Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-29 00:00:00

05 травня 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , мотивуючи це тим, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 15 березня 2019 року. Від цього шлюбу сторони дітей не мають. Позивачка вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалось через те, що вони різні за характером люди і мають різні погляди на життя, внаслідок чого між подружжям склались неприязні відносини. Позивачка наполягає, що подальше перебування у шлюбі з [PERSON] неможливе. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні на розірванні шлюбу наполягала, суду пояснила, що не має можливості звернутись зі спільною заявою в органи ДРАЦС через те, що відповідач перебуває за межами України. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу, строк на примирення просив не надавати. Вислухавши доводи позивачки, прийнявши до уваги позицію відповідача та визнання ним позову, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Припинення шлюбу визначено главою 11 Сімейного кодексу України. Враховуючи вказані обставини, суд вважає за доцільне застосувати в даному випадку вимоги вказаної глави з урахуванням заявлених вимог. Згідно вимог ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд вправі постановити рішення про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі, зареєстрованому 15 березня 2019 року Ізяславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області актовим записом № 21, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 15 березня 2019 року, копія якого додана до матеріалів справи. Сторони від шлюбу дітей не мають. Згідно свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого 12 листопада 2020 року, [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом, копія якого додана до матеріалів справи. Позивачка у судовому засіданні вказала, що сімейні стосунки між сторонами припинені в березні 2020 року та більше не поновлювались. Відповідач проти вказаної обставини заперечень не подав. Також, судом встановлено, що фактично підстав вважати можливим збереження сім`ї немає, шлюбно-сімейні стосунки сторони не підтримують. Намірів на відновлення сімейних стосунків позивачка та відповідач не мають, визнають ту обставину, що вони мають різні погляди на життя. Суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема, особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Зважаючи на відсутність будь-яких підстав для примирення сторін, те, що подружжя фактично припинило шлюбні стосунки, враховуючи категоричну позицію позивачки про необхідність розірвання шлюбних відносин, та позицію відповідача про повне визнання позовних вимог, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, оскільки подальше проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них.

Outcome: approved