Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-10 00:00:00

25.04.2023 представник позивача АТ КБ «Приватбанк» Дашко В.М., який діє на підставі довіреності звернувся до Ленінського районного суду м.Харкова з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 08.07.2010 року у розмірі 45 801,60 грн., станом на 04.04.2023, яка складається з наступного: 37 450,53 грн. - заборгованість за кредитом, 8351,07 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом та судові витрати у розмірі 2684,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 08.07.2010 року уклали договір № б/н, відповідно до якого [PERSON] отримала кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну кредитну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. До того ж, 08.07.2010 року відповідач [PERSON] підписав Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та підтвердив, що ознайомлений з фінансовими умовами та прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів. Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі 700 грн., а відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 37 000 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Позивач вказує, що свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Відповідач, у свою чергу, зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, не вносить грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, у зв`язку з чим і утворилася заборгованість, яка станом на 04.04.2023 року становить 45 801,60 грн., яка складається з: 37 450,53 грн. - заборгованість за кредитом, 8351,07 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. 26.04.2023 ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання (а.с.122). Представник позивача Дашко В.М. що діє на підставі довіреності, не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку, просив провести судове засідання без участі позивача (а.с.2,119). Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, відповідно до вимог п.4ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, в порушення ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не подавав. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно зі статтею 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. 11.07.2023 ухвалою суду постановлено про заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, докази, надані в обґрунтування позову, суд дійшов наступних висновків. 08.07.2010 року [PERSON] заповнив та підписав анкету-заяву про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг в «ПриватБанк». З тексту заяви вбачається, що відповідач проявив бажання отримати платіжну кредитну картку «Універсальна». Своїм підписом відповідач погодився з тим, що дана заява, разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» становлять між позичальником та банком договір про надання банківських послуг (а.с.22). 08.07.2010 року [PERSON] підписав Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та підтвердив, що ознайомлений з фінансовими умовами та прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів (а.с.23). Як вбачається із довідки АТ КБ «Приватбанк», відповідач [PERSON] 08.07.2010 року отримав кредитну картку «Універсальна» з терміном дії до січня 2014, який продовжено до серпня 2016 та кредитну картку «Універсальна GOLD» з терміном дії до травня 2025 року (а.с. 21). Згідно довідки «Про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] (договір б/н)», 07.09.2022 зменшено кредитний ліміт (а.с.20). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 04.04.2023 року становить 45 801,60 грн. та складається з: 37 450,53 грн. - заборгованість за кредитом, 8351,07 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом (а.с. 3-19). При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України (договір приєднання), згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно «Умов та правил надання банківських послуг» з метою надання послуг банк надає клієнту картку, вид якої визначається у пам`ятці клієнта/довідці про умови кредитування та заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. За умовами вказаного вище договору [PERSON] отримав кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідно до п. 2.1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів та приймає рішення про можливість надання кредиту на платіжну картку. Клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку та клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Згідно з п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобов`язаний сплачувати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, через перевитрату платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених кредитним договором. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, оскільки не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями відповідно до умов Договору. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, оскільки не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями відповідно до умов Договору. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Дотепер, як випливає з позову, заборгованість за кредитом не погашена і складає 37 450, 53 грн., тому підлягає стягненню з боржника [PERSON] . Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, що за своїм змістом є платою за використання суми кредиту. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. З наданого рахунку позивача випливає, що заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України становить 8 351,07 грн. Позивачем АТ КБ «ПриватБанк» надано належні докази щодо нарахувань процентів на прострочену заборгованість саме в такому розмірі як заявлено. Таким чином,суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит відповідно до ст.625 ЦК України у розмірі 8 351,07 грн. Відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved