Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-26 00:00:00

У березня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить: стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за мировою угодою від 30 березня 2020 року у розмірі 125 088 грн; стягнути з відповідача на його користь інфляційні втрати в розмірі 7 692,91 грн та 3% річних - 2 134,64 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 13 вересня 2019 року близько 17-04 год. по вул. Йорданська у м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобілів «Hyundai Santa Fe», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та «Skoda Octavia A5», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 18 листопада 2019 року у справі № 756/14555/19 [PERSON] визнано винним у вчиненні вищевказаної ДТП та притягнуто до відповідальності за статтею 124 КУпАП. 30 березня 2020 року з метою мирного врегулювання спору та відшкодування заподіяної йому майнової шкоди внаслідок ДТП, між ним та відповідачем укладено мирову угоду про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП в досудовому порядку. Відповідно до умов вказаної мирової угоди [PERSON] взяв на себе зобов`язання здійснити [PERSON] відшкодування майнової шкоди в розмірі 150 000 грн на умовах розстрочки, щомісячними платежами, в розмірі не менше 5 000 грн до повного погашення суми заборгованості. [PERSON] зобов`язався сплатити перший платіж на виконання цієї мирової угоди не пізніше 15 квітня 2020 року. Всі наступні щомісячні платежі зобов`язався сплачувати не пізніше 15 числа місяця, за який відповідний платіж сплачується. У разі несплати відповідачем відшкодування шкоди у порядку, визначеному цією мировою угодою (прострочення хоча б одного щомісячного платежу) позивач має право звернутись до суду для захисту порушених прав та дострокового стягнення з [PERSON] на його користь всієї суми відшкодування майнової шкоди, враховуючи здійснені відповідачем платежі, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. За період з 01 квітня 2020 року по день подачі позову відповідачем на виконання умов мирової угоди на його користь було сплачено 24 012 грн. Починаючи з 17 серпня 2020 року, відповідач припинив здійснювати будь-які платежі на виконання мирової угоди, від добровільного відшкодування заподіяної майнової шкоди відмовляється. Враховуючи вищевикладене, відповідачем не виконано у повному обсязі зобов`язання за укладеною мировою угодою, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у сумі 125 088 грн. Крім того, враховуючи, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, позивач також просить стягнути 3% річних в сумі 2 134,64 грн та інфляційні втрати - 7 692,91 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 березня 2021 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 24 березня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. 02 січня 2023 року ухвалою суду змінено порядок судового провадження та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, матеріали справи містять заяву представника позивача про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення та просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки суду не повідомив. Крім того, у встановлений судом строк відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність сторін. Частиною першою статті 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, який не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом установлено, що 13 вересня 2019 року о 17-04 год. [PERSON] , керуючи автомобілем «Skoda Octavia A5», д.н.з. [NUMBER] , в м. Києві по вул. Йорданська, 3, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Hyundai Santa Fe», д.н.з. [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] автомобіль «Skoda Octavia A5», д.н.з. [NUMBER] , на праві власності належить [PERSON] . Зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] вбачається, що автомобіль «Hyundai Santa Fe», д.н.з. [NUMBER] на праві власності належить [PERSON] . Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 18 листопада 2019 року по справі № 756/14555/19 визнано винним у вчиненні вищевказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП. 30 березня 2020 року між позивачем та відповідачем укладено мирову угоду про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в досудовому порядку. Відповідно до пункту 1 вказаної угоди з метою відшкодування майнової шкоди, завданої позивачу внаслідок ДТП, що сталася 13 вересня 2019 року близько 17?04 год. по вул. Йорданська у м. Києві, за участю автомобілів «Hyundai Santa Fe», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням власника автомобіля [PERSON] та «Skoda Octavia A5», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням власника [PERSON] , відповідач бере на себе зобов`язання здійснити відшкодування майнової шкоди в розмірі 150 000 грн. Відповідач зобов`язується відшкодувати позивачу суму майнової шкоди, вказаної в пункті 1 цієї мирової угоди, на умовах розстрочки, щомісячними платежами в розмірі не менше 5 000 грн до повного погашення суми заборгованості (пункт 2 мирової угоди). Згідно з пунктом 3 мирової угоди відповідача зобов`язується сплатити перший платіж на виконання цієї мирової угоди не пізніше 15 квітня 2020 року. Всі наступні щомісячні платежі зобов`язаний сплачувати не пізніше 15-го числа місяця, за який відповідний платіж сплачується. Пунктом 4 мирової угоди визначено, що платіж вважається сплаченим відповідачем на виконання цієї мирової угоди, якщо при його сплаті вказано призначення платежу: відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, на виконання мирової угоди від 30 березня 2020 року. Відповідно до пункту 6 мирової угоди у разі несплати відповідачем відшкодування шкоди у порядку, визначеному пунктом 2 цієї мирової угоди (прострочення хоча б одного щомісячного платежу) позивач має право звернутись до суду для захисту порушених прав та дострокового стягнення з [PERSON] на свою користь всієї суми відшкодування майнової шкоди, вказаної у пункті 1 цієї мирової угоди, враховуючи здійснені відповідачем платежі, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. З виписок по картковому рахунку позивача вбачаться, що відповідачем на виконання умов мирової угоди, у період з 14 квітня 2020 року по 14 серпня 2020 року було сплачено на користь позивача в рахунок відшкодування майнової шкоди,завданої внаслідок ДТП, 24 012 грн. Після 14 серпня 2020 року будь-які відомості щодо надходження на рахунок позивача коштів від відповідача відсутні. Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена постановою Оболонського районного суду міста Києва від 18 листопада 2019 року та доказуванню не підлягає. Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) шкоди та її розміру; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У пункті 1 частини першої статті 1188 ЦК України вказано, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Так, сторонами, шляхом укладення мирової угоди від 30 березня 2020 року, було врегульовано питання відшкодування майнової шкоди, завданої позивачу внаслідок винних дій відповідача. Разом з тим, відповідач у порушення умов мирової угоди припинив здійснювати щомісячні платежі на користь позивача після 14 серпня 2020 року, зобов`язання щодо відшкодування майнової шкоди в розмірі 150 000 грн не виконав у повному обсязі. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною другою статті 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Враховуючи вищевикладене, а також, що відповідачем належним чином не виконувалися умови мирової угоди, відповідач не надав відзиву до суду, чим приведені позивачем обставини не спростував, доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами мирової угоди не надав, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача та стягнення з відповідача заборгованості в сумі 125 088 грн. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних то суд виходить з наступного. Звертаючись до суду з позовом, позивач вказував на те, що відповідно до статті 625 ЦК України з відповідача, у зв`язку з неналежним виконанням умов мирової угоди, підлягають стягненню інфляційні втрати та три проценти річних. Вимогами частини другої статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на викладене, оскільки відповідач прострочив виконання зобов`язання по оплаті щомісячних платежів в рахунок відшкодування майнової шкоди, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з [PERSON] 3% річних у сумі 2 134,64 грн та інфляційних втрат у сумі 7 629,21 грн є правомірною. Згідно з вимогами статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зважаючи на викладене вище, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Крім того, частиною п`ятою статті 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Згідно з частиною першою статті 133 та частиною першою статті 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем, що включають судовий збір у розмірі 1 349,20 грн, підлягають стягненню на його користь з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved