Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 05.10.2022 у справі № 935/2337/22 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, призначено покарання у виді 2 років обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на 1 рік. Згідно вироку суду, 28.08.2022 року, близько 15 год 30 хв, [PERSON] перебував поблизу маркету «АТБ», що за адресою: Житомирська область Житомирський район м. Коростишів, вул. Київська, 63. В цей же день та час, в [PERSON] виник злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману. Реалізуючи свій злочинний умисел, [PERSON] здійснив телефонний дзвінок на стаціонарний номер телефону [NUMBER] потерпілої [PERSON] та завідомо неправдиво, вводячи потерпілу в оману з метою заволодіння грошовими коштами, представився її дочкою та повідомив, що вчинив дорожньо - транспортну пригоду, та на лікування необхідні грошові кошти. В ході телефонної розмови [PERSON] , не розуміючи дійсних намірів [PERSON] та будучи впевненою, що веде розмову зі своєю дочкою, повідомила, що має змогу допомогти коштами, які зможе віддати за адресою: [ADDRESS] . Цього ж дня, близько 16 години 10 хвилин, [PERSON] , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, з урахуванням похилого віку потерпілої та з метою особистого збагачення за рахунок інших осіб, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи на території домоволодіння [PERSON] , [INFO] , розташованого за адресою: [ADDRESS] , представившись лікарем її дочки, під приводом отримання та подальшої передачі їй грошових коштів на лікування, заволодів грошовими коштами у сумі 30 000 гривень, які йому передала потерпіла, будучи впевненою у щирості намірів [PERSON] . У подальшому, отримавши у такий спосіб зазначені грошові кошти, [PERSON] , доводячи свій злочинний умисел до кінця, утримуючи при собі грошові кошти в сумі 30 000 гривень, місце скоєння злочину залишив та розпорядився вказаними грошовими коштами на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій [PERSON] майнову шкоду на загальну суму 30 000 гривень. Такими діями [PERSON] вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману. Крім матеріальної шкоди, Позивачу завдано також і моральної шкоди. Протиправними діями [PERSON] моральному здоров`ю [PERSON] спричинено значної шкоди, життя позивача було перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями, позивач має похилий вік. Внаслідок протиправних дій відповідача позивачу нанесені значні моральні втрати, та користуючись принципом розумності та справедливості, розмір моральної шкоди оцінює у 30 000 грн. Виходячи з наведеного позивач просила : стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 30 000 грн та моральної шкоди в розмірі 30 000 грн. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 14 лютого 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 28 березня 2028 року призначено судове засідання з викликом сторін. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Василевська О.А. позовні вимоги підтримала в повному обсязі з мотивів та доводів, що викладені в позовній заяві та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явивсь, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, передбаченому ст. 128 ЦПК України, відзив на позовну заяву не подано, інших заяв та клопотань не надходило. Відповідно до ч. 1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Крім того згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. Відповідно до п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст. 1177 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Судом встановлено, що вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 05.10.2022 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. Вищевказаним вироком, що вступив в законну силу встановлено, та відповідно не потребують доведенню такі обставини: 28.08.2022 року, близько 15 години 30 хвилин, [PERSON] перебував поблизу маркету «АТБ», що за адресою: Житомирська область Житомирський район м. Коростишів, вул. Київська, 63. В цей же день та час, в [PERSON] виник злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману. Реалізуючи свій злочинний умисел, [PERSON] здійснив телефонний дзвінок на стаціонарний номер телефону [NUMBER] потерпілої [PERSON] та завідомо неправдиво, вводячи потерпілу в оману з метою заволодіння грошовими коштами, представився її дочкою та повідомив, що вчинив дорожньо - транспортну пригоду, та на лікування необхідні грошові кошти. В ході телефонної розмови [PERSON] , не розуміючи дійсних намірів [PERSON] та будучи впевненою, що веде розмову зі своєю дочкою, повідомила, що має змогу допомогти коштами, які зможе віддати за адресою: [ADDRESS] . Цього ж дня, близько 16 години 10 хвилин, [PERSON] , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, з урахуванням похилого віку потерпілої та з метою особистого збагачення за рахунок інших осіб, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи на території домоволодіння [PERSON] , [INFO] , розташованого за адресою: [ADDRESS] , представившись лікарем її дочки, під приводом отримання та подальшої передачі їй грошових коштів на лікування, заволодів грошовими коштами у сумі 30 000 гривень, які йому передала потерпіла, будучи впевненою у щирості намірів [PERSON] . У подальшому, отримавши у такий спосіб зазначені грошові кошти, [PERSON] , доводячи свій злочинний умисел до кінця, утримуючи при собі грошові кошти в сумі 30 000 гривень, місце скоєння злочину залишив та розпорядився вказаними грошовими коштами на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій [PERSON] майнову шкоду на загальну суму 30 000 гривень. Вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч. 6 ст. 82 ЦПК України). Згідно ч.7 ст.128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. З письмових матеріалів справи вбачається, що в межах розгляду кримінального провадження позивач не зверталась із відповідним цивільним позовом. Звернулась в порядку цивільного судочинства із позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди, оскільки їй була заподіяна така шкода, внаслідок протиправних дій відповідача. Тож, суд вважає, що позивачем доведено заподіяння їй відповідачем матеріальної шкоди в розмірі 30 000 грн. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. Частиною 1 ст. 23 ЦК України, передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч. 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права і способом захисту цивільних прав може бути відшкодування, в тому числі, моральної (немайнової) шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (ст.ст.16, 1168 ЦК України). Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Таким чином, будь-який факт протиправної поведінки щодо особи має наслідком отримання даною особою моральної шкоди, оскільки вона впевнена, що її права є непорушними (ст.21 Конституції України). При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31 березня 1995 року, (надалі - Пленум ВСУ), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Як визначається п.3 Пленуму ВСУ моральна шкода може полягати, зокрема: моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Отже, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, характеру та обсягу страждань (душевних, тощо), яких зазнала позивач у зв`язку з протиправними діями відповідача суд вважає, що заявлена позивачем моральна шкода підлягає до часткового задоволення в сумі 10 000,00 грн. Таким чином, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов до висновку що позовні вимоги в ході розгляду справи знайшли своє обґрунтування та підлягають частковому задоволенню з мотивів та доводів, що викладені вище. Оскільки, позивач при зверненні з даним позовом до суду була звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір", з відповідача, в порядку ч.6 ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 2147 грн. 20 коп. Інші судові витрати, понесені учасниками справи, відсутні. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: partial