Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-05 00:00:00

Адвокатське бюро «СЕРГІЯ АНДРОЩУКА» звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЯРОВЛАВЬ-АВТО», [PERSON] , Моторного (транспортного) страхового бюро України, Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» про відшкодування вартості відновлювального ремонту автомобіля та моральної шкоди, завданої ДТП. Позовні вимоги мотивовані тим, що 23 березня 2021 року водій [PERSON] , керуючи автобусом «Богдан А-22111», д.н.з [NUMBER] , який належить ТОВ «ЯРОСЛАВЬ-АВТО, здійснив зіткнення з автомобілем «Фольксваген Туарег», д.н.з. [NUMBER] , в результаті чого було пошкоджено належний АБ «СЕРГІЯ АНДРОЩУКА» автомобіль. Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 12 травня 2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні вказаного ДТП. Цивільно-правова відповідальність Товариства з обмеженою відповідальністю «ЯРОВЛАВЬ-АВТО» була застрахована в ТзДВ «Міжнародна страхова компанія» відповідно до полісу №ЕР-202433976 від 10 січня 2021 року. 31 травня 2021 року за наслідками звернення позивача до АТ «СК «Інго», в якій був застрахований пошкоджений автомобіль, було виплачено 14 193,27 грн. При цьому позивач вказує, що 02 липня 2021 року було анульовано ліцензії ТдДВ «Міжнародна страхова компанія», та в силу вимог ст. ст. 1172, 1187 ЦК України, у Товариства з обмеженою відповідальністю «ЯРОВЛАВЬ-АВТО», [PERSON] , Моторного (транспортного) страхового бюро України, Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» виник обов`язок з відшкодування вартості відновлювального ремонту автомобіля «Фольксваген Туарег», д.н.з. [NUMBER] , яка не покрита страховим відшкодуванням у розмірі 27 930,39 грн. Крім того, вказав, що позивачу було завдано і моральну шкоду в розмірі 42 123,66 грн., які також просить стягнути в судовому порядку з [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача ТОВ «ЯРОВЛАВЬ-АВТО» в судове засіданні не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. При цьому в матеріалах справи міститься відзив на позов, у якому останній просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі та клопотання про розгляд справи за його відсутністю. Представник відповідача МТСБУ в судове засіданні не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. При цьому в матеріалах справи міститься пояснення на позов, у яких останній просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та ТОВ «Міжнародна страхова компанія» в судове засідання не з`явилися, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надіслали. Про причину неявки суд не повідомили, відзиву та інші заяв з процесуальних питань від них до суду не надходили. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. 23 березня 2021 року водій [PERSON] , керуючи автобусом «Богдан А-22111», д.н.з [NUMBER] , який належить ТОВ «ЯРОСЛАВЬ-АВТО, здійснив зіткнення з автомобілем «Фольксваген Туарег», д.н.з. [NUMBER] , в результаті чого було пошкоджено належний АБ «СЕРГІЯ АНДРОЩУКА» автомобіль. Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 12 травня 2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні вказаного ДТП. Цивільно-правова відповідальність автомобіля «Богдан А-22111», д.н.з [NUMBER] була застрахована в ТзДВ «Міжнародна страхова компанія» відповідно до полісу №ЕР-202433976 від 10 січня 2021 року, а автомобіля «Фольксваген Туарег», д.н.з. [NUMBER] була застрахована в АТ «СК «Інго» відповідно до полісу №203019055 31 травня 2021 року за наслідками звернення позивача до АТ «СК «Інго», в якій був застрахований пошкоджений автомобіль, було виплачено 14 193,27 грн. Таким, чином, саме страхова компанія несе відповідальність перед потерпілим у разі спору щодо розміру виплаченого страхового відшкодування. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За змістом зазначеної норми закону обов`язок відшкодування шкоди у особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, виникає у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Разом з тим, згідно з п.1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24 листопада 2003 року № 142/5/ 2092, відновлювальний ремонт - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісних транспортних засобів чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів, а відповідно до п.2.3 цієї Методики вартість відновлювального ремонту дорожнього транспортного засобу - це грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу. Враховуючи те, що для визначення остаточної суми відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу не достатньо звіту про оцінку вартості майна, а необхідно також враховувати фактичні витрати, понесені потерпілою особою для відновлення свого майна, розмір яких підтверджується відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля, та які підтверджують фактичний розмір понесених збитків. Вказаний висновок узгоджується з висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 20 березня 2018 у справі № 911/482/17. Згідно п.1, ч.1, ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, фактичний розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню потерпілому - це або реальна вартість пошкодженого майна, або реальні витрати потерпілого на виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (відновлювальний ремонт транспортного засобу). При цьому, заявляючи вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЯРОВЛАВЬ-АВТО», [PERSON] , Моторного (транспортного) страхового бюро України, Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» про солідарне стягнення з них 27 930,39 грн, як різниці між фактичним розміром шкоди і належним страховим відшкодуванням, позивач не довів понесених ним витрат на відновлення його автомобіля, встановленими відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля, необхідної для відновлювального ремонту автомобіля. Крім того, представник позивача в судовому засіданні зазначив, що відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля «Фольксваген Туарег», д.н.з. [NUMBER] , не проводився. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині солідарного стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЯРОВЛАВЬ-АВТО», [PERSON] , Моторного (транспортного) страхового бюро України, Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія»27 930 грн. 39 коп. вартості відновлювального ремонту автомобіля. Щодо заявлених вимог про відшкодування з [PERSON] морільної шкоди у розмірі 42 123 грн. 66 коп., судом встановлено наступне. Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. У відповідності до ч.1, ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті. Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданим споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. За змістом ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо). При цьому, відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків). Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків необхідно розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу. З аналізу змісту глави 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». Як вбачається з матеріалів страви та встановлено судом, відповідно до наказу №748-к від 31 серпня 2015 року [PERSON] з 01 вересня 2015 року працював на посаді водія автотранспортних засобів відділу експлуатації ТОВ «ЯРОСЛАВЬ-АВТО». Виходячи з наведених норм права, моральна шкода, завдана внаслідок ДТП із вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] 42 123 грн. 66 коп. моральної шкоди, завданої ДТП. Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України у разі відмови в задоволені позову покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed