Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-16 00:00:00

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона перебуває з відповідачем в шлюбі, який зареєстровано 23.11.2016 Ізюмським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №274. У шлюбі в них [INFO] народилися сини [PERSON] та [PERSON] . Вони не змогли дійти згоди щодо розміру та порядку утримання спільних дітей. При цьому, дитина [PERSON] має тяжке захворювання, а саме: наслідки органічного ураження ЦНС, гіпертензійно-гідроцефальний синдром, субдуральна гідрома, атактичний синдром, моторні порушення 2 рівня за класифікацією GMFCSсиндром дефіциту уваги та гіперактивності, затримка мовленнєвого розвитку, симптоматична епілепсія, генералізовані тоніко-клонічні напади. У зв`язку з чим, дитина потребує постійного піклування з боку позивача та спостереження у лікаря-невролога. При цьому, дитина постійно приймає ліки та потребує постійні масажі нижніх кінцівок та спини, фізіотерапію, педагогічну корекцію, заняття з логопедом, дефектологом та ерготерапевтом. Зазначає, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, грошові кошти на придбання продуктів харчування, медикаментів, одягу, іграшок, оплати на навчання та розвиток здібностей не надає. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей надавати може, оскільки він є працездатним чоловіком, хронічних захворювань, які потребують систематичного лікування не має, інші особи на його утриманні не перебувають. При цьому, відповідач у власності має однокімнатну квартиру у м. Харкові, частину у спільній сумісній власності квартири у м. Харкові, земельну ділянку площею 5, 7038 га, яку передав в оренду строком на 10 років ТОВ «Дворічанське - АГРО» з орендною платою в розмірі 9% від нормативно-грошової оцінки. Тому позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання двох синів в розмірі по 5000 грн на кожну дитину, але не менше прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Ухвалою від 12.04.2023 провадження у справі відкрито, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, 13.04.2023 її представник, адвокат Фурман В.О. подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, розгляд справи просить проводити у її та позивача відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать поштові конверти, що повернулися до суду з відмітками про те, що адресат відсутній за вказаною адресою. Причин своїх неявок відповідач суду не повідомив, не звернувся із заявою про розгляд справи у його відсутності та не подав відзив на позов. За таких обставин, з урахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін за наявними матеріалами у справі. В зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь в справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Відповідно до положень частин 1-3 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 23 листопада 2016 року зареєстрували шлюб, про що Ізюмським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 23.11.2016, актовий запис №274 (а.с. 15). Від шлюбу у сторін [INFO] народився [PERSON] , що стверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27.05.2020, про що складено відповідний актовий запис № 387, його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 28). Також, [INFO] народився [PERSON] , що стверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27.05.2020, про що складено відповідний актовий запис № 386, його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 33). Згідно з даними довідки №499, виданої 23.06.2021 КНП «Міською дитячою лікарнею №5», [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] , має діагноз: наслідки органічного ураження ЦНС. Гіпертензійно-гідроцефальний синдром. Субдуральна гідрома. Атактичний синдром. Моторні порушення 2 рівня за класифікацією GMFCS. Функція руки за класифікацією MACS 2 рівня. Синдром дефіциту уваги та гіперактивності. Затримка мовленнєвого розвитку. Симптоматична епілепсія, генералізовані тоніко-клонічні напади (а.с. 21-27). Згідно довідок про реєстрацію місця проживання особи, місце проживання дітей [PERSON] та [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 29-30). [PERSON] має у володінні трикімнатну квартиру, загальною площею 72, 3 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку, площею 5,7038 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану: [ADDRESS] (а.с. 17-20). Вказану земельну ділянку на підставі договору оренди землі, серія та номер DVRA-2018-00997, виданий 31.08.2018, видавник ТОВ «Дворічанське-Агро» та [PERSON] здано в оренду строком на 10 років (а.с.35). Також, [PERSON] на праві приватної власності має однокімнатну квартиру, загальною площею 25, 6 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] (а.с. 36). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та матеріальному забезпеченню своїх малолітніх синів [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Частиною першою ст.12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.2 ст.27 Конвенції ООН «Про права дитини» батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення дітьми повноліття. Частиною 3 ст.181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з положеннями ч.1 ст.182 вказаного Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За ст.184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частин 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі наведеного, враховуючи вік синів сторін, наявність у одного з них ряду захворювань та пов`язані з цим витрати на їх харчування, лікування, розвиток, забезпечення найбільш необхідними речами, відсутність відомостей про місце роботи та заробітну плату відповідача, виходячи із системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд доходить висновку, що розмір аліментів, які просить стягнути позивач у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн є достатнім для забезпечення найбільш необхідних потреб дітей сторін, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] . Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Відповідно до положень Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому позовні вимоги про стягнення аліментів на дітей підлягають до задоволення з 11 квітня 2023 року. Згідно з положеннями ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, від сплати якого звільнена позивач за позовну вимогу про стягнення аліментів, тому судовий збір в розмірі 1073,60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі наведеного, та

Outcome: approved