Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-06 00:00:00

10 жовтня 2022 року повного товариства Ломбард Перший товариство з обмеженою відповідальністю «Мікрофінанс» І Компанія» звернулось до Приморського районного суду міста Одеси з позовними вимогами в яких просить звернути стягнення на транспортний засіб INFINITI модель ЕХ 35, що є предметом застави для виконання порушеного зобов`язання в розмірі 139596,10 грн. та стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір. В обґрунтування позову зазначив, що 15.09.2021 року між ним та відповідачем було укладено договір фінансового кредиту та застави, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 65000 грн. 00 коп. під заставу транспортного засобу, з процентною ставкою 0,35%. Позивач виконав умови договору, а відповідач порушив свої зобов`язання, внаслідок чого має заборгованість в сумі 139596 грн. 10 коп., яку і просили стягнути та витрати на сплату судового збору в сумі 2481 грн. 00 коп. Відповідно до ухвали суду від 26.10.2022 року по справі відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 24 листопада 2022 року на електронну адресу суду надійшли докази обґрунтування позову, а саме специфікація від 15.09.2021 року, договір застави транспортного засобу від 15.09.2021 року, графік платежів, кредитний договір № 0001219650. 26 грудня 2022 року ухвалою суду відкрито загальне провадження по цивільній справі, замінено судовий розгляд справи на підготовче провадження та призначено підготовче судове засідання. 01 лютого 2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом повного товариства «Ломбард «Перший» товариство з обмеженою відповідальністю «Мікрофінанс» І Компанія» до [PERSON] про стягнення заборгованості та призначити справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні в приміщенні Приморського районного суду м. Одеси за адресою: вул. Балківська, 33, м. Одеса, зала судових засідань 224 на 2 березня 2023 року на 11.00. 03 травня 2023 року на електронну адресу суду надійшла заява директора Бобровнікова Є. про розгляд справи без участі представника позивача. 15 травня 2023 року ухвалою суду витребувано з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області відомості про власника транспортного засобу марки INFINITI, модель EX 35, тип Універсал, колір чорний, номер кузова, шасі [NUMBER] , рік випуску 2008, реєстраційний номер [NUMBER] . 06 червня 2023 року до суду надійшла відповідь т.в.о. начальника РСЦ ГСЦ МВС в Одеській області Єрмолінський О., з якої слідує, що згідно даних ЄДР ТЗ МВС станом на 22.05.2023 року власником автомобіля марки INFINITI модель ЕХ 35, реєстраційний номер [NUMBER] є [PERSON] , [INFO] , адреса: [ADDRESS] . 19 червня 2023 року на електронну адресу суду надійшла заява директора Бобровнікова Є. про розгляд справи без участі представника позивача. Також позовну заяву підтримав в повному обсязі, просив задовольнити її повністю та не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відзив від відповідача до суду не надходив. Судове повідомлення, яке направлялося відповідачу не вручено адресату та повернуто на адресу Приморського районного суду м. Одеси. Перешкод для розгляду справи немає. Згідно ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4\~ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Відповідно до\~ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Рішення у вказані справі складено 7 липня 2023 , а отже саме ця дата є датою ухвалення рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого висновку. Судом встановлено, що 15.09.2021 року між повним товариством Ломбард Перший товариство з обмеженою відповідальністю «Мікрофінанс» І Компанія» та [PERSON] було укладено кредитний договір №0001219650 та договір застави транспортного засобу, а саме автомобілю марки INFINITI, модель ЕХ 35, тип Універсал, колір Чорний, номер кузова, шасі [NUMBER] , рік випуску 2008, реєстраційний номер [NUMBER] , який належить Заставодавцю на праві власності, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с. 28, 48, 50). За умовами договорів, відповідач отримав кредит в розмірі 65000 грн. 00 коп. під заставу транспортного засобу INFINITI, з відсотковою ставкою 0,35% (а.с. 13, 50). Окрім того, відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту, інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, в якому містилась інформація про основні умови кредитування, порядок повернення кредиту та процентні ставки, тощо (а. с. 15). На підтвердження виконання зобов`язань за договорами позивачем надано інформаційну довідку та специфікацію (Додаток до кредитного договору №0001219650 від 15.09.2021 року) (а. с. 13, 17, 47). Пунктом 2.1 Договору передбачено, що Кредитодавець надає Позичальнику Кредит, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти за користування Кредитом у відповідності з умовами Договору. Відповідно до п.2.2. Договору, загальний розмір наданого Кредиту, мета отримання Кредиту, строк користування кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту зазначені у Специфікації. Пункт 4.1. Договору встановлює, що сума Кредиту та Проценти за користування кредитом повинні бути сплачені Позичальником у строки, що вказані у Специфікації, відповідно до Графіку платежів, який є додатком та невід`ємною частиною Договору. Так, відповідно до Графіку платежів, [PERSON] зобов`язувався щомісячно до 15 числа поточного місяця погашати 7 106,00 гривень (в погашення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом). Проте, з представленого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, слідує, що відповідач належним чином та у встановлені договором строки не виконав умови договору, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 139596,10 грн., що складається з суми виданого кредиту 65000,00 гривень та суми процентів за користування кредитом 74596,10 гривень (а. с. 4). 22.11.2021 року позивачем на адресу [PERSON] було направлено вимогу щодо сплати заборгованості за договором №0001219650 від 15.09.2021 року (а. с. 29). 16.09.2022 року позивачем у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна зареєстроване звернення стягнення. У частині сьомій\~статті 20 Закону № 2654-ХІІ передбачено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене\~законом\~або договором застави. З метою звернення стягнення на предмет застави обтяжувач (заставодержатель, стягувач) повинен неухильно дотримуватись порядку дій, передбаченого спеціальним для цього виду правовідносин\~Законом\~№ 1255-IV. Згідно із частинами першою, четвертою статті 23 Закону № 1255-IVвідповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов`язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, якщо інше не передбачено\~законом\~чи договором, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Якщо предметом забезпечувального обтяження є два або більше об`єктів, обтяжувач отримує задоволення за рахунок такої їх кількості, яка достатня для повного задоволення забезпеченої обтяженням вимоги. У цьому разі обтяжувач самостійно визначає рухоме майно, на яке звертається стягнення. Згідно з частинами першою - третьою статті 24 Закону № 1255-IVзвернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі: рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому\~законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі обтяжень відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Частиною четвертою статті 43 Закону\~№ 1255-IVвизначено, що відомості про звернення стягнення на предмет обтяження згідно зі\~статтею 24 цього Закону реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру обтяжень на підставі заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України або індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та посилання на звернення стягнення на предмет обтяження. Порядок реалізації предмета забезпечувального обтяження за рішенням суду визначений в\~статті 25 Закону № 1255-IV. У частині першій цієї статті вказано, що обтяжувач, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Тобто\~Законом № 1255-IV\~встановлені певні зобов`язання заставодержателя на виконання дій до звернення з позовом до суду. Однак не передбачено жодних негативних наслідків невиконання такого зобов`язання при вирішенні питання про відкриття провадження у справі. Разом з тим в матеріалах справи, що переглядається, відсутні докази того, що позивач письмово повідомлення відповідача про звернення стягнення на предмет застави. У постанові від 16 травня 2018 року у справі № 320/8269/15-ц (провадження № 14-83цс18) за позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що для звернення стягнення на предмет застави необхідно письмово повідомити боржника та зареєструвати в Державному реєстрі обтяжень відомості про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Вказані вимоги є імперативними і не виконуються на розсуд стягувача. Отже невстановлення судом факту повідомлення відповідача про звернення стягнення на предмет застави свідчить про недотримання позивачем процедури звернення стягнення на заставлене майно та є підставою для відмови в задоволенні позовної вимоги про звернення стягнення на заставлене майно саме з цих підстав. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed