природний газ в повному обсязі за період, вказаний в позові. Що ж до твердження відповідача, наведені у відзиві та письмових поясненнях, суд зазначає, що відповідач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження незаконних дій ТОВ «Житомиргаз Збут» щодо нарахування їй заборгованості за природний газ, а тому доводи відповідача у цій частині не заслуговують на увагу. Таким чином, враховуючи, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, які відповідач не виконує належним чином, належним чином не здійснює плату за послуги зі споживання природного газу, які надає позивач, чим порушуються його права, внаслідок чого виникла заборгованість, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за спожитий природний газ є обґрунтованими. Разом з тим, в заяві від 16.02.2023 відповідач просить суд застосувати строк позовної давності до заявлених позовних вимог. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 256 ЦК України). Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому перебіг позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). Зі змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в судовому порядку. Правила переривання перебігу позовної давності суд застосовує незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. Із фінансового стану по особовому рахунку № [NUMBER] слідує, що в період із 01.05.2019 по 09.11.2022 відповідач періодично сплачувала кошти за спожитий природний газ, а в червні, серпні, 2019, грудні, березні, травні, липні, вересні, листопаді та грудні 2020, лютому, березні, травні, липні, серпні, вересні, жовтні та листопаді 2021, січні та березні 2022 відповідач здійснювала платежі в сумах, які перевищували нарахування за вказані місяці, через що внаслідок цих платежів відбувалося переривання трирічного строку позовної давності та його відлік розпочинався спочатку. Тому оскільки між платежами відповідача відсутні періоди неплатежів тривалістю понад три роки, строк позовної давності до заявлених позивачем вимог за заявою відповідача не підлягає застосуванню. Крім того, щодо інфляційного нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України, то таке полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеній у постанові від 30.10.2013 у справі № 6-59цс13. Отже, вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат в розмірі 297,07 грн та 3% річних в розмірі 163,74 грн також підлягають задоволенню. З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку, що між сторонами існували зобов`язальні правовідносини, які зі сторони відповідача не виконувалися належним чином, відповідач своєчасно не вносила необхідні платежі, чим порушила права позивача і допустила заборгованість за період з 01.05.2019 по 09.11.2022 в сумі 1108,22 грн, на які позивачем нараховані за період\~з 01.06.2019 по 31.01.2022 інфляційні втрати в розмірі 297,07 грн та 3% річних, які нараховані за період з 11.05.2019 по 23.02.2022 в розмірі 163,74 грн, а тому наявні підстави для задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз Збут» повністю. V. Розподіл судових витрат Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у зв`язку з задоволенням позову з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем за подання до суду позовної заяви судовий збір у розмірі 2481,00 грн.

Outcome: approved