Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-03 00:00:00

Представник позивачки звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на малолітню дитину. В обґрунтування позову зазначає, шо 19.08.2017 позивачка [PERSON] уклала шлюб з відповідачем [PERSON] . Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Протягом декількох місяців стосунки з чоловіком різко погіршилися, мають різні погляди на подальше життя, між подружжям відсутнє взаєморозуміння, збереження шлюбу стало суперечити інтересам сторін. Примирення між подружжям неможливе з причин вказаних вище. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, і є таким, що суперечить інтересам позивачки та інтересам відповідача. Спільна дочка після розлучення залишиться проживати разом з позивачкою. З огляду на викладене, вважає необхідним розірвати шлюб з відповідачем. Проте, на утримання дитини позивачкам бажає стягувати з відповідача аліменти. Враховуючи той факт, що відповідач є працездатним та здоровим, отримує дохід у вигляді заробітної плати, то вважає, що відповідач в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Просить розірвати шлюб між [PERSON] та відповідачем [PERSON] . Стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно і до досягнення повноліття, починаючи стягнення з 03.04.2023 року і до повноліття дитини. Ухвалою суд від 20.04.2023 відкрито провадження в даній цивільній справі, розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження за повідомленням (викликом) сторін. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином. Представником подана заява в якій просить суд провести розгляд справи без участі позивача та представника. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином. Надав до суду заяву в якій не заперечує проти задоволення позовних вимог щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, докази, надані в обґрунтування позову, суд дійшов наступних висновків. 19.08.2017 між [PERSON] та [PERSON] Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області зареєстровано шлюб, актовий запис № 1407, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 19.08.2017. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Сторони є батьками - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого Київським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 333. Як вбачається з копії витягів з реєстру територіальних громад №2023/003114890 та № 2023/003115071 від 20.04.2023, [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з нею зареєстрована її донька [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 24 СК України також передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, сімейне життя позивача та відповідачки не склалось, шлюбно-сімейні відносини сторін припинено, розірвання шлюбу відповідає інтересам позивача та відповідачки. Обставин, які б свідчили, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, судом не встановлено. Враховуючи наведене, позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2, 3 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Так, відповідно до ч. 2 та 3 ст. 183 Сімейного кодексу України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розмірі аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. За таких обставин, у разі стягнення аліментів на двох і більше дітей суд зобов`язаний визначити єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ з відповідними змінами та доповненнями кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи вказаний розмір аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено наведеними вище положеннями законодавства розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином положеннями законодавства містять обмеження щодо неможливості визначення розміру аліментів менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, з урахуванням обставин, встановлених статтею 182 СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються одному із подружжя за рішенням суду від дня подання позовної заяви. За змістом ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Як вбачається з позовної заяви, підписана вона 03.04.2023, відправлена засобом поштового зв`язку 05.04.2023, що відображено на поштовому конверті, надійшла до суду та зареєстрована 13.04.2023. Разом з тим, днем пред`явлення позовної заяви до суду є не дата, вказана у позовній заяві, а день її реєстрації у канцелярії суду. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду 13.04.2023 і до досягнення дитиною [PERSON] повноліття. На підставі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивачка за подання позову про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, тому у порядку ст. 141 ЦПК України, суму судового збору необхідно стягнути із відповідача у дохід держави у розмірі 1 073 гривні 60 копійок. Також з відповідача на користь позивачки стягується судовий збір за позовну вимогу про розірвання шлюбу у розмірі 1 073 гривні 60 копійок.

Outcome: partial