Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-03 00:00:00

01.05.2023 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області, [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В обґрунтування заяви зазначено, що [INFO] помер її батько - [PERSON] , внаслідок чого відкрилася спадщина. Померлий [PERSON] постійно проживав без реєстрації до дня смерті разом з нею в [ADDRESS] . Однак у заведенні спадкової справи після смерті батька їй було відмовлено у зв`язку з тим, що вона пропустила встановлений законом термін для подачі заяви про прийняття спадщини та не має документального підтвердження щодо постійного проживання ( реєстрації у встановленому законом порядку) разом з спадкодавцем на час його смерті. У зв"язку з чим, позивачка вимушена звернутися до суду із зазначеним позовом. Просить суд позов задовольнити. Ухвалою від 10.05.2023 відкрито провадження в справі за даним позовом та ухвалено розглядати справу в порядку загального позовного провадження. Ухвалою від 13.06.2023 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, будь яких заяв чи клопотань до суду не надав. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились, подали до суду заяви про визнання позову та розгляд справи без їх участі. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по справі на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення, з огляду на таке. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 03.03.2018 року Радивилівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №47, [PERSON] помер [INFO] (а.с. 8). Згідно копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 11.05.1990 року Червоноармійським районним відділом ЗАГС, вбачається, що [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 04.10.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Радивилівського районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №71, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, після чого остання змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до акту обстеження житлово - побутових умов від 24.03.2023 року, складеного виконавчим комітетом Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області, [PERSON] , який помер [INFO] , дійсно проживав без реєстрації в [ADDRESS] зі своєю дочкою [PERSON] на час своєї смерті (а.с. 9). Відповідно до довідки від 24.02.2023 року № 32-01/16, виданої [PERSON] приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу Рівненської області Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Львів) Гордійчуком В.І., роз"яснено про неможливість заведення спадкової справи після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , так, як спадкоємець за законом ( [PERSON] ) пропустила встановлений законом десятимісячний термін для подачі заяви про прийняття спадщини та не має документального підтвердження, що вона постійно проживала (була зареєстрована у встановленому законом порядку) разом з спадкодавцем на час його смерті (а.с.10). Згідно відповіді на запит суду, наданої приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу Рівненської області Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Львів) Гордійчуком В.І., спадкова справа після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , не заводилась. Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до правового висновку, висловленого у Постанові Верховного Суду від 10.01.2019 року у справі №484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Згідно з ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013). Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини в такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд дійшов висновку про обґрунтованість позову, оскільки судом встановлено факт постійного проживання позивача [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, так як це підтверджується зібраними по справі доказами. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, оскільки встановлення цього факту породжує для позивача юридичні наслідки, від яких залежать його майнові права на спадщину. На підставі викладеного та

Outcome: approved