Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-02 00:00:00

І. СУТЬ СПРАВИ 1.1. 08.12.2021 представник Товариства з обмеженою відповідальністю "АІА Фінанс груп" (далі - позивач, ТОВ "АІА Фінанс груп") - адвокат Литвинець С.А. звернувся до Житомирського районного суду Житомирської області із позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 76 787 грн 85 коп. 1.2. Позов обґрунтовувався тим, що 11.06.2018 між сторонами укладено договір про надання кредиту №1721345 в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, що опублікована на веб-сайті credit365.ua, підписаної електронним цифровим підписом позивача 20.03.2018 та заявки на отримання кредиту №1721345 від 11.06.2018, на обраних відповідачем умовах, які акцептовані відповідачем шляхом підписання електронним підписом. Вказується, що 11.06.2018 грошові кошти у розмірі 4 000 грн перераховані на рахунок відповідача з терміном повернення до 11.07.2018 та сплатою відсотків 1266 грн. 1.3. Стверджується, що відповідач коштів на погашення заборгованості не сплатила, внаслідок чого станом на 06.12.2021 утворилось прострочення зобов`язання за договором, а саме заборгованість у сумі кредиту 4 000 грн; проценти (згідно Заявки) 1 266 грн, проценти (згідно п. 2.11 Договору) - 71 766 грн, інфляційні втрати (згідно ст. 625 ЦКУ) 1021,85 грн. ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН 2.1. 21.12.2021 ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області відкрито провадження у цивільній справі №278/4173/21 за позовом ТОВ "АІА Фінанс груп". 2.2. 22.12.2021 ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області цивільну справу №278/4173/21 передано за підсудністю до Корольовського районного суду м.Житомира. 2.3. 28.01.2022 ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира справу №278/4173/21 призначити до розгляду в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. 2.4. Відповідач направила до суду відзив на позов, в якому посилаючись на непідписання та неознайомлення з Офертою, неправомірність нарахування процентів за ставкою 1,5% згідно п. 2.11 Оферти після закінчення строку договору 11.07.2018, зарахування сплачених 3 600 грн як пролонгація кредиту, визнання у судовому порядку раніше виданого нотаріусом виконавчого напису про стягнення заборгованості - таким, що не підлягає виконанню, а також стверджуючи про перевищення строку позовної давності, просила відмовити у задоволенні позову повністю. 2.5. Представник позивача направив до суду відповідь на відзив, в якій посилаючись на зазначення відповідачем у підписаній заяві про ознайомлення з умовами Оферти, правомірність нарахування процентів після закінчення строку договору на підставі п. 2.11 Оферти, а також вказуючи про збільшення строку позовної давності до 5 років, просив задовольнити позов. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ 3.1. 11.06.2018 [PERSON] підписано електронним підписом заявку №1721345, в якій остання просила ТОВ "АІА Фінанс груп" надати їй кредит на таких умовах: сума кредиту 4 000 грн, строк повернення кредиту 30 днів, процентна ставка (% від суми кредиту в день) 1,06%; реальна річна процентна ставка за кредитом - 385%; очікувана сукупна вартість кредиту (проценти), 1266 грн; загальна сума до повернення (процент і кредит) - 5266 грн, що стверджується копією заявки №1721345 з персональними даними про [PERSON] (а.с. 18). 3.2. Пропозиція (Оферта) укладення договору про надання кредиту, в якій вказувалося, що текст Оферти і текст умов Договору, що є складовою частиною Оферти, опубліковані на веб-сайті кредитодавця: credit365.ua, передбачала наступні умови Розділу ІІІ. Умови договору: (1.1.) кредитодавець надав позичальнику кредит, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит та сплатити нараховані проценти на умовах, передбачених Договором та погодженою кредитодавцем заявкою позичальника; (2.1.) договір укладається за кожною окремою погодженою заявкою позичальника; (2.2.) сума кредиту та строк повернення кредиту в межах, визначених договором, зазначається в заявці позичальника, що формується позичальником у власному особистому кабінеті на підставі умов договору; (2.8.) ціна кредиту за договором (плата за користування кредитом) залежить від строку користування кредитом і суми кредиту та обчислюється у відсотках від суми кредиту; (2.10.) позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за кредитом, визначені згідно п. 2.8 Договору, в останній день строку користування Кредитом; (2.11.) починаючи з другого дня за останнім днем строку користування кредитом плата за користування кредитом збільшується наступним чином: процентна ставка за користування кредитом становить 1,5% від суми отриманого позичальником кредиту за кожен день з моменту закінчення строку користування, до моменту фактичного повернення кредиту; (5.2.) сторони договору погодили, що на підставі ст. 259 ЦК України позовна давність за всіма зобов`язаннями сторін, що виникають з умов договору, в тому числі щодо сплавати неустойки, процентів та відшкодування збитків становить 5 років. 3.3. 11.06.2018 ТОВ "АІА Фінанс груп" перерахувало кошти в розмірі 4 000 грн із зазначенням призначення платежу: виплата кредитну [PERSON] за договором кредиту, заявка 1721345 від 11.06.2018, що стверджується копією платіжного доручення №15382 (а.с. 24). 3.4. 09.08.2018 [PERSON] перерахувала на рахунок ТОВ "АІА Фінанс груп" грошові кошти в сумі 3600,00 грн , що стверджується копією квитанції АТ КБ "Приватбанк" від 09.08.2018 (а.с. 70). 3.5. 18.03.2021 приватним нотаріусом Обухівського нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. від 18.03.2021 видано виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 30135 про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "АІА Фінанс груп" заборгованості за договором кредиту №172134 від 11.06.2018 у розмірі 29 900,00 грн (а.с.80). 3.6. 26.05.2021 постановою приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Лужинецького П.В. відкрито виконавче провадження ВП №65569106 з виконання виконавчого напису №30135, виданого 18.03.2021 приватним нотаріусом Обухівського нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. (а.с.74,75). 3.7. 17.06.2021 постановою приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Лужинецького П.В. звернуто стягнення на доходи [PERSON] у ФОП [PERSON] (а.с. 76, 77). 3.8. 17.09.2021 рішенням Житомирського районного суду Житомирської області у справі №296/5919/21 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Обухівського нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. від 18.03.2021, зареєстрований в реєстрі за № 30135 (а.с. 31-33). IV. НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ 4.1. Відповідно до положень статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина четверта статті 203 ЦК України). 4.2. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. 4.3. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 4.4. Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 4.5. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). 4.6. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. 4.7. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). 4.8. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. 4.9. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). 4.10. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон про електронну комерцію). 4.11. Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону про електронну комерцію, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. 4.12. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 цього Закону). 4.13. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону про електронну комерцію електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. 4.14. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 ст. 11 цього Закону). 4.15. Згідно з частиною 6 статті 11 Закону про електронну комерцію відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. 4.16. За правилом частини восьмої статті 11 Закону про електронну комерцію у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. 4.17. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. 4.18. Положеннями статті 12 Закону про електронну комерцію визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. 4.19. Згідно із статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 4.20. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 Цивільного кодексу України). 4.21. За змістом статей 257, 259 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ 5.1. З матеріалів справи вбачається, що 11.06.2018 між ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» та [PERSON] був укладений договір про надання кредиту №1721345 в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, що опублікована на веб-сайті credit365.ua., підписана електронним цифровим підписом позивача 20.03.2018 та заявки на отримання кредиту відповідача №1721345 на обраних відповідачем умовах, які прийняті (акцептовані) відповідачем 11.06.2018 шляхом підписання електронним підписом відповідача вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. 3, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205, ст. 638, 639 ЦК України. 5.2. Як вбачається зі змісту заявки №1721345 від 11.06.2018, відповідач просила надати кредит на умовах, обраних нею згідно пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, з умовами якої вона ознайомлена і погоджується, на таких умовах: сума кредиту - 4000,00 грн., строк повернення - 30 днів, процентна ставка (% від суми кредиту в день) - 1,06 %; реальна річна процентна ставка за кредитом - 385%; очікувана сукупна вартість кредиту (проценти) - 1266,00 грн., загальна сума до повернення - 5266,00 грн. 5.3. У заявці також вказані відомості про позичальника, адреса проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків, номер засобу мобільного зв`язку та адреса електронної пошти, дані документа, що посвідчує особу позичальника, дані банківського рахунку позичальника для зарахування суми кредиту, заявку підписано електронним підписом одноразовим цифровим ідентифікатором 11.06.2018 [PERSON] . 5.4. Відповідно до наявного в матеріалах справи платіжного доручення № 15382 від 11.06.2018 позивачем перераховано на рахунок АТ КБ «Приватбанк» зазначений відповідачем в заявці №1721345 від 11.06.2018 грошові кошти в розмірі 4000,00 грн. 5.5. Зі змісту Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту вбачається, що текст Оферти і текст умов Договору, що є складовою частиною Оферти, підписано електронним підписом Кредитодавця та опубліковані на веб-сайті кредитодавця: credit365.ua. 5.6. Суд відхиляє доводи відповідача про те, що остання умови оферти не підписувала, оскільки відповідно до ст. 641 ЦК природа оферти полягає у розміщені інформація, у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, а відповідач прийнята таку пропозицію, погодилась з нею шляхом підписання електронним підписом заявки №1721345 від 11.06.2018, в якій підтвердила своє ознайомлення та погодження з умовами Оферти. 5.7. Також суд відхиляє доводи відповідача про те, що позивач в односторонньому порядку змінював умови Оферти, опубліковану на веб-сайті, оскільки вказані твердження є припущеннями відповідача, що не підтверджені будь-якими належними та допустимими доказами. 5.8. Доказів на спростування змісту заявки та волевиявлення позичальника на укладення такого договору відповідачем не надано, а отже, за правилами частини 4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України він несе ризик настання відповідних наслідків, із цим пов`язаних. 5.9. У спірних правовідносинах умовами договору визначено, що кредитодавець надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит та сплатити нараховані проценти на умовах, передбачених договором та погодженою кредитодавцем заявкою позичальника, яким визначено: суму кредиту - 4 000,00 грн., строк дії договору - 30 днів, з процентною ставкою 1,06% в день, сукупною вартістю 1266,00 грн. 5.10. З матеріалів справи вбачається, що 09.08.2018 відповідач перерахувала на рахунок позивача грошові кошти у розмірі 3 600 грн. Позивач у позові вказував, що зарахував сплачені відповідачкою кошти в сумі 1260 грн як оплату за послугу відтермінування повернення кредиту, а решту коштів в сумі 2340 грн на погашення процентів згідно п. 2.11 договору. Відповідач з такими діями позивача не погоджувалась, стверджуючи, що перерахувала кошти 3 600 грн в рахунок погашення кредиту, жодних додаткових угод щодо оплати пролонгації кредиту не підписувала. 5.11. У пункті 1 Розділу IV Оферти (Договору) вказано, що у випадку прострочення строків повернення кредиту позичальник має право укласти з кредитодавцем угоду про відтермінування повернення кредиту за умовами сплати комісії за відтермінування строку повернення кредиту. 5.12. Суд вважає, що застосування вказаного положення Оферти щодо можливості відтермінування повернення кредиту передбачає наявність добровільної згоди позичальника на таке відтермінування та не може вчинятися кредитодавцем свавільно на власний розсуд. 5.13. Згідно пункту 2 Розділу IV Оферти (Договору) угода про відтермінування повернення кредиту вважається укладеною з моменту надходження на рахунок кредитодавця суми комісії за весь строк відтермінування з призначенням платежу: «[…] Оплата комісії за відтермінування строку повернення кредиту на (строк відтермінування) днів. З умовами угоди згоден». 5.14. Відповідно до наявної в матеріалах справи квитанції АТ КБ Приватбанк від 09.08.2018 вбачається, що [PERSON] перерахувала на рахунок ТОВ «АІА Фінанс Груп» кошти в розмірі 3600 грн із призначенням платежу «плата за договором кредиту [PERSON] ». 5.15. Отже, суд погоджується з доводами відповідача про те, що позивач безпідставно зарахував частину коштів сплачених нею в рахунок погашення зобов`язань за договором кредиту як комісію за відтермінування строку повернення кредиту, на що відповідач згоди не давала. 5.16. У пункті 2.12. Розділу IІІ Оферти вказано, що платежі позичальника, отримані за договором зараховуються в рахунок погашення грошових зобов`язань в такій черговості: (2.12.1.) в першу чергу погашаються проценти за користування кредитом; (2.12.2.) в другу чергу погашається сума кредиту; (2.12.3.) в третю чергу погашається неустойка, інфляційні втрати та збитки кредитодавця, у зв`язку з порушенням позичальником умов договору. 5.17. У зв`язку з невиконання відповідачем умов кредитного договору заборгованість станом на 11.07.2018 становила: 3 000 грн - сума кредиту, 1266 грн - проценти згідно заявки. 5.18. Ураховуючи, що 09.08.2018 (дата валютування 10.08.2018) відповідач сплатила на рахунок позивача кошти в сумі 3600 грн та ураховуючи п. 2.12 Оферти слід дійти висновку, що станом на 10.08.2018 основна заборгованість за договором кредиту склала: 666,00 грн - сума кредиту (погашено в першу чергу проценти 1266 грн, а в другу чергу суму кредиту 2334 грн). 5.19. Окрім суми кредиту та процентів (згідно заявки), позивачем заявлено вимогу про стягнення боргу за процентами згідно п.2.11 Договору станом на 06.12.2021 у сумі 74106,00 грн (без урахування сплачених відповідачем коштів) та інфляційних витрат у сумі 1021,85 грн. 5.20. Відповідач заперечувала проти вимог про стягнення процентів згідно п.2.11 Договору, стверджуючи, що на сплату таких процентів після закінчення строку договору не погоджувалась, а право кредитодавця нараховувати проценти після спливу строку договору припиняється. 5.21. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12-ц зазначено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно частини 2 статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. 5.22. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 сформульовано позицію, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини 1 статті 1048 ЦК як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини 2 статті 625 ЦК як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання 5.23. Отже, на переконання Суду визначальним у даній справі є з`ясування правової природи "процентів", нарахованих кредитодавцем згідно п. 2.11 Оферти, а саме того (і) чи є нараховані "проценти" продовженням плати за користування кредитом після закінчення строку дії договору, або 2) нараховані "проценти" є видом цивільно-правовою відповідальністю особи за несвоєчасне виконання грошового зобов"язання згідно ч. 2 ст. 625 ЦК, розмір якої встановлено договором. 5.24. Згідно п. 2.11 Оферти починаючи з другого дня за останнім днем строку користування кредитом плата за користування кредитом збільшується наступним чином: процентна ставка за користування кредитом становить 1,5% від суми отриманого позичальником кредиту за кожен день з моменту закінчення строку користування, до моменту фактичного повернення кредиту. 5.25. Також Суд приймає до уваги, що в підписаній відповідачем заявці міститься лише наступні відомості про: 1) суму кредиту, 2) строк повернення кредиту; 3) процентну ставку (%); 4) реальну річну процентну ставку за кредитом (%), 5) очікувану сукупну вартість кредиту (проценти) (грн); 6) загальну суму до повернення (проценти і кредит) (грн). При цьому, будь-які посилання на інші частини Оферти, а також на розмір "процентів" згідно п. 2.11 Оферти в заявці, яка підписана відповідачем електронним одноразовим ідентифікатором - відсутні. 5.26. Суд вважає, що зі змісту п. 2.11 Оферти явно слідує, що проценти, про якій йде мова є платою за користування кредитом після закінчення строку договору, що є спробою кредитодавця обійти вимоги частини 1 статті 1048 ЦК щодо нарахування процентів за користування кредитом в межах строку кредитування, а також намаганням позивача уникнути виконання вимог Закону України "Про споживче кредитування" №533-ІХ від 17.03.2020, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення з відповідача процентів згідно п. 2.11 Договору не підлягають задоволенню. 5.27. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат, суд дійшов висновку про необхідність перерахунку таких інфляційних втрат з урахуванням встановленого розміру заборгованості за договором на суму кредиту 4000 грн та процентів (згідно заявки) 1266 грн за період з 11.07.2018 (наступний день після закінчення строку договору) по 09.08.2018, що становить розмір інфляційних втрат - 0,00 грн (індекс інфляції за липень 2018 р. 99,30%), а за період з 10.08.2018 (дата погашення частини заборгованості у сумі 3600 грн) по 06.12.2021 (заявлений кінцевий період стягнення) розмір інфляційних втрат становить 176,83 грн (666,00 грн (сума боргу) х 126,5505% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 666,00 грн. (сума боргу)). 5.28. Щодо доводів відповідача про стягнення приватним виконавцем Лужинецьким П.В. з її доходу коштів у сумі 2859,50 грн в межах виконавчого провадження ВП №65569106, відкритого на виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Обухівського нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В. від 18.03.2021 про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором кредиту №172134 від 11.06.2018 у розмірі 29 900 грн, який за позовом відповідача рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 17.09.2021 у справі №296/5919/21 визнано таким, що не підлягає виконанню, слід зазначити наступне. 5.29. Так, відповідно до копій платіжних доручень №722 від 09.08.2021, №763 від 09.09.2021 та №800 від 12.10.2021 вбачається перерахування від платника ФОП [PERSON] на користь одержувача Лужинецького П.В. грошових коштів на суму 966,00 грн, суму 857,14 грн та суму 1036,36 грн. із призначенням платежу «погашення заборгованості згідно ВП №65569106 боржник [PERSON] », однак стягнення вказаних коштів в рамках виконавчого провадження ВП №65569106, розпочатого на виконання виконавчого напису нотаріуса, визнаного в подальшому судом таким, що не підлягає виконанню не може бути підставою для врахування стягнутих з ФОП [PERSON] коштів у даній справі, чи бути підставою для відмови у задоволенні обґрунтованої частини позовних вимог позивача, оскільки виходить за межі предмету розгляду даної справи. 5.30. Водночас, відповідач не позбавлена в подальшому права вимагати повернення стягнутих виконавцем з її заробітку грошових коштів в рамках виконавчого провадження на виконання виконавчого напису нотаріуса, який у судовому порядку визнаний таким, що не підлягає виконанню, або звернутися до суду з позовом до кредитодавця за захистом своїх прав шляхом стягнення безпідставно отриманих коштів на підставі ст. 1212 ЦК України. 5.31. При цьому, відповідачем заявлено про пропуск позивачем строку позовної давності. 5.32. Згідно п. 5.2. Договору сторони договору погодили, що на підставі ст. 259 ЦК України позовна давність за всіма зобов`язаннями сторін, що виникають з умов договору, в тому числі щодо сплати неустойки, процентів та відшкодування збитків становить 5 років. 5.33. Оскільки строк виконання відповідачем зобов`язання за договором кредиту настав 10.07.2018, а позивач звернувся до суду з позовом до відповідача шляхом направлення позовної заяви до суду засобами поштового зв`язку 08.12.2021, з урахуванням погодження сторонами збільшення строку позовної давності до 5 років згідно п. 5.2. Договору, суд дійшов висновку, що строк позовної давності щодо вимоги про стягнення суми кредиту позивачем не пропущено, однак пропущено строк позовної давності за вимогами про стягнення інфляційних втрат за період з 11.07.2018 по 07.12.2021, який не охоплюється положеннями п. 5.2. Договору. 5.34. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у сумі 666,00 грн та інфляційні втрати за період з 08.12.2018 по 06.12.2021 у сумі 136,06 грн (666,00 грн (сума боргу) х 120,429% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 666,00 грн. (сума боргу)), та відсутності підстав для задоволення решти позовних вимог. VІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ 6.1. Згідно із частини 1 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 6.2. За змістом частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 6.3. Відповідно до платіжної інструкції від 31.03.2023 №227 за подання до суду позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 270 грн. 6.4. Отже, у зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог в сумі 23,71 грн (2 270 грн х (666 грн + 136,06 грн) / 76 787,85 грн). 6.5. У позовній заяві позивач також просив відшкодувати витрат на професійну правничу допомогу у сумі 8 839,39 грн, яка надавалася позивачу адвокатом Литвинцем С.А. 6.6. За змістом частини 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 6.7. Згідно із частинною 3 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 6.8. До позовної заяви надано докази понесення судових витрат на професійну правничу допомогу: копія договору про надання правової допомоги № 21-3 від 01.09.2021, копія додаткової угоди № 2 від 03.09.2021 до цього договору щодо вартості послуг, ордер на надання правничої допомоги від 06.12.2021, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 24.07.2015; копія акту №211206-1 від 06.12.2021 про надання послуг згідно договору №21-3 про надання правничої допомоги від 01.09.2011 на суму 8839,39 грн. 6.9. Згідно із частинною 5 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. 6.10. Відповідач питання про зменшити розміру витрат на правничу допомогу не заявляла. 6.11. Відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (див. постанови Верховного Суду від 05 березня 2021 року у справі №200/10801/19-а, від 16 березня 2021 року у справі №520/12065/19). 6.12. Відповідно до пункту 3 частини другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 6.13. Отже, у зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу пропорційно до задоволеної частини позовних вимог в сумі 92,33 грн (8 839,39 грн х (666 грн + 136,06 грн) / 76 787,85 грн).

Outcome: partial