Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що 18 квітня 2001 року уклала шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Коростенського міського управління юстиції в Житомирській області, актовий запис № 95. Станом на день звернення до суду спільних неповнолітніх дітей не має. Реалізувати своє право на розірвання шлюбу в органах РАГСУ, шляхом написання заяв, вона не має змоги, так як їй невідомо де відповідач взагалі знаходиться. На даний момент спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують ще з 2012 року. В останні роки спільного проживання між ними постійно виникали сварки, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Сім`я фактично розпалася. Шлюб носить формальний характер. Кожен, з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідач постійно нехтував сімейними цінностями. У зв`язку з цим, вони припинили між собою шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне проживання в шлюбі з відповідачем неможливе. Примирення не бажає, тому вважає, що надання строку на примирення є недоцільним, оскільки такі дії не зможуть привести до збереження сім`ї, а матимуть виключно формальний характер, що не допоможе зберегти сім`ю, це не виправить стан шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між ними в минулому не принесли жодних результатів, примирення суперечитиме їх інтересам. Просить розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований 18 квітня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Коростенського міського управління юстиції в Житомирській області, актовий запис № 95. 15.05.2023 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін, та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових і електронних доказів щодо заперечення проти позову. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком направлялась рекомендованими листами за останнім відомим місцем реєстрації відповідача. Одночасно про розгляд справи в спрощеному провадженні повідомлялось шляхом розміщення оголошення на веб-сайті суду. Відповідач надав відзив на позов у якому зазначив, що не заперечує проти розірвання шлюбу, однак не погоджується з зазначеним позивачем часом припинення спільного проживання та ведення спільного господарства, що мало місце у 2016 році. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 18.04.2001 року, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Коростенського міського управління юстиції в Житомирській області, Україна, актовий запис № 95. Від подружнього життя сторони неповнолітніх дітей не мають. \~Причиною розірвання шлюбу є втрата кохання та взаємопорозуміння, внаслідок чого позивач не бажає в подальшому підтримувати з відповідачем подружніх та сімейних стосунків. За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення закріплено в ст.24 Сімейного кодексу України. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача.

Outcome: approved