Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні кімнатою у житловому будинку та встановлення порядку користування земельною ділянкою. В обґрунтування позову зазначив, що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить по 1/2 частині житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Житловий будинок за адресою: [ADDRESS] розташований на земельній ділянці загальною площею 0,0663 га з кадастровим номером 2310100000:01:003:0188, призначеній для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка): 433/1000 частин, на які припадає 0,0287 га належать [PERSON] ; 567/1000 частин, на які припадає 0,0376 га належать [PERSON] . При цьому земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,0663 га між сторонами у натурі не поділена, будь-який документ про встановлення порядку користування вказаною земельною ділянкою відсутній. Таким чином, сторони користуються цією земельною ділянкою за усним погодженням, яке було досягнуто раніше. На цей час позивач бажає реалізувати своє право щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою, оскільки відповідач не бажає вирішити це питання у позасудовому порядку. У червні 2021 року [PERSON] самовільно спорудила на частині земельної ділянки, яка знаходиться в її особистому фактичному користуванні, металеву конструкцію, а саме металеві сходи з естакадою та навісом до своїх вхідних дверей до самочинної службової прибудови а-1 за адресою: [ADDRESS] , якою закрила від сонячного світла та доступу свіжого повітря єдине вікно у належній [PERSON] кімнаті 1-3. Цю металеву конструкцію було споруджено [PERSON] з порушенням вимог нормативно-правових актів України у галузі будівництва. Своїми протиправними діями зі спорудження металевої конструкції відповідач порушила права [PERSON] щодо користування кімнатою 1-3 у житловому будинку літ. А за адресою: [ADDRESS] . Посилаючись на зазначені обставини, просить суд усунути перешкоди в користуванні належної [PERSON] на праві власності кімнатою 1-3 у житловому будинку літ. А за адресою: [ADDRESS] , шляхом покладення на [PERSON] обов`язку за її власний рахунок демонтувати споруджену нею металеву конструкцію, а саме металеві сходи з естакадою та навісом до вхідних дверей до самочинної службової прибудови а-1 за адресою: [ADDRESS] ; встановити порядок користування земельною ділянкою загальною площею 0,0663 га з кадастровим номером 2310100000:01:003:0188, розташованою за адресою: [ADDRESS] , між [PERSON] та [PERSON] відповідно до варіанту порядку користування цією земельною ділянкою, запропонованого у висновку експерта № 0029 від 21.02.2022 р. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.07.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні кімнатою у житловому будинку. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02.08.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ земельної ділянки. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16.09.2022 року об`єднано в одне провадження справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні кімнатою у житловому будинку та справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ земельної ділянки. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09.12.2022 року прийнято до розгляду уточнену позовну заяву. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені в ньому, просили їх задовольнити. Відповідач та її представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в письмових поясненнях, просили відмовити. Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 266715255 від 20.07.2021 року, [PERSON] на праві приватної власності належить 1/2 частина житлового будинку, літ. А за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 2-6800, виданий 18.07.1969 року, видавник: Перша Запорізька державна нотаріальна контора; та [PERSON] на праві приватної власності належить 1/2 частина житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину, 3-292, 21.02.2008, Четверта Запорізька державна нотаріальна контора. Згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 271774, [PERSON] є власником земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0287 га у межах згідно з планом, що становить 433/1000 з 0,0663 га; цільове призначення (використання) земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 322181, [PERSON] є власником земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , площею 567/1000 з 0,0663 га; цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). Згідно з висновком експерта № 0029 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи по цивільній справі № 331/4179/21 (пр. 2/331/2289/2021) від 21.02.2022 року, складеним судовим експертом ТОВ «Регіональне судово-ескпертне бюро» Майстренко І.О., зазначено, що за результатами проведеного дослідження надати варіанти поділу земельної ділянки кадастровий номер № 2310100000:01:003:0188, що розташована за адресою: [ADDRESS] , відповідно до часток співвласників вказаної земельної ділянки з урахуванням особистого користування співвласниками домоволодіння приміщеннями в житловому будинку та господарськими будівлями, відповідно до вимог нормативно-правових актів не надається за можливе. Пропонується варіант порядку користування на території земельної ділянки кадастровий номер № 2310100000:01:003:0188, яка розташована за адресою: [ADDRESS] відповідно до розміру ідеальних часток співвласників: межі земельної ділянки, яка виділяється в особисте користування співвласнику [PERSON] загальною площею 374,73 м2; межі земельної ділянки, яка виділяється в особисте користування співвласнику [PERSON] загальною площею 286,03 м2; межі земельної ділянки, яка виділяється в спільне користування співвласників (пропорційно порівну) загального площею 1,24 м2. Відповідно до частин першої, другої статті 120 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що\~\~перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до\~\~набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Відповідно до\~статті 88 ЗК України\~володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Відповідно до частини першої статті 318 ЦК України кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Зазначені положення щодо користування власністю повинні застосовуватись до права користування земельною ділянкою. Право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, розташованого на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак у будь-якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (частина п`ята статті 319 ЦК України). При вирішенні спору про встановлення порядку користування земельною ділянкою, визначаючи варіанти користування, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на\~\~нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й\~\~розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном. Частиною першої статті 81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за\~\~своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. ст. 110, 115 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта має бути вмотивоване у судовому рішенні. Висновок експерта у галузі права не є доказом, має допоміжний (консультативний) характер і не є обов`язковим для\~суду; суд може посилатися в рішенні на висновок експерта у галузі права як на джерело відомостей, які в ньому містяться, та має зробити самостійні висновки щодо відповідних питань. Судовий експерт при проведенні експертизи виходив із загальної площі земельної ділянки по [ADDRESS] 0,0662 га, що не відповідає Державним актам на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 271774 та серії ЯИ № 322181, якими визначено площу земельної ділянки за вказаною адресою 0,0663 га. Так, з продовження додатку № 1 до висновку експерта № 0029 від 21.02.2022 р. вбачається, що [PERSON] виділено в особисте користування частину земельної ділянки, межі частин якої позначено лініями червоного кольору, зокрема, з наступними цифрами: 38-40-41-42. Згідно з запропонованим варіантом порушується рівність прав співвласників, оскільки одному співвласнику (позивачу) земельна ділянка виділяється виключно у його користування, а частина земельної ділянки виділяється у спільне користування [PERSON] та [PERSON] . Суд враховує, що при такому варіанті користування земельною ділянкою мало б місце відхилення від ідеальних часток в сторону збільшення земельної ділянки, яка виділяється в користування позивачу, що порушить права [PERSON] , оскільки зменшує розмір ідеальної частики відповідача. Оскільки суду наданий висновок експерта, який містить єдиний варіант виділу у користування земельної ділянки, при цьому сторони не виявили бажання призначити повторні чи додаткові експертизи, суд позбавлений можливості встановити інший варіант користування земельною ділянкою. Слід зазначити, що в матеріалах справи наявний план земельної ділянки з погодженням сторін, що містить особисті підписи [PERSON] та [PERSON] щодо встановлення порядку використання земельної ділянки, відповідно до даного плану: земельна ділянка [PERSON] становить 567/1000 частки, що складає Р=0,0376 га від загальної площі земельної ділянки 0,0663 га; земельна ділянка [PERSON] становить 433/1000 частки, що складає Р=0,0287 га від загальної площі земельної ділянки 0,0663 га. Площа та межі розподілу території відображені на погоджувальній схемі (а.с. 129). Враховуючи, що сторони фактично користуються земельними ділянками з існуючими їх межами, що склалися історично між землекористувачами, спорів щодо землекористування між ними як на час виготовлення технічної документації, так і на час видачі актів на землю не існувало, що підтверджується відсутністю таких спорів на вирішенні судів, суд вважає, що позивач не довів належними доказами порушення відповідачем його права власності на належну йому земельну ділянку. За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни раніше визначеного порядку користування земельною ділянкою та відмови у задоволенні позову в цій частині. Щодо позовних вимог про усунення перешкод у користуванні кімнатою у житловому будинку, слід зазначити наступне. Відповідно до листа Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району № В-229-О-428 від 23.06.2021 року, за результатами розгляду звернення [PERSON] щодо конфлікту зі співвласницею житлового будинку [ADDRESS] , повідомлено, що оскільки чинне законодавство України не містить зобов`язань щодо оформлення дозвільних документів на будівництво сходів, естакад та навісів на присадибних ділянках, зазначене будівництво не вважається самочинним та роз`яснено право на звернення до суду. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 1208-21 по цивільній справі № 331/3938/21 (провадження № 2/331/2181/2021), складеного судовим експертом Запорізького відділення Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Кучер О.А., зазначено, що фактично споруджена металева конструкція, а саме конструкція з металевими сходами з майданчиком та навісом, що прибудована до самочинної службової прибудови а-1 нежитлового приміщення, що розташована за адресою: [ADDRESS] не відповідає будівельним нормам та правилам чинним на території України на дату складання висновку експерта. Перелік невідповідностей наведений в дослідницькій частині висновку експерта. Так, судовим експертом в дослідницькій частині висновку зазначено, що конструкція металевих сходів з майданчиком та навісом, прибудовану до самочинної службової прибудови нежитлового приміщення, що розташована за адресою: [ADDRESS] не відповідає ДБН В.2.6.-163:2010 «Конструкції будинків і споруд. Сталеві конструкції. Норми проектування, виготовлення та монтажу», бо відсутні робочі креслення КМД та одностадійні креслення у матеріалах наданих на дослідження замовником будівельно-технічної експертизи, але відповідає загальним вимогам щодо сходів, розташованих в будівлях. Крім того, в дослідницькій частині висновку зазначено, що відповідно до п.6 Постанови КМУ «Про затвердження переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію» від 07.06.2017 р. № 406, зокрема, навіси, сходи не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію. Однак, дана норма передбачена для робіт з переобладнання та перепланування житлового будинку, споруди та не застосовується до нежитлових службових приміщень будинку, збудованих самочинно. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 2 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як вбачається з матеріалів справи, металева конструкція (сходи, майданчик та навіс) розташовані на території подвір`я відповідача [PERSON] , при цьому земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] має ухил рельєфу з перепадами висот, а тому вхід до приміщення будинку здійснюється за допомогою спорудженої металевої конструкції. Відповідно до Державного акту на право власності серії ЯИ № 322181 цільовим призначенням земельної ділянки [PERSON] є будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Крім цього, жодного припису про усунення порушень, щодо здійснення самовільного будівництва не було, відповідача не було притягнуто до адміністративної відповідальності за невиконання припису ДАБІ, або будь-якого іншого контролюючого органу. Суд не вважає належним доказом постанову № 319 у справі про адміністративне правопорушення від 06.07.2021 р., винесену адміністративною комісією при виконавчому комітеті Запорізької міської ради, оскільки провадження по справі у відношенні [PERSON] , на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, закрито у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Будь-які висновки, щодо порушеного права відсутні. Відповідно до частини першої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не подано доказів на обґрунтування доводів про існування перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, що у нього виникають незручності саме в користуванні належної йому на праві власності кімнатою 1-3 у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Слід зазначити, що при проведенні експертизи не було встановлено, яким чином невідповідність будівельним нормам та правилам металева конструкція, розташована на подвір`ї [PERSON] , перешкоджає позивачу [PERSON] . Крім того, експертизою не встановлено, чи суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб невідповідність будівельним нормам металева конструкція, чи впливає ця невідповідність на права позивача. Разом з тим, знесення самочинного об`єкта нерухомості відповідно до статті 376 ЦК України є крайньою мірою впливу на забудовника і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством заходи з метою усунення порушень щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова об`єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови. Такий висновок про застосування норм матеріального права викладено в постанові Верховного Суду України від 06.09.2017 в справі №6-1721цс16. Посилання позивача на обмеження доступу сонячного світла та свіжого повітря до кімнати 1-3 через спорудження відповідачем [PERSON] металевої конструкції жодними доказами не підтверджена, а висновок експерта не містить жодної інформації щодо низького рівня освітлення кімнати та чи дійсно металева конструкція заважає доступу світла, повітря. Таким чином, об`єктивних перешкод у користуванні позивачем кімнатою 1-3 у житловому будинку не встановлено, доказів на підтвердження наявності таких перешкод не надано. Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи встановлені обставини, даючи оцінку наявним у справі доказам, враховуючи, що позивачем не доведено наявність порушеного права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод у користуванні кімнатою у житловому будинку є необґрунтованими, а тому також не підлягають задоволенню. Згідно зі ст.\~141\~ЦПК України судові витрати не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: dismissed