Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-26 00:00:00

У вересні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Інформаційно-правові системи» (далі - ТОВ «Інформаційно-правові системи») звернулося до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 5 490,92 грн фактичних витрат в порядку регресу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 04 березня 2020 року в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля «Мерседес», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок якої пошкоджено транспортний засіб, яким керувала [PERSON] (потерпіла особа). Після вчинення ДТП [PERSON] місце пригоди залишив, що підтверджується постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 04 листопада 2020 року. Відповідно до полісу від 15 жовтня 2019 року № 125878898 цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ». Потерпіла звернулася до страхової компанії відповідача з повідомленням про ДТП та заявою про страхове відшкодування, за результатами розгляду якої було прийнято рішення про виплату їй страхового відшкодування в сумі 5 490,92 грн. Враховуючи викладене, відповідно до статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» має право на стягнення з відповідача виплаченої суми страхового відшкодування. 20 травня 2021 року між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» та ТОВ «Інформаційно-правові системи» укладено договір № 20-05 про відступлення права вимоги (цесії), відповідно до умов якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача. З метою повідомлення відповідача про заміну кредитора та досудового врегулювання спору, 18 червня 2021 року позивачем надіслано претензію № 125878898, однак на момент звернення з позовом до суду, відповідачем не відшкодовано фактичних витрат, понесених позивачем. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з указаним позовом за захистом прав та законних інтересів. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 09 вересня 2021 року вищевказану цивільну справу передано за підсудністю до Солом`янського районного суду міста Києва. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 жовтня 2021 року вказану справу передано судді Ішуніній Л. М. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2021 року вказану позовну заву було залишено без руху. На виконання зазначеної ухвали 27 червня 2022 року позивачем надано до суду засвідчені у встановленому чинним законодавством порядку копії всіх документів, які додані до позовної заяви, та які необхідні для відправки відповідачеві. Ухвалою суду від 04 липня 2022 року у вказаній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, натомість матеріали справи містять заяву представника позивача про розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової кореспонденції за останнім відомим місцем реєстрації відповідача, та розміщення оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України, в порядку частини десятої статті 187 ЦПК України, про поважність причин неявки суду не повідомив. Крім того, у встановлений судом строк, не скористався своїм правом на подання відзиву, тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність сторін. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом установлено, що [PERSON] 04 березня 2020 року о 21-05 год. в м. Києві по пров. Жуковського, 3, корп. 2, керуючи автомобілем «Мерседес», д.н.з. [NUMBER] , під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно, чим здійснив наїзд на автомобіль «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER] . Після вчинення ДТП, місце пригоди залишив. Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 04 листопада 2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні вказаної ДТП, яка набрала законної сили 17 листопада 2020 року (а.с. 9). Відповідно до полісу № 125878898 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «Мерседес», д.н.з. [NUMBER] була застрахована у ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.». Строк дії договору з 16 жовтня 2019 року по 15 жовтня 2020 року (а. с. 4). 12 березня 2020 року та 08 грудня 2020 року власник пошкодженого автомобіля «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER] , з метою отримання страхового відшкодування звернулася до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та відповідною заявою про страхове відшкодування на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/0729174, виданого ТДВ СК «Кредо» (а. с. 5, 8). 21 січня 2021 року ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» було складено страховий акт № 20.125878898-1844 та розрахунок суми страхового відшкодування до нього (а. с. 10, 11). 06 квітня 2021 року ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» на підставі вищезазначених документів здійснило виплату страхового відшкодування в сумі 5 490,92 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 06 квітня 2021 року № 36645 (а. с. 12). Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 04 листопада 2020 року та доказуванню не підлягає. 20 травня 2021 року між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» та ТОВ «Інформаційно-правові системи» укладено договір № 20-05 про відступлення права вимоги (цесії) (а. с. 13-15). Відповідно до умов зазначеного договору первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами страхування та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором (пункт 2.1. договору). Згідно з підпунктом 1.1.1. договору перелік боржників, до яких новий кредитор набуває права вимоги зазначено в реєстрі прав вимог, що наведений у додатку № 1 до договору. Так, з реєстру прав вимог вбачається, що до ТОВ «Інформаційно-правові системи» перейшло право вимоги до [PERSON] на суму 5 490,92 грн (а. с. 16-18). 24 червня 2021 року позивачем на адресу відповідача направлено претензію № 125878898, в якій повідомлено про заміну первісного кредитора та висунуто вимогу оплатити 5 490,92 грн заборгованість в добровільному (досудовому) порядку впродовж семи днів (а.с. 20, 21), проте будь-якої відповіді від відповідача не надходило. Згідно з пунктом 2.1 статті 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, ЦК України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Положеннями статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За нормою статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом. Відповідно до підпункту в), пункту 38.1.1, частини 38.1, статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Враховуючи викладене, судом із постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 04 листопада 2020 року встановлено, що відповідач, який керував забезпеченим транспортним засобом «Мерседес», д.н.з. [NUMBER] , після вчинення ДТП залишив місце пригоди, тому у страховика після виплати страхового відшкодування виникло право регресу до [PERSON] як водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК Ураїни визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи те, що до ТОВ «Інформаційно-правові системи» перейшло право вимоги до відповідача, позивач вправі вимагати повернення виплаченого страхового відшкодування потерпілій особі від винуватця ДТП [PERSON] в сумі 5 490,92 грн. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач, не надавши відзиву, наведені позивачем обставини не спростував, доказів повернення коштів позивачу чи виплати їх потерпілій особі не надав. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи, що у ТОВ «Інформаційно-правові системи» наявні законні підстави вимагати стягнення від страхувальника виплаченої суми страхового відшкодування в порядку регресу, зважаючи на те, що [PERSON] залишив місце ДТП, приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх задоволення. Крім того, частиною п`ятою статті 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Згідно з частиною першою статті 133 та частиною першою статті 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем, що включають судовий збір у розмірі 2 270 грн, підлягають стягненню з відповідача. З огляду на викладене та

Outcome: approved