Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-16 00:00:00

У лютому 2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування на 1/4, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальна площа 46.1 кв. м., після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Свої вимоги [PERSON] мотивувала тим, що [INFO] помер її мати - [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з 1/4 частини квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вона звернулась до Дванадцятої Київської державеної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після матері [PERSON] , яка померла [INFO] , та відкрита спадкова справа № 432/2003. У листопаді 2022 вона звернулась до Дванадцятої Київської державеної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, однак їй було відмовлено у зв`язку з тим, що спадкова справа згоріла. Окрім неї інших спадкоємців не має, у зв`язку з чим звернулась до суду за захистом своїх прав. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.06.2021 року справа була передана на розгляд судді Твердохліб Ю.О. (а.с.27). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 21.02.2023 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О. (а.с. 10-11). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23.02.2023 року позовну заяву залишено без руху (а.с. 13-14). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09.03.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та витребувано спадкову справу (а.с. 31). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 08.05.2023 року залучено до участі у справі співвідповідачів (а.с. 42). 02.09.2022 року на виконання вимог ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 12.08.2022 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Семенюк Л.О. направила до суду належним чином завірену копію спадкової справи заведеної щодо майна [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 29-50). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 10.11.2022 року залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] . В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити з підстав, викладених у ньому. Відповідач [PERSON] , який також представляє інтереси відповідача [PERSON] за довіреністю у судовому засіданні позов визнав. Святошинська районна в м.Києві державна адміністрація свого представника до суду не направила, надіслала до суду відзив у якому просили розглядати справу без представника державної адміністрації. Київська міська рада свого представника до суду не направила, надіслала до суду відзив у якому просить розглядати справу за відсутності їх представника. 09.11.2022 року до суду надійшов відзив представника відповідача Святошинської районної в м.Києві державна адміністрація Полішук Г.В. в якому вказала, що Святошинська районна в м.Києві державна адміністрація припинена шляхом ліквідації, тому не може бути стороною у справі. Крім того, відсутній будь який спір між Святошинською районною в м.Києві державною адміністрацією та [PERSON] (а.с. 36-37). 24.05.2023 року до суду надійшов відзив представника відповідача Київської міської ради Домбровської В.О. у якому просить ухвалити рішення, згідно норм чинного законодавства. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , батьками якоє є: батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.07.1965 року (а.с. 5). 07.03.1987 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище " [PERSON] " (а.с. 5). Таким чином судом встанолвено, що заявник [PERSON] є дочкою [PERSON] [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 27.09.2002 року (а.с.6). Згідно свідоцтва про право власності на житло від 15.06.1994 року Ленінградської районної ради квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яке видане згідно розпорядження від 15.06.1994 № 3032 (а.с. 6). Постановою Дванадцятої Київської державеної нотаріальної контори від 17.02.2023 року № 765/02-31 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, у тому числі на 1/4 частки квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з втратою оригінала спадкової справи та не можливістю вчинити будь-яку нотаріальну дію по даній спадковій справі (а.с. 7). Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 71514813 від 17.02.2023 року зареєстрована спадкова справа № 62302834, спадкодавець [PERSON] (а.с. 8). Згідно архівної довідки від 16.12.2022 року вих. № 3447-01-17 Київського державного нотаріального архіву 27.06.2020 року у приміщенні Київського державного нотаріального архіву сталась пожежа, внаслідок якої відбулось пошкодження та втрата частини нотаріального фонду Дванадцятої Київської державеної нотаріальної контори з 1995 по 2003 роки, архів повідомив про не можливість надання інформації щодо спадкової справи № 432/2003 (а.с. 9). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до приписів статтей 316, 328 ЦК України: правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пленум Верховного Суду України у п. 20 Постанови "Про судову практику справах про спадкування" від 30 травня 2008 року роз`яснив, що справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Статтею 392 Цивільного кодексу України регламентовано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання, у разі якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., ратифікованою законом від 17.07.97 №475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України). Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. У відповідності до п. п. 4.15, 4.18 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно з інформаційним листом від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Враховуючи те, що позивачка в іншій спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування, захистити своє порушене право не може, суд вважає, що позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на1/4 частину квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON] ґрунтуються на чинному законодавстві. Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем першої черги, звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, проживала разом зі спадкодавцем у квартирі [ADDRESS] , отже є такою, що прийняла спадщину. Зазначене право позивачки підлягає судовому визнанню та захисту, шляхом задоволення заявленого позову в повному обсязі. Таким чином суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені.

Outcome: approved