Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

В травні 2023 року позивач [PERSON] звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 3442 , вчинений 22.01.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Миколайовичем про стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованості в сумі 14017,71 грн., та відшкодувати судові витрати. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що відповідно до заяви від 04.02.2014 року укладеної між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» було відкрито поточний рахунок № [NUMBER] із тарифним пакетом «Кредитна картка №1 для пенсіонерів» та був укладений кредитний договір за № 002-28262-040214 на відкриття та обслуговування рахунку, операції за яким можна було здійснювати з використанням електронних платіжних засобів. При цьому сам договір між сторонами не укладався. Так, в лютому [PERSON] отримала лист з постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, винесену в межах виконавчого провадження [NUMBER] та таким чином дізналася про відкриття виконавчого провадження відносно себе. У відповідь на адвокатський запит, приватний виконавець Чучков М.О. направив позивачу документи, на підставі яких було відкрите виконавче провадження. Позивач вважає, що виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапнком Є.М., є таким, що не підлягає виконанню, так як вчинений нотаріусом на борговому документі - кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, що суперечить Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за №1172. Пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, на підставі якого складено виконавчий напис, з 22.02.2017 визнаний в сукдовому порядку нечинним. Також позивач стверджує, що письмову вимогу від відповідача вона не отримувала, та не отримувала від нового кредитора (відповідача) повідомлення про відступлення права вимоги. Крім того, нарахована до стягнення сума боргу є спірною, оскільки сплинули строки позовної давності, тому нотаріус повинен був відмовити відповідачу у видачі такого виконавчого напису. Ухвалою судді від 15.05.2023 прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.05.2023 року було задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову. 16.06.2023 року позивач [PERSON] подала заперечення на клопотання відповідача про врегулювання спору за участі судді. Позивач та її представник в судове судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, представник позивача направив заяву, в якій просить суд розглядати справу без участі сторони позивча, позовні вимоги підтримано в повному обсязі. Відповідач ТОВ «Фінпром Маркет» не направив до суду свого представника, про день та час розгляду справи були повідомлені належно, жодних клопотань, відзиву чи заперечень суду не подали, причини неявки суду не повідомили. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапнко Є.М., в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, жодних клопотань чи заперечень суду не подав. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Київської області Чучков М.О., в судове засідання не з`явився про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, жодних клопотань чи заперечень суду не подав. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності сторін, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 22.01.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., вчинено виконавчий напис, яким запропоновано: звернути стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальності «Фінпром Маркет», якому ТОВ «Фінансова компанія управління активами», відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №18102020- ФК від 18.10.2020 року, та яком,у в свою чергу ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №1-Д від 15.10.2020, якому в свою чергу ПАТ «Дельта Банк», на підставі договору факторингу №408/К від 27.04.2018 року, відступлено право вимоги за кредитним договором № 004-28262-040214 від 04.02.2014 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] , відповідно до якого ТОВ «Фінпром Маркет» набуло право Нового кредитора до Позичальника за вказаним Кредитним договором. За оспорюваним виконавчим написом запропоновано задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», стягнути з боржника, за період з 26.04.2018 р. по 22.01.2021 р. включно, суму боргу у розмірі: 11176,57 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1666,14 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 1125,00 грн. - заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею; 50, 00 грн. - плата за вчинення цього виконавчого напису. Загальна заборгованість [PERSON] становить 14017,71 грн. (а.с.53). Встановлено, що даний виконавчий напис було вчинено на підставі порушень умов кредитного договору № 002-28262-040214, укладеного 04.02.2014 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] , за умовами якого Банк відкрив відповідачу картковий рахунок в національній валюті України - гривні, на умовах, викладених в тарифному пакеті (а.с.10-12). Позивачем [PERSON] надано до матеріалів справи копії документів (з реєстру виконавчих проваджень) на підставі яких був вчинений нотаріальний напис 22.01.2021 (а. с. 44-53). Встановлено, що 22.10.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Чучковим М.О., винесено постанову про відкриття виконавчого провадження [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису № 3442 вчиненого 22.01.2021 року приватним нотаріусом КМНО Остапенком Є.М., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованість за кредитним договором № 004-28262-040214 від 04.02.2014 року в розмірі 14017,71 грн. (а.с.44). З листа ТОВ «Фінпром Маркет» 23.12.2022 року вбачається, що на звернення [PERSON] щодо надання інформації з приводу заборгованості за кредитним договором № 004-28262-040214 від 04.02.2014 року товариством повідомлено, що ТОВ «Фінпром Маркет» не може в повному обсязі надати запитувані документи, з підстав, що ТОВ «Фінпром Маркет» не являється стороною вищевказаних договорів, а відповідно в товариства відсутні фотокопії вказаних договорів (а.с.30). При вирішенні даного спору суд виходить з наступного. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України "Про нотаріат" нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п.2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Пунктом 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014р., встановлено, що для одержання виконавчого напису по стягненню заборгованості за кредитними договорами, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Суду не надано доказів, що стягувачем та нотаріусом було дотримано вимоги необхідні для вчинення виконавчого напису. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Так, в постанові Верховного Суду (справа №310/9293/15ц від 23.01.2018) зазначено, що при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція було висловлена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення-вимоги про наявність такого боргу. Суду не надано відповідачем доказів тому, що приватному нотаріусу Київського МНО Остапенко Є.М., для вчинення виконавчого напису відповідачем були надані: - оригінал нотаріально посвідченого кредитного договору; - засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, повідомлення боржника про борг. Крім того, сам відповідач підтвердив про відсутність в нього необхідних документів. Так, на звернення [PERSON] щодо надання інформації з приводу заборгованості за кредитним договором № 004-28262-040214 від 04.02.2014 року, відповідачем було повідомлено, що ТОВ «Фінпром Маркет» не може в повному обсязі надати запитувані документи, з підстав, що ТОВ «Фінпром Маркет» не являється стороною вищевказаних договорів, а відповідно в товариства відсутні фотокопії вказаних договорів (а.с.30). Як встановлено судом, наявна в матеріалах цивільної справи копія анкети-заяви про відкриття поточного рахунку № [NUMBER] із тарифним пакетом «Кредитна картка №1 для пенсіонерів», свідчить про те, що договір був укладений в простій письмовій формі і такий договір не посвідчувався нотаріально, що виключає можливість вчинення виконавчого напису нотаріусом. Такий висновок суду узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 12 березня 2020 року по справі №757/24703/18-ц, від 15 квітня 2020 року по справі №158/2157/17, від 21 жовтня 2020 року по справі №172/1652/18. Суду не надано доказів тому, що боржник [PERSON] була повідомлена за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення ним кредитних зобов`язань з пропозицією ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Отже, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, який перевищує загальну позовну давність, тобто включає вимоги, з дня виникнення яких минуло більше трьох років. Аналізуючи вищезазначене, виконавчий напис може бути вчинений за наявності одночасно двох умов, а саме: з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років та підтверджено безспірність заборгованості. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Ураховуючи те, що стягнення заборгованості за виконавчим написом провадиться з 26 квітня 2018 року, що свідчить про те, що боржник не сплачував борг з цієї дати і банк був обізнаний про порушення свого права та у нього виникло право вчиняти дії для захисту порушеного права. Також, суд звертає увагу, що частиною другою статті 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Однак, в порушення вищезазначеної норми, виконавчим написом нотаріуса поза межами річного строку спеціальної позовної давності, з позивача стягнуто заборгованість за період з 26 квітня 2018 року до 22 січня 2021 року. Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису порушив норми чинного законодавства, а відтак позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. За встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн. за поданн позову та 536,30 грн. з подання заяви про забезпечення позову, 840 грн. витрати на виготовлення ксерокопій документів.

Outcome: approved