Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-28 00:00:00

У серпні 2021 року позивач звернувся до Подільського районного суду міста Києва з позовом до відповідача [PERSON] , зазначивши, що КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» є виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання для житлових будинків комунальної форми власності та надає послуги на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню, який розміщений на офіційному сайті позивача та в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34 (5085). Квартира [ADDRESS] під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, а отже відповідач [PERSON] є споживачем послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води, які постачає позивач. Свідоцтвом повного і беззастережного акцепту умов договору є факт отримання послуг споживачем. Факт відсутності письмового договору між сторонами не є підставою звільнення відповідача від оплати за спожиті послуги. За результатами оплат було з`ясовано, що відповідач користується послугами, але не в повному обсязі виконує зобов`язання по сплаті заборгованості за надані послуги, в результаті чого станом на 01 липня 2021 року у нього утворилась заборгованість у розмірі 24 444,04 грн., яка складається із заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 8 885,93 грн. та заборгованості з централізованого постачання гарячої води у розмірі 15 558,11 грн. Крім того, позивач на підставі Договору № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року, укладеного між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» (Кредитор) та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» (новий Кредитор) прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих, проте не оплачених до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, у розмірі 6 856,76 грн. З огляду на наведене, позивач просив стягнути на свою користь із відповідача загальну суму заборгованості у розмірі 31 300,80 грн., у тому числі: - заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги: з централізованого постачання гарячої води - у розмірі 6 856,76 грн.; - заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги: з централізованого опалення - у розмірі 8 885,93 грн.; з централізованого постачання гарячої води - у розмірі 15 558,11 грн. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача понесені ним витрати, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у розмірі 33,00 грн. та судовий збір у розмірі 2270,00 грн. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 серпня 2021 року головуючим у справі визначено суддю Скрипник О.Г. Ухвалою судді від 02 вересня 2021 року матеріали позовної заяви передано на розгляд за підсудністю до Оболонського районного суду м. Києва. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 травня 2022 року головуючим у справі визначено суддю Шролик І.С. Ухвалою судді від 17 травня 2022 року справу передано на розгляд за підсудністю до Подільського районного суду м. Києва. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 липня 2022 року головуючим у справі визначено суддю Ковбасюк О.О. Ухвалою судді від 29 липня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов. 22 грудня 2022 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, у якому він заперечує проти позову, вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Щодо заборгованості яка виникла у відповідача з 01 травня 2018 року за послуги з централізованого опалення у розмірі 8 885, 93 грн, зазначає, що відповідно до рахунку-повідомлення позивача про надані послуги, у тому числі з централізованого опалення, станом на 01 серпня 2018 року у відповідача була наявна заборгованість за централізоване опалення у розмірі 7 586,76 грн., а станом на 01 вересня 2021 року заборгованість зменшилась і становила вже 5 999,96 грн. Станом на 01 липня 2022 року у відповідача розмір заборгованості значно зменшився і становив 2 030,44 грн. Також у липні 2022 року він здійснив оплату послуг з централізованого опалення у розмірі 1 530,44 грн. Таким чином, прелдставник стверджує, що на день відкриття провадження у справі у відповідача була відсутня заборгованість за централізоване опалення, а навпаки наявна переплата за надані послуги, про що свідчить рахунок-повідомлення про надані послуги, у тому числі з централізованого опалення, станом на 01 серпня 2022 року. Станом на день подачі відзиву у відповідача відсутня заборгованість, яку намагається стягнути позивач, а тому в цій частині позовних вимог наявні підстави для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю спору. Щодо заборгованості, яка виникла у відповідача за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води, представник зазначила, що відповідач неодноразово звертався до представника позивача із вимогою про скасування необґрунтованої заборгованості за послуги гарячого водопостачання та водовідведення, аргументуючи свої вимоги наявністю у квартирі двох засобів обліку води (лічильників) та встановленого бойлера (електропідігрівач), однак усі такі звернення були залишенні поза увагою. 07 грудня 2022 року відповідачем здійснено повірку засобі обліку води, про що свідчить акт № С375871, де зазначено номер лічильника та його показники на день повірки. Відповідно до наведеного у відзиві розрахунку відповідача розмір спожитої гарячої води становить 41 м3, тобто розмір заборгованості становить 3 977,00 грн., але ніяк не 22 414,87 грн., як зазначає позивач. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води, заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води та централізованого опалення є безпідставною на день звернення до суду та на день відкриття провадження у справі. У зв`язку з наведеним представник просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 08 березня 2023 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив. Щодо заборгованості з оплати послуг з централізованого опалення, наданих з 01.05.2018, представник позивача зазначила, що як вбачається з актуального розрахунку заборгованості, заявлена до стягнення заборгованість утворилась станом на 31.06.2021 у розмірі 8 885,93 грн. та була погашена відповідачем після подачі позову до суду протягом липня-грудня 2021 року. Щодо заборгованості з постачання гарячої води представник позивача вказала на відсутність у позивача відомостей про повірку лічильників з гарячого водопостачання, як і відомостей про те, що повірений лічильник справний. Відповідачем довгий час не передавались показання лічильника, а тому нарахування споживання здійснювалось по нормі споживання. Для коригування суми заборгованості за надані послуги з постачання гарячої води відповідач має звернутись із заявою про зняття контрольних показників лічильника та свідоцтвом про повірку, в якому зазначені відомості просправність лічильника та його повірку, та на підставі наданих документів звернутись для здійснення перерахунку. У разі несправності лічильника коригування заборгованості неможливе. Надані до відзиву акти не є належним доказом справності лічильників та достовірності їх показників, а отже, не є доказами фактичного споживання обсягу гарячої води для здійснення перерахунку. З урахуванням наведеного, представник позивача уточнила позовні вимоги та просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість: - за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 6856,76 грн.; - за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 15558,11 грн. 13 квітня 2023 року до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив від представника відповідача, в яких зазначено, що у відзиві на позовну заяву позивачем не взято до уваги той факт, що у відповідача встановлений бойлер, а також те, що повірка лічильників проводилась у 2017 році. Для доведення необґрунтовано заявленої заборгованості за спожиту гарячу воду відповідачем було здійснено повірку двох лічильників гарячої води із заводськими номерами №8033045 та №8031793. Після здійснення такої повірки відповідачем отримано свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, а саме: свідоцтво про повірку лічильника води SDC DN №15 заводського №8031793 від 15 березня 2023 року та свідоцтво про повірку лічильника води JS DN №15 заводського №8033045 від 14 грудня 2022 року. Таким чином, обидва лічильники пройшли повірку і придатні до використання. Проходження повірки обома лічильниками свідчить про те, що показники гарячої води відповідають дійсності, а заявлена заборгованість є безпідставною. 23 травня 2023 року представником позивача подано до суду заву про уточнення позовних вимог, в обґрунтування яких вказано, що у період з липня по грудень 2021 року відповідачем було повністю погашено суму заборгованості за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 8 885,93 грн. Крім того, на підставі звернення відповідача з показниками лічильника та свідоцтвами про повірку зроблено перерахунок заборгованості за спожиті з 01 травня 2018 року з централізованого постачання гарячої води, в результаті чого заборгованість становить 6 184,06 грн. Відповідно до наведеного представником позивача уточнено позовні вимоги, відповідно до яких вона просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість: - за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 6 856,76 грн.; - за спожиті послуги з 01 травня 2018 року з централізованого постачання гарячої води у розмірі 6 184,06 грн. У судове засідання представник позивача не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, представником подано до суду клопотання про розгляд справи без його участі, Зі змісту такого клопотання також вбачається, що відповідач частково визнав позов, а саме визнав наявність у нього заборгованості з централізованого постачання гарячої води за 2018-2022 роки за спожиті 100 м3, що становить 9 789,00 грн. З огляду на наведене, суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч.8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS] та є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» визначено обов`язковим виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання для житлових будинків комунальної форми власності згідно Закону України № 1198-VІІ від 10 квітня 2014 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» з 01 липня 2014 року. 11 жовтня 2018 року між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» укладено Договір про відступлення права вимоги № 602-18, відповідно до якого ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» відступило, а КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» набуло право грошової вимоги до споживачів теплової енергії, комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, в частині їх зобов`язання перед кредитором оплати неустойки (пеня та/або штраф), 3% річних, інфляційних нарахувань, судових та інших витрат, витрат на адвокатські послуги, пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-яких інших без виключень та обмежень, що нараховані кредитором та/або виникли до дати укладання цього договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачами обов`язків з оплати спожитої теплової енергії та/або комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води та є предметом судового розгляду або підтверджені судовими рішеннями, як такі, що підлягають стягненню із споживачів. Згідно додатків № 1 і № 2 до Договору про відступлення права вимоги (цесії) № 602-18 від 11 жовтня 2018 року до переліку споживачів послуг централізованого опалення та зобов`язань, право вимоги яких відступається, увійшов [PERSON] , який проживає за адресою [ADDRESS] , є споживачем послуг та має заборгованість з централізованого опалення та з постачання гарячої води. Надання послуг здійснювалося на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Правилами, який опублікований 31 липня 2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також у газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року № 111 (4511). Відповідно до розрахунку заборгованості, який був доданий позивачем до позовної заяви, станом на 01 липня 2021 року за відповідачем [PERSON] рахувалась заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у загальному розмірі 31 300,80 грн., із яких: - заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги: з централізованого постачання гарячої води - у розмірі 6 856,76 грн.; - заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги: з централізованого опалення - у розмірі 8 885,93 грн.; з централізованого постачання гарячої води - у розмірі 15 558,11 грн. Разом із цим, згідно з уточненими вимогами, наведеними позивачем у відповіді на відзив, що були подані до суду 08 березня 2023 року, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість: - за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 6856,76 грн. - за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 15558,11 грн. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, чинними на час виникнення спірних правовідносин (далі - Правила). Вказані Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Правилами надання послуг з централізованого опалення встановлено, що централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання. Згідно зі ст.ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Частиною 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлені обов`язки індивідуального споживача, зокрема оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Положеннями ч. 2 ст. 642 ЦК України передбачено, що якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Наявність правовідносин між сторонами за договорами теплопостачання, а отже і виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого теплопостачання, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а споживач отримує послуги та має здійснювати оплату виставлених рахунків. Відповідно до п. 11 вищезазначених Правил у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. Пунктом 20 Правил встановлено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Пунктом 21 Правил визначено, що у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що у період з липня по грудень 2021 року відповідачем було повністю погашено суму заборгованості перед позивачем за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 8 885,93 грн. Із уточненого розрахунку заборгованості, наданого представником позивача до суду 23 травня 2023 року, вбачається, що позивачем було перераховано розмір заборгованості з централізованого постачання гарячої води, нарахованої відповідачу за період з 01 травня 2018 року до 01 липня 2021 року та, із урахуванням повністю сплаченої відповідачем у період з липня по грудень 2021 року заборгованості з централізованого опалення, обраховано загальний розмір заборгованості відповідача, яка утворилася з 01 травня 2018 року. Відповідно до такого розрахунку у відповідача [PERSON] залишилася заборгованість за спожиті послуги з 01 травня 2018 року з централізованого постачання гарячої води у розмірі 6 184,06 грн. Щодо наданих позивачем послуг з централізованого постачання гарячої води до 01 травня 2018 року заборгованість відповідача становить 6 856,76 грн., що підтверджується відповідним розрахунком. Разом з тим, представником відповідача було подано до суду 29 червня 2023 року заяву про часткове визнання позовних вимог, а саме: про визнання заборгованості з централізованого постачання гарячої води за 2018-2022 роки в розмірі 9 789,00 грн., в обґрунтування якої додано відповідний розрахунок. При цьому судом враховується, що після надходження справи до суду відповідачем було здійснено повірку двох встановлених у його квартирі лічильників гарячої води, після здійснення якої ним отримано відповідні свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, а саме: свідоцтво про повірку лічильника води SDC DN №15 заводського №8031793 від 15 березня 2023 року та свідоцтво про повірку лічильника води JS DN №15 заводського №8033045 від 14 грудня 2022 року. Таким чином, суд вважає обгрнутованими доводи представника відповідача про те, що оскільки вказаними свідоцтвами підтверджується придатність лічильників до використання, показники гарячої води, то розрахунок заборгованості, здійснений відповідачем, відповідає дійсності. Доказів на спростування вказаних обсатвин матеріали справи не містять. Відповідно до частин першої-четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Отже, враховуючи вищенаведене та встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини, що знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду та ґрунтуються на встановлених нормах цивільного законодавства України, а також беручи до уваги часткове визнання позовних вимог стороною відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води наданих за адресою [ADDRESS] , підлягають частковому задоволенню, в межах визнаних позовних вимог відповідачем, тобто в сумі 9 789,00 грн. В іншій частині вимог позов задоволенню не підлягає. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд враховує наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів. Відповідно до наявної в матеріалах справи квитанції від 21 липня 2021 року позивачем за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав сплачено 33,00 грн. Крім того, позивачем при зверненні з даним позовом до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2270,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 753065 від 11серпня 2021 року. Враховуючи часткове задоволення позову, на підставі положень ч.1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору підлягає розподілу пропорційно задоволеним позовним вимогам, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 709,83 грн., що становить 31,27 % від ціни позову, а також 10,30 грн. витрат, пов`язаних із розглядом справи. На підставі викладеного,

Outcome: partial