Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-13 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування позову, позивач посилається на те, що [PERSON] утримує неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , батьком дитини є [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10.03.2015 року по справі № 202/540/15-ц з [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень, починаючи стягнення з 14 січня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає про те, що коштів, які присуджено зазначеним вище рішенням на час звернення до суду є недостатньо, оскільки дитина росте та потребує нормального харчування і розвитку, у позивача виникають фінансові труднощі щодо придбання необхідних продуктів харчування, одягу, взуття, шкільного приладдя, засобів гігієни, ліків, а також інших речей, пов`язаних зі створенням нормальних умов для життя та виховання дитини. Крім цього, дитина розвивається та потребує набагато більше коштів на забезпечення її фізичного та психологічного розвитку. Відповідач ці витрати оплачувати не бажає. Прохання позивача розподілити такі витрати відповідач ігнорує. Допомоги у вихованні дитини, догляду за нею та у витратах на лікування участі не бере. Позивач вказує про те, що її матеріальне становище в порівнянні з дня присудження аліментів погіршилось, оскільки вона утримує сина з періодичних та нестабільних доходів. Фактично 1000 (одна тисяча) гривень аліментів на утримання дитини є настільки мізерними, що не покривають четвертої частини усіх витрат, які позивач несе на утримання дитини щомісячно. Просить суд збільшити розмір аліментів, визначених рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2015 року, що стягуються із [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 1000 гривень щомісячно на 5000 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] . Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 15.05.2023 по справі відкрито спрощене позовне провадження. В судове засідання позивач не з`явилась, подала до суду заяву, за змістом якої просить розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. У відповідності до частини 8 статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення на сайті «Судова влада України». У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам частини 4 статті 223 та статей 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено частиною 8 статті 178, статтею 181 ЦПК України. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження від 02.08.2011 року, актовий запис № 488, виданого ВДРАЦС Будьоннівського районного управління юстиції у м. Донецьку у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2015 року по справі №202/540/15-ц позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000,00 грн. до досягнення ним повноліття, стягнення робити щомісяця на користь [PERSON] , починаючи з 14 січня 2015 року. Рішення набрало законної сили 20.03.2015. 03.06.2015 на виконання вказаного рішення Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська видано виконавчий лист. Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 19.07.2029. Постановою старшого державного виконавця Мар`їнського районного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області від 08.02.2019 на підставі вказаного виконавчого листа відкрито виконавче провадження ВП №54521120. Згідно копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , 05.02.2022 [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінили прізвище на « [PERSON] ». Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 13.09.2022, [PERSON] зареєстрована як переміщена особа за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з вимогами статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилається позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно із ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, а також стан здоров`я відповідача, відсутність у платника аліментів непрацездатної дружини та неповнолітніх дітей. Відповідно до положень ст.ст. 183, 184 СК України суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У статті 192 СК України закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Аналогічні висновки містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) та постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 536/1557/17 (провадження № 61-7584св18), від 30 червня 2020 року у справі № 343/945/19 (провадження № 61-2057св20). Частиною 3 ст.81 СК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, на позивача покладається обов`язок доказування підстав для збільшення розміру аліментів. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими, оскільки розмір аліментів, що визначений судом у 2015 році є недостатнім для забезпечення потреб дитини, разом з тим, відповідачем не спростовано доводи позивача про неможливість сплачувати аліменти в такому розмірі, враховуючи, також ту обставину, що позивач є вимушено переміщеною особою, а тому враховуючи ці обставини, суд приходить до задоволення позову в повному обсязі. Згідно з ч.6 ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає також судовий збір на користь держави. На підставі ст.ст. 84, 133, 141, 180-184, 191-192 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved