Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-05 00:00:00

26.05.2023 року заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить Встановити факт належності заявнику, [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] , що виданий органом № 6510 від 24.05.2021 року, ІПН: [NUMBER] , трудової книжки [NUMBER] , що видана на ім?я « [PERSON] , 1962 року народження». Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 02.06.2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи по суті. Учасники судового процесу в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином та своєчасно. Від заявника до суду надійшла заява, в якій вона вимоги заяви підтримала та просила їх задовольнити. Від представника заінтересованої надійшла заява, в якій вони просили розглянути справу у відповідності до чинного законодавства та на підставі наявних документів. Дослідивши всі матеріали справи, суд вважає, що заява про встановлення факту належності документів підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , звернувся до Головного управління пенсійного фонду України в Херсонській області 02.01.2023 із заявою про призначення йому пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення». Судом встановлено, що листом від 16.01.2023 року Головного управління пенсійного фонду України в Херсонській області заявнику було відмовлено у призначенні пенсії у зв?язку із не зарахуванням до трудового стажу періоду роботи згідно трудової книжки [NUMBER] , оскільки у трудовій книжці зазначено дату народження «1962», що не відповідає даті народження, зазначеній в паспорті « [INFO] ». Відповідно до п. 2.13. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993 (зі змінами) зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім?я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім?я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім?я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів. Відповідно до п. 26 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №637 від 12.08.1993 року, якщо ім?я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує стаж роботи, не збігаються з ім?ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом громадянина України або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку. Судом встановлено, що з метою приведення у відповідність документів, які стосуються трудової діяльності заявника, з паспортними даними, заявник звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності мені даного правовстановлюючого документу, а саме трудової книжки [NUMBER] . Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 травня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» було дано роз`яснення що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: ?згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; ?чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; ?заявник не мас іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, якій посвідчує факт, що мас юридичне значення; ?встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення\~факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України Ne 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім?я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім?ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. На підставі вказаних доказів суд вважає можливим задовольнити заяву про встановлення факту належності документу. Судом роз`яснюється, що це рішення є достатнім документом для підтвердження юридичного факту, про встановлення якого просив заявник, та не потребує вчинення додаткових дій щодо його виконання.

Outcome: approved