Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-11 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати між ним та Львівським міським комунальним підприємством «Львівтеплоенерго» договори про постачання та транспортування гарячої води розірваними або недійсними, зобов`язати відповідача скасувати нараховані позивачу борги за надані послуги постачання гарячої води та відкликати будь-яку інформацію про фіктивні борги з банківської системи, зобов`язати відповідача припинити будь-які подальші нарахування оплати пов`язаних із забезпеченям гарячого водопостачання та зобов`язати відповідача видалити дані про позивача та його господарство в Реєстрах споживачів як таких, що не є споживачами гарячої води. В обгрунтуванн я позовних вимог покликається на те, що у 2014 році отримав у спадщину квартиру [ADDRESS] , якою володіє рівними частками з братом [PERSON] . Зазначив, що після того як отримав у спадок вищезазначену квартиру, договорів з Львівським міським комунальним підприємством «Львівтеплоенерго» про постачання гарячої води та будь яких інших договорів не укладав, також намірів укладати договори не мав, оскільки в даній квартирі ніхто не проживав. У 2017 році звернувся до ЛМКП «Львівтеплоенерго щодо припинення користування гарячою водою у квартирі [ADDRESS] , також неодноразово звертався на гарячу лінію ЛМКП «Львівтеплоенерго», однак жодної відповіді так і не отримав. Враховуючи те, що йому було відмовлено у задоволенні звернення щодо перерахунку оплати за теплову енергію та гарячу воду, змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Просить позов задоволити. Представник відповідача ЛМКП «Львівтеплоенерго подала відзив на позовну заяву, за змістом якого позовні вимоги заперечила, зазначивши, що з моменту укладання публічних договорів приєднання про надання послуг з постачання гарячої води у порядку, встановленому Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а саме з 01.12.2021 року розподіл та нарахування вартості наданих послуг здійснюється, відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіонбуду від 22.11.2018 року №3315, який зареєстрований у Мінюсті від 28.12.2018 року №1502/32954. Дана методика передбачає, що в кожному розрахунковому періоді виконавцем послуг визначається обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи ГВО. Тобто, це теплова енергія, яку будинок споживає для роботи внутрішньої системи гарячого водопостачання. Зазначила, що будинок позивача такою системою обладнаний. Обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньо будинкової системи ГВО розподіляється між усіма співвласниками будівлі, пропорційно до опалювальних площ їх квартир та нежитлових приміщень, без врахування фактичних обсягів споживання гарячої води споживачами. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій позов підтримав. Просить справу розглядати у його відсутності та позов задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій проти позову заперечила у повному обсязі, з підстав, викладених у відзиві, просить відмовити в його задоволенні. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно із ст.4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Правовідносини, що виникли між сторонами з приводу постачання теплової енергії врегульовано положеннями Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», «Про житлово-комунальні послуги» та Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, яка затверджена Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018р. № 315. Судом встановлено, що [PERSON] , зареєстрований у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується копією пасапорта серії [NUMBER]. Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією - суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. Виконавцями послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності визначено суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальну організацію), якою є Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго». Згідно з ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно з п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановленні договором або законом. Відповідно до п.1, п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до положень ч.1 та ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. У разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. Таким чином, укладення договорів про надання житлово-комунальних послуг, підготованих виконавцем послуг на основі типового договору, визначено як обов`язок, а не як право споживача. Відповідно до ст.634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Таким чином, між позивачем та відповідачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, які грунтуються на умовах договору приєднання, з огляду на те, що позивач отримує надані відповідачем послуги та здійснює їх оплату. У зв`язку із цим, такі відносини врегульовані і Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, яка затверджена Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018р. № 315, який набрав чинності 25.01.2019 року. Цією Методикою передбачено порядок розподілу між споживачами спожитих послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання . Відповідно до п.2 розділу ІV Методики у разі, якщо приготування гарячої води відбувається у індивідуальному тепловому пункті або автономній теплогенеруючій/когенераційній установці будівлі/будинку, то обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи ГВП, за наявності циркуляції, визначається в міжопалювальний період як різниця між показаннями вузла комерційного обліку теплової енергії та обсягом теплової енергії, витраченої на приготування гарячої води, визначеного у відповідності до формули 27 цієї Методики. Визначений обсяг спожитої гарячої води розподіляється між споживачами відповідно до пункту 2 розділу IX цієї Методики. Обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи ГВП, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень у будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) незалежно від обсягу спожитої гарячої води у кожному розрахунковому періоді в міжопалювальний період пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень. Умовами договору приєднання від 01.12.2021 передбачено, що витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) розподіляються на усіх споживачів, у тому числі тих, приміщення ких обладнані індивідуальними системами опалення (п.5 договору). Враховуючи вищенаведені обставини, суд вважає, що відповідачем здійснено нарахування плати за послуги гарячого водопостачання у відповідності до положень чинного законодавства, а відтак, правові підстави для задоволення позовних вимог відсутня, а тому суд приходить до висновку, що у задоволенні вимог позивача про визнання договорів недійсними та скасуванння боргів ЛМКП «Львівтеплоенерго» слід відмовити.

Outcome: dismissed