Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-27 00:00:00

У серпні 2022 року [PERSON] звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову зазначає, що разом із сином [PERSON] та чоловіком [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] . Крім них у цій квартирі зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Оскільки [PERSON] та [PERSON] у спірній квартирі не проживають, комунальні платежі не сплачують, в утриманні житла участі не беруть, особистих речей в квартирі не мають, але залишаються зареєстрованими у цій квартирі, [PERSON] просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 21.06.2022 року, яка відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання, залучено до участі у справі в якості третіх осіб [PERSON] та [PERSON] , в інтересах якого діє законний представник [PERSON] . У судовому засіданні представник [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, позов просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у ньому. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. [PERSON] у судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. За таких обставин судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявній в ній доказів. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що [PERSON] на праві власності належить 2/4 квартира [ADDRESS] , а [PERSON] та [PERSON] на праві власності належить по 1/2 цієї квартири, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 08.11.2007 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 9, 45). Згідно витягу з реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою [ADDRESS] станом на 27.07.2022 року зареєстровані [PERSON] від 09.06.1994 року, [PERSON] з 19.02.1998 року, [PERSON] з 26.01.2006 року, [PERSON] з 21.08.2014 року, [PERSON] з 21.08.2014 року (а.с. 10). Актом про не проживання особи за місцем реєстрації у квартирі [ADDRESS] від 23.11.2022 року за підписом мешканки квартири [ADDRESS] [PERSON] , мешканки квартири [ADDRESS] [PERSON] та власниці спірної квартири [PERSON] встановлено, що починаючи з 01.07.2021 року [PERSON] та [PERSON] , які зареєстровані у вищевказаній квартирі не проживають (а.с. 11, 12). За інформацією з Оболонського УП ГУ НП у м. Києві № /х-283/1ж/51/05-23 від 03.02.2023 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в квартирі [ADDRESS] не проживають з 01.07.2021 року (а.с. 47). Статею 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною 1 статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи, що судом установлено на підставі зібраних по справі доказів те, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у спірній квартирі, однак фактично в ній не проживають без поважних причин понад рік, домовленості про порядок користування спірним житлом між сторонами не існує, перешкод у користуванні спірною квартирою не чинилось, суд дійшов висновку про те, що відповідачі підлягають визнанню такими, що втратили право користування жилим приміщенням в указаній квартирі. За таких обставин позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved