Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-28 00:00:00

У вересні 2022 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно сина сторін [PERSON] , [INFO] . Позов обгрунтований тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 11 червня 2010 року. Син перебуває на утриманні позивача і проживає з нею. Відповідач не бере участі у вихованні сина, не провідує його, не цікавиться здоров`ям та навчанням, морально та матеріально не підтримує, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не спілкується із сином взагалі. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, останній самоусунувся від даних обов`язків. Позбавлення батьківських прав відповідає інтересам сина. Просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 12 грудня 2022 року за результатами підготовчого провадження справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, пояснивши, що відповідач безпосередньо спілкувався із сином у 1-му класі, по телефону спілкувався у листопаді 2022 року; останній взагалі не приділяє уваги сину, його утриманню та вихованню; на момент розлучення сину було 2 роки, перешкоди у спілкуванні відсутні, після звернення її до суду відповідач ініціював процес спілкування, син не хоче з ним спілкуватись; позбавлення батьківських прав також пов`язане із подальшим усиновленням сина, який називає батьком іншу особу після її одруження, син має право на повноцінну сім`ю. Дана позиція підтримана в судовому засіданні представником позивача адвокатом Щербаком О.В.. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що спілкувався із сином до 5-річного віку, на останній день народження сина його не пустили, неодноразово телефонував сину, переказував гроші, зокрема і на день народження; сина настроїли проти нього, до органу опіки через перешкоди позивача не звертався; заборгованість по аліментах відсутня; безпосередньо спілкувався із сином у 2015 році, перед судовим засіданням мав намір в телефонному режимі поспілкуватись із сином, останній відмовляється; хоче спілкування із сином, спірна ситуація-конфлікт із дитиною; під час воєнного стану не міг повністю сплачувати аліменти. Дана позиція підтримана в судовому засіданні представником відповідача адвокатом Приходько С.О.. Неповнолітній [PERSON] , [INFO] , в судовому засіданні в присутності представника органу опіки та піклування, за відсутності сторін, в порядку ст.171 СК України пояснив, що доречно позбавити відповідача, як його біологічного батька, батьківських прав, це його вільна та усвідомлена позиція, батьку він не потрібен, ніякого спілкування; спілкування з батьком не хоче; останній раз розмовляв із батьком по телефону весною 2022 року; батько його бачив, коли йому було 5 років, про своє життя батько ніколи не розказував; батько сплачував тільки аліменти; називає батьком іншу особу. Представник органу опіки та піклування Ніжинської міської ради Парубець М.О. в судовому засіданні вважала за доцільне позбавлення відповідача батьківських прав щодо свого сина. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що є рідною сестрою відповідача, зі сторони позивача наявне недоброзичливе ставлення до бабусі-матері відповідача, [PERSON] свідомо настроїли проти відповідача та його родини; відповідач не хотів звертатись до органу опіки; вказані обставини їй відомі із спілкування із братом та матір`ю. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що є сусідом по місцю проживання позивача із сином, по якому відповідача жодного разу не бачила. Фактичні обставини та мотиви, з яких виходить суд, із застосованими нормами права. Сторони по справі, які перебували у зареєстрованому шлюбі і який згідно свідоцтва від 11 червня 2010 року розірваний, є батьками [PERSON] , [INFO] , який на час розгляду справи досяг 14-річного віку, проживає разом із матір`ю-позивачем [PERSON] в м.Ніжині і перебуває на її утриманні. Постійне місце проживання відповідача [PERSON] також в м.Ніжині. За результатами проведеної Ніжинським міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді 15 грудня 2021 року психологічної діагностики особистісної прихильності дитини [PERSON] у системі сімейної взаємодії останній сприймає батька [PERSON] на рівні усвідомленого «існування людини», яка є його біологічним батьком, батько не входить у коло спілкування дитини, особистість батька не є соціально значимою для дитини і може викликати коливання емоційного настрою та певні почуття тривоги і образи, що корелює з низьким рівнем прихильності до значимого дорослого в житті дитини. Для дитини особливо значимим є ціннісний компонент прийняття сім`ї та батьків (мами), які є авторитетними у формуванні життєвих позицій та сприйняття себе. Згідно повідомлення Ніжинської гімназії №9 від 18 жовтня 2021 року [PERSON] навчається в даному закладі з 01 вересня 2014 року, його навчанням та вихованням займається лише мати [PERSON] , батько дитини не приймає участі у вихованні сина, жодного разу не відвідував батьківські збори, не спілкувався з класним керівником. Аналогічні відомості зазначені у довідці Ніжинської дитячої хореографічної школи від 19 жовтня 2021 року, де навчається [PERSON] з 01 лютого 2017 року. Заборгованість відповідача по аліментах на утримання сина [PERSON] згідно розрахунку Ніжинського ВДВС у виконавчому провадженні [NUMBER] станом на серпень 2022 року становить 16077,50 грн., а відповідно до розрахунку від 08 грудня 2022 року-заборгованість станом на грудень 2022 року відсутня, при цьому сплати проведені у березні 2022 року-5236 грн., після чого у листопаді та грудні 2022 року на суми 1700 та 10622,50 грн. відповідно. Згідно наданих в судовому засіданні відповідачем копій документів щодо переказів грошових коштів останнім 02 серпня 2017 року отримувачу [PERSON] надіслано 800 грн. із призначенням платежу-допомога родичам, також здійсненні перекази 02 серпня 2018 року на суму 1000 грн., як допомоги родичам, 02 серпня 2019 року-1000 грн., як допомоги родичам, при цьому судом враховується, що син сторін народився саме [INFO] . Висновком виконавчого комітету Ніжинської міської ради, як органу опіки та піклування, від 14 квітня 2022 року підтверджується доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , який на засідання комісії не з`явився, щодо його сина [PERSON] з підстав відсутності участі у вихованні та утриманні, останній не звертався до органу опіки та піклування з питань щодо встановлення графіку побачень із сином чи усунення перешкод у спілкуванні, при цьому згідно даних витягу з протоколу №2 засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 18 лютого 2022 року [PERSON] в телефонному режимі заперечував проти позбавлення його батьківських прав, оскільки мати дитини чинить перешкоди у спілкуванні з сином, працівниками служби надані роз`яснення з даного питання, станом на 18 лютого 2022 року від [PERSON] до виконкому чи до служби у справах дітей жодного документа не надійшло. Відповідно до ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частина 1 ст.8 Закону України Про охорону дитинства передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст.12 Закону України Про охорону дитинства). Частиною 7 ст.7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 ст.164 СК України. Зокрема, вказаною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення наведених норм права дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини. У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] після розлучення із [PERSON] у 2010 році, проживаючи в одному місті із позивачем, не вживав належних заходів щодо необхідного спілкування із сином, згідно пояснень в судовому засіданні відповідач спілкувався із сином до 5-річного віку, після цього спілкування фактично зведено до періодичних телефонних дзвінків та переказу грошових коштів саме 02 серпня 2008 року, що є днем народження сина, погашення заборгованості по аліментах фактично здійснене після пред`явлення позову у вересні 2022 року,-що не може бути належним проявом батьківського спілкування, при цьому сину вже виповнилось 14 років і він усвідомлено, враховуючи достатній рівень розвитку, в судовому засіданні категорично заявив про відсутність будь-якого наміру у спілкуванні з ним та бажав позбавлення батьківських прав. Також судом враховується, що відповідач, посилаючись на перешкоди у спілкуванні із сином зі сторони позивача, не надав з цього приводу належних та допустимих доказів, також останній при наявності вказаних перешкод не був позбавлений можливості звернення до органу опіки та піклування щодо встановлення способів спілкування чи до суду з вимогою щодо усунення перешкод. За таких обставин відповідач свідомо тривалий час не піклуються про фізичний і духовний розвиток сина, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, не вчиняє дій щодо достатнього матеріального забезпечення дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню сином загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання сином освіти, не проявляє зацікавленості у навчальному процесі. Також між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. За таких обставин відповідач тривалий час свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, тривалий час не бажав змін у відносинах з дитиною, оскільки кроків із його боку щодо налагодження спілкування та контакту із дитиною здійснено не було, неповнолітній син перестав сприймати відповідача як свого батька, і вважає його сторонньою людиною, при цьому дії відповідача під час судового розгладу носять суто декларативний характер і, діючи в найкращих інтересах дитини, який проживає разом із матір`ю в повній сім`ї, тобто у безпечному, спокійному та стійкому середовищі,-суд приходить до висновку щодо наявності підстав для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав щодо сина [PERSON] , у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Також судом враховується, що згідно із ст.169 СК України батько, який позбавлений батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо зміниться його поведінка та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав. При розгляді справи суд виходить виключно із тих доказів, що надані сторонами та органом опіки та піклування під час судового розгляду із врахуванням змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Outcome: approved