Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-09 00:00:00

08 травня 2023 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю чоловіка на виробництві, в якій позивач просить стягнути з відповідача на її користь 500000 грн у якості відшкодування моральної шкоди, завданої смертю чоловіка, без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона є дружиною [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 24.12.2015 року. [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем, працював майстром дільниці автотранспортного господарства у Новокостянтинівській шахті ДП «СхідГЗК». Мав загальний стаж роботи в умовах спливу шкідливих умов праці 6 років. Відповідно до п.14 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 07.07.2019 року за життя [PERSON] набув професійних захворювань: -метахронний рак: рак верхньої долі правої легені. Са прямої кишки. Рак передміхурової залози, ацинарний, в процесі гормонотерапії; -дифузний пневмофіброз. Хронічний двосторонній кохлеоневріт. Гіпертонічна хвороба. Атероскларотичний кардіосклероз. ДЕ ІІ змішаного ґенезу. Поперековий остеохондроз. Артроз колінних суглобів. Ожиріння. Згідно з п.15 вищезазначеного акту раніше у особи хронічне професійне захворювання, а також усі супутні захворювання загального профілю, виявлені не були. П.17 встановлює, що професійне захворювання виникло за таких обставин: робота під впливом виробничих факторів радіаційної природи - радон і дочерні продукти розпаду радона, довго існуючі радіонукліди уранового ряду, зовнішнє гамма-випромінення. Згідно з п.18 зазначеного акту причинами виникнення хронічного професійного захворювання є сумарна ефективна доза опромінення 17,721 мЗв. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 16.02.2021 року серії 12 ААА №0012466 чоловіку позивача було визначено ступінь втрати працездатності на рівні 90% безстроково та зазначено про потребу в амбулаторному та стаціонарному лікуванні, в тому числі оперативному, кт грудної та черевної порожнини. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 09.02.2017 року серії 12 ААБ №575188 чоловіку позивача встановлено першу Б групу інвалідності безтерміново та зазначено про потребу в постійному соціально-побутовому догляді. [INFO] чоловік позивачки помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Смолінською селищною радою Новоукраїнського району Кіровоградської області. Згідно довідки Медико-соціальної комісії від 14.08.2022 року встановлено причинний зв`язок смерті [PERSON] з професійним захворюванням. Позивач, втративши свого чоловіка, рідну людину, опору в житті, що має безповоротну дію, зазнала душевних страждань, що призвело до істотних вимушених змін у житті позивача, яка втратила турботу, моральну та матеріальну підтримку близької людини. Чоловік позивача був завжди для дружини опорою та підтримкою, кожного разу допомагав з вирішення різноманітних питань, що виникали в повсякденному житті позивача. Позивач втратила чоловіка, залишилась без моральної підтримки та внаслідок вини відповідача наразі вимушена покладатися лише на себе. [PERSON] надзвичайно любив свою дружину, багато працював, щоб його сім`я ні в чому не мала потреби, тому фактично він був єдиною підтримкою та опорою, а наразі вона залишилася без моральної підтримки рідної людини. Позивач з чоловіком мали чудові стосунки, побудовані на довірі та взаємоповазі, були справжньою міцною сім`єю. Позивач пишалася своїм чоловіком, він для неї став еталоном честі, порядності, доброти, поваги до суспільства і кожного громадянина. Позивач отримувала від свого чоловіка матеріальну допомогу, крім того, вона отримувала від [PERSON] допомогу у побуті, оскільки він завжди піклувався і підтримував морально свою дружину. Позивача не полишають думки про смерть чоловіка, що навіює на неї смуток, спричиняє душевні страждання та майже щоразу викликає головні болі, знервованість, погіршення стану здоров`я. Для неї дуже важко сприймається той факт, що вона втратила свого чоловіка. У зв`язку з тим, що чоловік позивача помер, позивач позбавилась можливості отримувати ті позитивні емоції від життя, ту турботу та допомогу в організації життя та побуту, підтримку, у тому числі матеріальну допомогу, яку отримувала до смерті чоловіка. Зважаючи на те, що моральна шкода позивачу завдана смертю чоловіка на виробництві, беручі до уваги характер і тривалість моральних страждань позивача, оскільки смерть має безповоротну дію, тому душевні страждання позивача призвели до істотних вимушених змін у житті позивача, яка втратила турботу та підтримку близької людини, істотність вимушених змін життя в результаті смерті чоловіка, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 500 000 грн, оскільки саме така сума зможе мінімально компенсувати втрати, яких зазнала позивач, та відновити, хоча б частково, її моральний стан. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 09 травня 2023 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху. 18 травня 2022 року недоліки позовної заяви було усунуто. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 19 травня 2023 року було відкрито провадження по справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Позивач про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін повідомлений належним чином, заперечень щодо розгляду справи без повідомлення сторін не подав. Представнику відповідача ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" відповідно до вимог ЦПК України, було вручено копію позовної заяви та додатків до неї, копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, про що свідчить підпис представника відповідача у розносній книзі, копія якої міститься в матеріалах справи. Надано строк для подачі заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження, відзиву на позовну заяву з наданням суду доказів в обґрунтування свого відзиву. Заперечень щодо розгляду справи у відсутність представника відповідача не надійшло. Відзив на позов відповідач не подав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно зі статтею 153 КЗпП України на всіх підприємствах установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на роботодавця, крім випадків укладення між працівником та роботодавецем трудового договору про дистанційну роботу. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесі, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовується працівником, а також, санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів з питань охорони праці. Відповідно до статті 173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України "Про охорону праці" роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці, відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Частиною 3 ст. 13 Закону України "Про охорону праці" передбачено, що роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Частинами 3 та 4 статті 23 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Відповідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Виходячи з аналізу зазначеної норми закону вбачається, що право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім`єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв`язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров`я на виробництві. Рішенням Конституційного Суду України від 08 жовтня 2008 року 20-рп/2008 (справа про страхові виплати), визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст.1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 грудня 2015 року, актовий запис про шлюб №60, зроблений виконавчим комітетом Смолінської селищної ради Маловисківського району Кіровоградської області. /а.с.9/ [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , актовий запис №114, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Смолинською селищною радою Новоукраїнського району Кіровоградської області. /а.с.10/. Відповідно до п.14 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 09.07.2019 року за життя [PERSON] набув професійних захворювань: - метахронний рак: рак верхньої долі правої легені. Са прямої кишки, ст.ІІІ. Рак передміхурової залози, ст.ІІ, ацинарний, в процесі гормонотерапії; - ХОЗЛ І-ІІ ст. Дифузний пневмофіброз. Хронічний двосторонній кохлеоневріт. Гіпертонічна хвороба. Атеросклеротичний кардіосклероз. ДЕ ІІ змішаного ґенезу. Поперековий остеохондроз. Артроз колінних суглобів. Ожиріння І ст. /а.с.11-13/ Згідно з п.15 вищезазначеного Акту раніше у особи хронічне професійне захворювання, а також усі супутні захворювання загального профілю, виявлені не були. П.17 встановлює, що професійне захворювання виникло за таких обставин: робота під впливом шкідливих виробничих факторів радіаційної природи - радон і дочерні продукти розпаду радона, довгоіснуючі радіонукліди уранового ряду, зовнішнє гамма-випромінення. Згідно з п.18 зазначеного Акту причинами виникнення хронічного професійного захворювання є сумарна ефективна доза опромінення 17,721 мЗв. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 16.02.2021 року серії 12 ААА №012466 чоловіку позивача [PERSON] було визначено ступінь втрати працездатності на рівні 90% безстроково, з 16.02.2021 року, та зазначено про потребу в амбулаторному та стаціонарному лікуванні, в тому числі оперативному, кт грудної та черевної порожнини. /а.с.14/ Згідно довідки до акта огляду Медико-соціальною експертною комісією від 16.02.2021 року серії 12 ААБ №575188 чоловіку позивача встановлено першу Б групу інвалідності з 16.02.2021 року, безтерміново та зазначено про потребу в постійному соціально-побутовому догляді. /а.с.15/ Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №128 від 11.08.2022 року причиною смерті [PERSON] зазначено рак верхньої долі правої легені з переходом на нижню долю лівої легені. /а.с.17/ Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 13.09.2022 року встановлено причинний зв`язок смерті [PERSON] з професійним захворюванням. /а.с.26/ Отже, між смертю [PERSON] , який працював на підприємстві відповідача, наявний причинний зв`язок з професійним захворюванням, що передбачає право позивача, як дружини померлого на відшкодування їй моральної шкоди. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які регулюють відшкодування моральної шкоди. У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22.06.1981 №155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я. Аналіз наведених законодавчих приписів дозволяє констатувати, що право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім`єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв`язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров`я на виробництві. Як роз`яснено в пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності та справедливості. В даному випадку факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказування іншими засобами доказування. Факт моральних страждань у зв`язку зі смертю, навряд чи потрібно доводити за допомогою якихось спеціальних засобів доказування. Доведення наявності цих страждань, саме по собі, полягає у засадничих поняттях людяності та розумінні основ людського життя, яке державою Україна визнається найвищою соціальною цінністю. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивачки та необхідності відшкодування відповідачем моральної шкоди завданої їй смертю чоловіка на виробництві. Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню в якості компенсації моральної шкоди, суд виходить з наведеного вище. Беруться, крім іншого, до уваги конкретні обставини справи, та, як вже було зазначено, істотність вимушених змін у подальшому житті позивачки, особливо тяжких наслідків, що наступили в силу таких змін у житті позивачки. Виходячи з встановлених обставин справи, ураховуючи ступінь вини відповідача в настанні смерті чоловіка позивачки, беручи до уваги характер і тривалість моральних страждань позивачки, які є довічними, враховуючи, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, який має позивачка від загибелі чоловіка, характер немайнових витрат, суд виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає, що з відповідача на користь позивачки [PERSON] слід стягнути моральну шкоду 180 000,00 грн, оскільки цей розмір суд вважає таким, що відповідає глибині і ступеню моральних страждань позивачки та є достатнім для розумного задоволення потреб потерпілих. Суд вважає, що стягнення моральної шкоди у розмірі 500 000 грн є надмірним, оскільки відшкодування моральної шкоди не має призводити до навіть неістотного збагачення. Таким чином, у задоволенні іншої частини позовних вимог [PERSON] слід відмовити. Разом з тим, згідно із законом України № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», стягнуті кошти в рахунок відшкодування моральної шкоди є доходом, який підлягає оподаткуванню на час виконання рішення суду. Враховуючи викладене, у разі якщо виплата немайнової (моральної) шкоди за рішенням суду здійснюється податковим агентом на користь фізичної особи платника податків, то сума такої шкоди не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Отже, з 23 травня 2020 року звільняється від оподаткування податком на доходи фізичних осіб відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Оскільки сума стягнення з ДП «СхідГЗК» на користь [PERSON] моральної шкоди складає 180 000 грн., що перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, як це передбачено законом, тому в даному випадку, підлягає стягненню моральна шкода, з урахуванням податків і зборів фізичних осіб. У іншій частині позовних вимог [PERSON] слід відмовити. При зверненні до суду із позовом позивач звільнена від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір». Позивачка подала позов про стягнення моральної шкоди спричиненої смертю чоловіка та визначила її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з чим, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1800 грн., що становить один відсоток від стягнутого розміру моральної шкоди. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial