Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в розмірі 28 674,94 грн. В обґрунтування вимог зазначає, що 25.05.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір б/н про отримання кредиту у розмірі 2500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач станом на 31.10.2012 року порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість на загальну суму 28 674,94 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 9645,63 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом-17 187,65 грн, штраф - 500 грн. (фіксована частина), штраф- 1341,66 грн. (процентна складова). Просить стягнути заборгованість та судовий збір. Рішенням судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Бершадської О.В. позов задоволено в повному обсязі. 07 червня 2019 року відповідач подав заяву про перегляд заочного рішення, скасувати його та призначити справу до розгляду. Вказав, що наданий позивачем розрахунок є невірним. Згідно заяви-приєднання до публічного договору встановлений ліміт 2500 грн., в подальшому про зміну розміру наданого кредитного ліміту йому повідомлено не було, тобто заборгованість за кредитом становить 2500 грн. Договором не встановлено обов`язок клієнта сплачувати проценти, нараховані на прострочену заборгованість, тобто позивач не мав права здійснювати таке нарахування. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда заяву про перегляд заочного рішення задоволено, скасовано та призначено справу до розгляду. У зв`язку з відстороненням судді [PERSON] від посади, Розпорядженням від 16.07.2020 року № 237, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи та визначено головуючим суддею Варакіну Н.Б. Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда Варакіною Н.Б. від 03 серпня 2020 року прийнято справу до розгляду та призначено судове засідання в окремому провадженні. Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда Варакіною Н.Б. від 22 жовтня 2020 року витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» відомості про кредитні картки та строки їх дії, відомості про здійснення сплати процентів, відомості про наявність судових рішень про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором. Представником позивача надано клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задволенню з наступних підстав. Судом встановлено,що25.05.2006 року відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК Україниправочином є дія особи, спрямована на набуття, змінуабоприпиненняцивільних прав та обов`язків. Правочиниможуть бути односторонніми та дво - чибагатосторонніми (договори). За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України (в редакції на час виникненняспірнихправовідносин) правочинвважається таким, щовчинений у письмовійформі, якщойогозмістзафіксований в одному абокількох документах, у листах, телеграмах, якимиобмінялисясторони. Правочинвважається таким, щовчинений у письмовійформі, якщо воля сторінвиражена за допомогою телетайпного, електронногоабоіншоготехнічногозасобузв`язку. Правочинвважається таким, щовчинений у письмовійформі, якщовінпідписаниййого стороною (сторонами). Правочин, якийвчиняєюридична особа, підписується особами, уповноваженими на цеїїустановчими документами, довіреністю, законом абоіншими актами цивільногозаконодавства, та скріплюєтьсяпечаткою. Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язокздійснювати продаж товарів, виконанняробіт, абонаданняпослуг кожному, хто до неїзвернеться (роздрібнаторгівля, перевезення транспортом загальногокористування, послугизв`язку, медичне, готельне, банківськеобслуговуваннятощо) (ч. 1 ст. 633 ЦК України). За змістомстатті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умовиякоговстановленіоднієюізсторін у формулярах абоіншихстандартних формах, якийможе бути укладенийлише шляхом приєднаннядругоїсторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не можезапропонуватисвоїумови договору. Згіднозі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщосторони в належнійформідосяглизгоди з усіхістотних умов договору. Істотнимиумовами договору є умови про предмет договору, умови, щовизначені законом як істотніабо є необхідними для договорівданого виду, а такожусітіумови, щодояких за заявоюхоча б однієїізсторінмає бути досягнутозгоди. Договірукладається шляхом пропозиціїоднієї сторонни укластидоговір (оферти) і прийняттяпропозиції (акцепту) другою стороною. Як передбачено ч. ч. 1, 2 ст. 640 ЦК Українидоговір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозиціюукластидоговір, відповіді про прийняттяцієїпропозиції. Якщовідповідно до акта цивільногозаконодавства для укладення договору необхіднітакожпередання майна абовчиненняіншоїдії, договір є укладеним з моменту переданнявідповідного майна абовчиненняпевноїдії. Частиною 1 статті 1054 ЦК України(в редакції на час виникненняспірнихправовідносин) встановлено, що за кредитним договором банк абоіншафінансоваустанова (кредитодавець) зобов`язуєтьсянадатигрошовікошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальникзобов`язуєтьсяповернути кредит та сплатитипроценти. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1055 ЦК Україникредитнийдоговірукладається у письмовійформі. Кредитнийдоговір, укладений з недодержаннямписьмовоїформи, є нікчемним. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести тіобставини, на які вона посилається як на підставусвоїхвимогабозаперечень, крімвипадків, встановленихцим Кодексом. Доказування не можеґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом, у матеріалахсправиміститьсялишекопіяанкети заяви про приєднання до Умов та Правил наданнябанківськихпослуг у ПриватБанку, щопідписанавідповідачем. При цьому, копіїдодатків, а сааме Витяг з Тарифів, Умови та Правиланаданнябанківськихпослуг, щодолученіпозивачем до матеріалівпозовної заяви, підписіввідповідача не містять, щосвідчить про недоведеність факту ознайомленнявідповідачасаме з цимиТарифами, Умовами та Правилами наданнябанківськихпослуг. Також, в матеріалахсправивідсутняПам`яткиклієнта. Окрім цього, згідно заяви-приєднання до публічного договору встановлений ліміт 2500 грн., в подальшому про зміну розміру наданого кредитного ліміту відповідача повідомлено не було, тобто заборгованість за кредитом становить 2500 грн, як це вбачається із розрахунку позивача. Як вбачається з розрахунку, наданого позивачем, ним здійснювалося нарахування відсотків не тільки на поточну заборгованість, але і на прострочену заборгованість. Відповідно до п.6.6. Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобовязаний погашати заборгованість по кредиту та процентам за користування ними, але жодною умовою Договору не встановлено, що клієнт зобов`язаний сплачувати проценти, нараховані на прострочену заборгованість, тобто позивач не мав права здійснювати таке нарахування у сумі 17 148 грн. Частина 4 ст. 263 ЦПК Українипередбачає, що при виборі і застосуваннінорми права до спірнихправовідносин суд враховуєвисновкищодозастосуваннявідповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постановівід 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19, зауважила на тому, щороздруківкаіз сайту позивача не може бути належнимдоказом, оскількицейдоказповністюзалежитьвідволевиявлення і дійоднієїсторони (банку), яка можевносити і вносить відповіднізміни в умови та правила споживчогокредитування. За таких обставин та без наданихпідтверджень про конкретнізапропонованівідповідачціУмови та правила банківськихпослуг, відсутність у анкеті-заявідомовленостісторін про сплатувідсотків за користуваннякредитними коштами, штрафів за несвоєчаснепогашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можутьрозцінюватися як стандартна (типова) форма, щовстановленащодоукладеногоізвідповідачем кредитного договору, оскількидостовірно не підтверджуютьвказанихобставин. Таким чином, ізнаявної в матеріалахсправикопіїанкети-заяви про приєднання до Умов не можливодійтивисновку, що дана анкета-заяваміститьістотніумовивластиві для даного типу договору, адже з матеріалівсправивбачається, що анкета-заява, у якійміститьсяпідписпозивача, стосуєтьсялишейогонаміруоформитидебетовуособистукартку. Іншінадані банком документиміститьлишезагальнуінформаціющодо умов наданнябанківськихпослуг у ПриватБанку. Позивачем не наданожодногопідтвердження про погодженнявідповідачем будь-якогорозмірувідсоткової ставки. За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні позову, щодостягненнявідсотків та пені. Позивач,окрімстягненнязаборгованості за простроченимвідсоткамита пені, просить стягнутизаборгованість за тілом кредиту. Наданнякоштів у позику, в тому числі і на умовахфінансового кредиту, є фінансовоюпослугою (п. 6 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансовіпослуги та державнерегулюванняринківфінансовихпослуг» від 12.07.2001). Відповідно до ч. 1 ст. 6 зазначеного Закону, фінансовіпослугивідповідно до положеньцього Закону надаютьсясуб`єктамигосподарювання на підставі договору. Договір, якщоінше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізитисуб`єктагосподарювання; 3) прізвище, ім`я і по батьковіфізичної особи, яка отримуєфінансовіпослуги, та її адресу; 4) найменування, місцезнаходженняюридичної особи; 5) найменуванняфінансовоїоперації; 6) розмірфінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки йоговнесення та умовивзаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припиненнядії договору; 9) права та обов`язкисторін, відповідальністьсторін за невиконанняабоненалежневиконання умов договору; 9-1) підтвердження, щоінформація, зазначена в частинідругійстатті 12 цього Закону, наданаклієнту; 10) іншіумови за згодоюсторін; 11) підписисторін. Доказами, якіпідтверджуютьнаявністьзаборгованості та їїрозмір є первиннідокументи, оформленівідповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерськийоблік та фінансовузвітність». Згідно з указанимиположенням закону підставою для бухгалтерськогооблікугосподарськихоперацій є первиннідокументи. Для контролю та впорядкуванняобробленняданих на підставіпервиннихдокументівможутьскладатисязведеніобліковідокументи. Первинні та зведеніобліковідокументиможуть бути складені у паперовійабо в електроннійформі. Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організаціюопераційноїдіяльності в банках України, затвердженогоПостановоюПравлінняНаціонального банку Українивід 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовноюзаявою), виписки з особовихрахунківклієнтів є підтвердженнямвиконаних за день операцій і призначаються для видачіабовідсиланняклієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організаціюбухгалтерськогообліку, бухгалтерського контролю під час здійсненняопераційноїдіяльності в банках України, затвердженогоПостановоюПравлінняНаціонального банку Українивід 04 липня 2018 року № 75 (в редакції, чинній на час вирішеннясправи судами першої, апеляційної та касаційноїінстанцій). Звертаючисьдо суду з позовом банк зазначив, що на підставіанкети-заяви про приєднання до Умов та Правил наданнябанківськихпослуг у АТ КБ «ПриватБанк» з позвачемукладенодоговір б/н про отримання кредиту у розмірі 2500 грн. Як вбачається з анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил наданнябанківськихпослуг, остання містить лише дані про суму кредитного ліміту в розміір 2500 грн, даних про видачукредитноїкартки, її виду та строку дії. Також, вбачається, щов подальшому про зміну розміру наданого кредитного ліміту відповідача повідомлено не було, тобто заборгованість за кредитом становить 2500 грн. Ураховуючи, щофактичноотримані та використаніпозичальникомкредитнікошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, судвважає, що банк вправівимагатизахистусвоїх прав через суд - шляхом зобов`язаннявиконанняборжникомобов`язку з поверненняфактичноотриманоїсумикредитнихкоштів. Враховуючивикладене, суд приходить до висновкущо з відповідача на користьпозивачапідлягаєстягненнюзаборгованість за тілом кредиту в розмірі 2500грн. Судовівитратипонесеніпозивачем документально підтверджуються в матеріалахсправи: за подачу позовної заяви в розмірі 286,75 грн.За правилами частини 1 статті 141 ЦПК Українисудовийзбірпокладається на сторонни пропорційнорозмірузадоволенихпозовнихвимог. Оскількипозовпідлягаєчастковомузадоволенню, з позивача на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягаєстягненнюсудовийзбір в загальномурозмірі 25 грн. На підставі ст. 207, 626, 628, 638, 1954, 1055 ЦК України,

Outcome: approved