Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-03 00:00:00

У грудні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Свої вимоги [PERSON] мотивував тим, що він є сином [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті батька відкрилась спадщина, зокрема на квартиру [ADDRESS] . 15.05.2020 року він звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої було відкрито спадкову справу. 15.09.2022 року державним нотаріусом дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Мельник М.П. відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, оскільки у нього відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Відсутність документу пояснюється тим, що в дні смерті [PERSON] з ним в квартирі проживала [PERSON] та з метою заволодіння квартирою забрала собі всі документи та подала позов з метою визнання її спадкоємцем першої черги. Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 22.02.2022 року встановлено факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, а саме у період з 2006 року по [INFO] року, в решті вимог позову відмовлено, у зв`язку з чим позивач просить позов задовольнити і визнати за ним права власності в порядку спадкування за законом після [PERSON] . Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.12.2022 року справа була передана на розгляд судді Твердохліб Ю.О. (а.с.18-19). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16.12.2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження ьа витребувано спадкову справу (а.с. 21). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28.02.2023 року витребувано з Дванадцятої київської державної нотаріальної контори завірену копію матеріалів спадкової справи щодо майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 32-33). 22.03.2023 року на виконання вимог ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 28.02.2023 року Дванадцятою київською державною нотаріальною конторою направлено до суду належним чином завірену копію спадкової справи заведеної щодо майна [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 44-102). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26.04.2023 року закрито підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті (а.с.106). 17.01.2023 року до суду надійшов відзив представника Київської міської ради Домбровської В.О., у якому просить зважаючи на докази в матеріалах справи, ухвалити рішення згідно норм чинного законодавства. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити з підстав, викладених у ньому. Відповідач Київська міська рада свого представника до суду не направив, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, у відзиві просили розглядати справу за відсутності їх представника. Заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.05.1982 року (а.с.6). [INFO] помер [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 06.05.2020 року (а.с.4). 15.09.2020 року державним нотаріусом дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Мельник М.П. відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, у зв`язку з відсутню документа, що посвідчує право власності на спадкове майно (а.с. 8). Згідно інформаційної довідки від 21.10.2020 року КВ-2020 № 32879 Комунального підприємства Київської міської ради "Київське міське бюро технічної інвентаризації" кв. [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] (а.с. 9). 16.04.2008 року Святошинською районною у м.Києві Радою видано Свідоцтво ппо право власності на квартиру [ADDRESS] [PERSON] (а.с. 11). З копій матеріалів спадкової справи №392/2020, наданої Дванадцятою київською державною нотаріальною конторою вбачається, що крім [PERSON] виявили бажання прийняти спадщину після смерті [PERSON] - [PERSON] (а.с. 52 зворот). Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 22.02.2022 року позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Дванадцята київська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю, усунення від спадкування, визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом задоволено частково. Встановлено факт проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] , не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме в період з 2006 року по [INFO] року, в решті вимог позову відмовлено (а.с. 80-85). Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Проаналізувавши подані позивачем докази, суд дійшов до висновку, що позивач лише в судовому порядку може визнати за собою право власності на квартиру в порядку спадкування за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до приписів статтей 316, 328 ЦК України: правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пленум Верховного Суду України у п. 20 Постанови "Про судову практику справах про спадкування" від 30 травня 2008 року роз`яснив, що справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Статтею 392 Цивільного кодексу України регламентовано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання, у разі якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., ратифікованою законом від 17.07.97 №475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України). Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. У відповідності до п. п. 4.15, 4.18 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно з інформаційним листом від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази з огляду на їх належність, допустимість і достатність, зважаючи на те, що у інший спосіб позивач позбавлений права оформити свої спадкові права як спадкоємця першої черги на спадщину після смерті батька [PERSON] , до складу якої входить квартира [ADDRESS] , суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved