Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-27 00:00:00

Позивач звернулась до Орджонікідзевського районного суду м.Харкова з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , який зареєстрований 26.04.2014 Виконавчим комітетом Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області, актовий запис № 04. Крім того, позивач просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що 26.04.2014 року між нею та відповідачем зареєстрований шлюб. Від шлюбного життя мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачкою. Позивачка зазначає, що під час спільного проживання з відповідачем постійно виникали сварки та непорозуміння, в результаті чого шлюбні відносини між ними фактично припинилися з 2021 року, вони мешкають окремо. Вважає, що примирення та подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам. Крім того, позивачка зазначає, що з моменту фактичного припинення шлюбних відносин та з того часу, як відповідач пішов з родини, він матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, хоча є здоровою та працездатною особою.\~Посилаючись на вказані обставини, позивачка звернулася до суду з відповідним позовом. У судове засідання позивач не з`явилась. Через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Зазначила, що позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів підтримує в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем припинені з 2021 року, з того ж часу мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Спору про майно між сторонами не має. Строк для примирення не потрібен, збереження шлюбу неможливе. Після розірвання шлюбу просить прізвище залишити без змін. В разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує щодо заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судові засідання, призначені на 01.06.2023, 28.06.2023 не з`явився, повідомлявся про день, час та місце судового засідання належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем мешкання, яка вказана в позовній заяві та підтверджена відповіддю № 58218 від 04.05.2023 з Єдиного державного демографічного реєстру (а.с.11), які згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення отримав особисто (а.с.22,23). Заяв, клопотань тощо від нього не надходило. Відомості про дати та час судових засідань знаходяться у вільному доступі на офіційному сайті Судової влади за адресою в мережі Інтернет https://court.gov.ua/fair/ та сайті Орджонікідзевського районного суду м. Харкова. Зі змісту п.2 ч. 7\~ст. 128 ЦПК України\~вбачається, що повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідач з відзивом на позов до суду не звертався. Заяв, клопотань та заперечень до суду не надходило. Таким чином, на підставі вищевикладених приписів ст.ст.128, 130-131 ЦПК України суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надала, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. За таких обставин, з письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26 квітня 2014 року, який зареєстровано Виконавчим комітетом Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області, актовий запис № 04. Від шлюбних\~стосунків сторони\~мають малолітню\~дитину \~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~(свідоцтво\~про народження\~серії [NUMBER] \~від 01.03.2017,\~видане Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 289). В свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] , батьками записані: [PERSON] та [PERSON] . Сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинено, шлюб\~ носить\~ формальний характер,\~ спільне господарство не ведеться, на примирення позивач не згодна. Згідно\~статті 24 Сімейного Кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3\~ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, оскільки в ході засідання встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та дитини, що має істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що збереження сім`ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам їх дитини, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. З урахуванням положень ст. 113 Сімейного кодексу України, відповідно до яких особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення за позивачем її прізвища [PERSON] згідно її заяви. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Стосовно позовних вимог [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, суд зазначає наступне. Відповідно до положень ст.\~ст. 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини"\~в усі діях щодо дітей першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Згідно до\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі ст. ст. 7, 155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК України). Відповідно до вимог ч.1, 2\~ст.141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до вимог\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.\~Статтею 181 СК України\~визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Відповідно до вимог ч.3\~ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.\~\~\~\~\~\~\~\~ В даному випадку, із позовом про стягнення аліментів звернулась позивачка, саме з нею проживає малолітня дитина, а тому вона має право обирати спосіб стягнення аліментів. Позивачка визначила необхідність стягнення аліментів саме у частці від доходу відповідача. Відповідно до вимог\~ст.182 СК України\~визначено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.\~ При цьому, цей розмір має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зі змісту\~ст.183 СК України\~випливає, що за загальним правилом аліменти визначаються судом у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальний стан сторін, стан здоров`я дітей, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та інших непрацездатних\~\~членів сім`ї. Згідно із ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України). Даних про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї з його боку суду не надано. З врахуванням наведеного, суд вважає\~необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини\~визначений позивачкою розмір аліментів, а тому стягує з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, відповідно до вимог\~ст.192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.1\~ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а саме з 03 травня 2023 року. Крім того, у відповідність до положень ч.1 п.1) ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати вирішуються судом у відповідності до ст.ст.141 ЦПК України. Питання про стягнення з відповідача судових витрат позивач не ініціює.

Outcome: approved