Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-26 00:00:00

У вересні 2022 року позивач Приватне підприємство «Торговий Дім Поляков» в особі директора Іващенка В.В. звернувся до суду із позовом до [PERSON] в якому просить: стягнути з відповідача на користь позивача 113500, 00 грн. основного боргу по наданій позиці та судові витрати покласти на відповідача. Позов мотивовано тим, що 12.11.2019 року приватним підприємством «Торговий Дім Поляков» Цуркана О.М. було прийнято на посаду представника торгівельного відділу збуту. 27.04.2021 року відповідач написав заяву про видачу йому позики в сумі 113500, 00 грн. Того ж дня між приватним підприємством «Торговий Дім Поляков» та [PERSON] було укладено договір безпроцентної позики на цю суму на строк до 30.07.2021 року. Про отримання коштів у сумі 113500, 00 грн був складений видатковий касовий ордер, в якому відповідач підписався про отримання цих коштів. Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 04.10.2022 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 28.02.2023 року клопотання представника відповідача [PERSON] задоволено та цивільну справу направлено за підсудністю на розгляд до Святошинського районного суду м. Києва. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 07.04.2023 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з приписами ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно наказу Приватного підприємства «Торвий Дім Поляков» КФ №105/19-ІІК від 12.11.2019 року, [PERSON] прийнято на роботу представником торговельним відділу збуту з посадовим окладом 4313, 00 грн. на місяць відповідно до штатного розпису (а.с. 12). Як вбчається з заяви [PERSON] від 27.04.2021 року, в зв`язку з сімейними обставинами останній просить видати позику у розмірір 113500, 00 грн. з зобов`язанням повернути вказану суму до 30.07.2021 року (а.с. 4). Судом встановлено, що 27.04.2021 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, згідно з п. 1.1, 1.2, 2.1, 3.1, 4.1 якого позивач зобов`язався надати відповідачу позику - грошові кошти в сумі 113500, 00 грн, в день укладення договору строком на 30 днів/місяців, до 30.07.2021 року, а відповідач зобов`язався повернути суму позики у вказаний строк. Підтвердженням отримання 27.04.2021 року відповідачем [PERSON] позики в сумі 113500, 00 грн в касі підприємства є видатковий касовий ордер від 27.04.2021 року (а.с. 7). Як вбачається із наданого оригіналу статуту приватного підприємства «Торговий Дім Поляков», пунктом 10.6 передбачено надання працівникам позики. Відповідач відповідно до наказу КФ № 105/19-ІІК прийнятий підприємством на роботу з 12.11.2019 року. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтями 525 та 526 ЦК України встановлно, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Позичальник не виконав свої зобов`язання за договором, що є підставою для стягнення з нього на користь позивача отриманої позики - грошових коштів у сумі 113500, 00 грн. Разом з тим, доводи відповідача зазначені у відзиві від 07.12.2022 року поданого до Солонянського районного суду Дніпропетровської області, щодо погашення боргу останнім за рахунок стягнення заробітної плати та власних коштів шляхом сплати готівки, про, що на зворотній стороні договору позики ставились відмітки, суд оцінює критично, оскільки вкзазані доводи не підтверджені жодними належними та допустими доказами та спростовуються матеріалами справи, а також довідкою від 14.12.2022 року №ТД-00000050 про нарахування заробітної плати [PERSON] , відповідно до якої сума заробітної плати до сплати за період з листопада 2019 року по січень 2022 року становить 116307, 18 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем були здійснені витрати по оплаті судового збору у сумі 2481, 00 грн, а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved