Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до[PERSON] про встановлення батьківства, стягнення аліментів на дитину та дружину. В обґрунтування вимог посилається на те, щов період з вересня 2021 року по березень 2022 року перебувала в стосунках без реєстрації шлюбу з відповідачем [PERSON] . Має неповну сім`ю, батько помер, мати знаходиться на заробітках за кордоном в Республіка Чехія. В м. Кропивницький проживала з бабусею та зареєстрована [ADDRESS] . Під час стосунків сторони планували створити сім`ю, та одружитися. Як тільки відповідач дізнався, що позивачка завагітніла просив нікому про це не говорити та не ставати на облік у жіночу консультацію, доки він не вирішить цю проблему. Відповідач жодним чином не підтримував позивачку ні матеріально ні морально. Час спливав і коли позивачка була на шостому місяці вагітності відповідач припинив всі стосунки, навіть заблокував телефон. В червні 2022 року позивачка зізналась бабусі що вагітна, остання терміново викликала матір позивачки, яка приїхавши негайно звернулась в лікарню для обстеження доньки. Вказане підтверджується довідкою УЗІ обстеження вагітних від 10.07.2022 року. Так як залишити позивачку з бабусею в Україні не було можливості, позивачка разом з матір`ю виїхала до Чехії де отримала візу на тимчасовий захист. [INFO] у м. Прага Республіки Чехія позивачка народила сина [PERSON] , реєстрацію народження було проведено за Чеським законодавством в якому відсутня можливість вказати ім`я батька без його особистої присутності. Через інтернет повідомлення позивачка сповістила відповідача про народження сина, але останній жодним чином не відреагував. Позивачка просила надати хоч якусь матеріальну допомогу так як знаходиться в дуже скрутному матеріальному становищі в чужій країні. Відповідач до сьогоднішнього дня не надав жодної матеріальної допомоги,натомість адвокату позивачки вказав, що визнає своє батьківство, але не може подати заяву в РАЦС так як свідоцтво видане в іншій країні і повторно не видається. Відповідач погодився на визнання батьківства в судовому порядку та сплату аліментів шляхом стягнення коштів з його доходів, про що надає особисту заяву до суду. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 травня 2023 року суддею Варакіною Н.Б. відкрито загальне позовне провадження по справі. Позивач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав, у підготовчому судовому засіданні. Судом встановлено, в період з вересня 2021 року по березень 2022 року позивач перебувала в стосунках без реєстрації шлюбу з відповідачем [PERSON] . Має неповну сім`ю, батько помер, мати знаходиться на заробітках за кордоном в Республіка Чехія. В м. Кропивницький проживала з бабусею та зареєстрована [ADDRESS] . Під час стосунків сторони планували створити сім`ю, та одружитися. Як тільки відповідач дізнався, що позивачка завагітніла просив нікому про це не говорити та не ставати на облік у жіночу консультацію, доки він не вирішить цю проблему. Відповідач жодним чином не підтримував позивачку ні матеріально ні морально. Час спливав і коли позивачка була на шостому місяці вагітності відповідач припинив всі стосунки, навіть заблокував телефон. В червні 2022 року позивачка зізналась бабусі що вагітна, остання терміново викликала матір позивачки, яка приїхавши негайно звернулась в лікарню для обстеження доньки. Вказане підтверджується довідкою УЗІ обстеження вагітних від 10.07.2022 року. Так як залишити позивачку з бабусею в Україні не було можливості, позивачка разом з матір`ю виїхала до Чехії де отримала візу на тимчасовий захист. [INFO] у м. Прага Республіки Чехія [PERSON] народила сина [PERSON] , реєстрацію народження було проведено за Чеським законодавством в якому відсутня можливість вказати ім`я батька без його особистої присутності. Через інтернет повідомлення позивачка сповістила відповідача про народження сина, але останній жодним чином не відреагував. Позивачка просила надати хоч якусь матеріальну допомогу так як знаходиться в дуже скрутному матеріальному становищі в чужій країні. Відповідач до сьогоднішнього дня не надав жодної матеріальної допомоги,натомість надав заяву про те, що визнає своє батьківство в судовому порядку та сплату аліментів шляхом стягнення коштів з його доходів, про що надає особисту заяву до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181, ст. 182 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 183 СК України, передбачено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч.4 ст.84 СК України). Право на утримання дружина, з якою проживає дитина має і в разі розірвання шлюбу (ч.6 ст.84 СК України). Відповідно до ст. 77 СК України, утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед. Статтею 80 СК України визначено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до роз`яснення п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому при наявності кількох дітей у відповідача суд повинен виходити із рівності прав кожної дитини на належне матеріальне утримання з тим, щоб одна дитина не перебувала і гіршому становищі порівняно з іншою. Пунктом 3 ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За змістом статті 121, частини 1 статті 122 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачено, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі-органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що судом було достовірно встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Наказом Мінюсту України від 12.01.2011 року № 96/5, який зареєстровано в Мінюсті України 14.01.2011 року за № 55/18793, затверджено Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, згідно з п.1.7 яких зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. А відповідно до п.2.13 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є в т.ч. рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Згідно зі ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно зі ст. 129 СК України зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Згідно з п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов про встановлення батьківства та стягнення аліментів на дитину та дружину підлягає задоволенню. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог ( ч.1 ст. 141 ЦПК). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved