Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-09 00:00:00

[PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] \~про розірвання\~шлюбу,\~посилаючись на\~те,\~що 04\~жовтня 1986\~року між\~ними було\~укладено шлюб,\~від якого\~неповнолітніх дітей\~не мають;\~на даний\~час їх\~сімейні стосунки\~припинені через\~розбіжність характерів, втрату\~почуття взаємоповаги\~та взаєморозуміння,разом не проживають і не ведуть спільного господарства, шлюб носить формальний характер, що унеможливлює їх подальше спільне подружнє життя, розірвати шлюб через органи ДРАЦС відповідачка не бажає, а тому просить шлюб розірвати в судовому порядку. Позивач у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити з вищевказаних підстав; наполягає на винесенні рішення про розірвання шлюбу без надання часу для примирення, так як разом з дружиною не проживають близько восьми років, спільних інтересів не мають, він мешкає з іншою жінкою, в зв`язку з чим подальше збереження шлюбу неможливе. Відповідачка відзиву на позов не подала, в судовому засіданні не заперечувала проти розірвання шлюбу, оскільки разом з чоловіком не проживають близько восьми років, у позивача створена інша сім`я, а тому подальше існування їх шлюбу недоцільне. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За змістом положень ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) 04 жовтня 1986 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований Красносільською сільською радою Борзнянського району Чернігівської області за актовим записом №10. Від даного шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має. Сторони близько восьми років разом не проживають, подружніх стосунків не підтримують, ведуть окреме господарство, спільних інтересів та неповнолітніх дітей не мають, примиритися не бажають, обоє категорично наполягають на припиненні шлюбу, який між подружжям носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. Понесені [PERSON] у справі судові витрати по сплаті судового збору за його клопотанням залишаються за позивачем, що з огляду на засади диспозитивності цивільного судочинства не суперечить вимогам ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved