Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-06 00:00:00

Позивачка, на підставі ст. 180-183, 191 СК України, звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду та до повноліття сина [PERSON] , тобто до [INFO] . В обгрунтування позову позивач вказала, що з 27.09.2008 року з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. За період шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] . Усі обов`язки щодо утримання та виховання сина несе самостійно. Відповідач проживає окремо, не тільки може, а й повинен приймати участь у вихованні сина та його матеріальному забезпеченні. Ухвалою судді від 06.06.2023 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 18-19). Позивачка надала заяву в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с.9). Відповідач надав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с.26). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд розглядає справу на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 27.09.2008 перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого 27.09.2008 виконавчим комітетом Несватківської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області (а.с.5). Сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 03.09.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Олександрівського районного управління юстиції у Кіровоградській області (а.с.6). Згідно з довідкою Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області №1061 від 17.04.2023, [PERSON] (позивач по справі) має такий склад сім`ї: син - [PERSON] , 2013 р.н., донька - [PERSON] , 2003 р.н. (а.с.8). Відповідно до довідки про доходи, виданої 17.04.2023 Відділом освіти Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області, [PERSON] (позивачка у справі) працює у відділі на посаді провідного бухгалтера та отримує заробітну плату, яку за період з січня 2023 по березень 2023 нараховано в сумі 27500, 11 грн. (а.с.7). Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, в зв`язку з чим позивачка звернулась із вказаним позовом до суду. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім?я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до роз?яснень, які містяться у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. За змістом статті 180 Сімейного кодексу (далі СК) України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні батьків від цього обов`язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Таким чином, позовні вимоги позивачки є обґрунтованими, оскільки на її утриманні знаходиться неповнолітня дитина від їх шлюбу з відповідачем, останній згоден сплачувати аліменти на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред?явлення позову. Згідно з ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір", позивач звільнена від сплати судового збору. Таким чином, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави і складаються із судового збору, розмір якого відповідно до ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" складає 1073,60 грн. Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Наведені положення Закону кореспондуються із ч. 1 ст. 142 ЦПК України. Відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті. За таких обставин, з відповідача на користь держави має бути стягнуто 50 відсотків судового збору у розмірі 536,80 грн, інші 50 відсотків слід віднести на рахунок держави.

Outcome: approved