Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-02 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у якій просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 315 302,00 грн, моральну шкоду у розмірі 500 000,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 13.08.2021 внаслідок порушення ПДР відповідачем відбулася ДТП, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль позивача «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] , а також позивач та його дружина [PERSON] отримали тілесні ушкодження. Зокрема, в результаті дорожньо-транспортної пригоди третя особа [PERSON] отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, а позивачу завдано тілесні ушкодження тяжкого ступеню тяжкості. Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 11.02.2022 відповідача [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік. На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого [PERSON] звільнено від відбуття основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік та на підставі ст. 76 КК України покладено обов`язок періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи. З метою отримання пом`якшеного вироку [PERSON] бажав відшкодувати заподіяну майнову шкоду, але не маючи фізичної можливості виплатити одноразово всю суму заподіяної шкоди, 03 лютого 2022 року відповідач уклав мирову угоду із родиною позивача. Мирова угода базувалася на принципі, що у разі добровільного відшкодування [PERSON] заподіяної родині [PERSON] майнової шкоди, він не відшкодовує заподіяну моральну шкоду. Однак у разі відмови від добровільного відшкодування майнової шкоди, [PERSON] зобов`язаний відшкодувати постраждалим [PERSON] та [PERSON] заподіяну моральну шкоду в сумі 500 000,00 грн. Умовами мирової угоди сторони погодили, що розмір майнової шкоди, яка завдана родині Лозан, дорівнює 980 438,00 грн, що становить 36 312 доларів США за ринковим курсом на день пригоди. Проте, з моменту укладання мирової угоди та до моменту звернення до суду відповідач не здійснив жодного платежу. 26 грудня 2022 року [PERSON] було направлено лист із вимогою виконати взяті на себе за мировою угодою обов`язки і відшкодувати заподіяну родині [PERSON] майнову та моральну шкоду. Однак, вказані вимоги відповідач проігнорував. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 20 квітня 2023 року відкрито провадження по справі. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнавав частково, а саме на суму матеріальної шкоди 231 551,00 грн. Пояснював, що належним чином виконати умови мирової угоди йому завадила військова агресія рф проти України, у зв`язку з чим відповідач втратив роботу та засоби для існування. Тому вважає недоцільним стягувати з нього моральну шкоду на користь позивача. Також додав, що перед судовим засіданням він сплатив на користь позивача грошові кошти у сумі 25 000,00 грн шляхом відправлення поштового переказу. Третя особа у судове засідання не з`явилася, про час та місце повідомлялася належним чином. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд уважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити у повному обсязі з наступних підстав. Згідно вироку Святошинського районного суду м. Києва від 11 лютого 2022 року по справі № 759/29033/21, який набрав законної сили, [PERSON] (відповідач) визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік. На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого [PERSON] звільнено від відбуття основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік та на підставі ст. 76 КК України зобов`язано періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску» проти Румунії» встановлено, що «існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 11 лютого 2022 року по справі № 759/29033/21 встановлено, що [PERSON] 13.08.2021 приблизно о 17.00 годин, керуючи автомобілем марки «Volkswagen», моделі «Caddy», реєстраційний номер [NUMBER] , наближаючись до затору з автомобілів, які стояли нерухомо в смузі для руху проїжджої частини дороги по Гостомельському шосе в місті Києві, зі сторони селища міського типу Гостомель Київської області до вулиці Міської в місті Києві, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та не встигнувши своєчасно зреагувати на затор, швидко наближаючись до автомобіля чорного кольору марки «Geely», моделі «FЕ-1», реєстраційний номер [NUMBER] , який знаходився попереду, почав уникати зіткнення з останнім, шляхом зміщення свого автомобіля ліворуч на зустрічну смугу для руху. Однак, уникати зіткнення не вдалося та водій [PERSON] керуючи автомобілем марки «Volkswagen», моделі «Caddy», реєстраційний номер [NUMBER] , здійснив зіткнення передньою правою частиною даного автомобіля, в`їхавши в задню ліву частину автомобіля чорного кольору марки «Geely», моделі «FЕ-1», реєстраційний номер [NUMBER] та в подальшому виїхав на зустрічну смугу для руху, де здійснив зіткнення передньою правою частиною автомобіля, в`їхавши в передню частину автомобіля чорного кольору марки «Volkswagen», моделі «Caravelle», реєстраційний номер [NUMBER] , за кермом якого знаходився [PERSON] , а в якості пасажира на передньому правому сидінні [PERSON] . Таким діями, [PERSON] порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме не виконав вимоги п. 1.3, 1.5, 2.3 (б), 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України. У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: закрита травма лівої гомілки: садно (без опису морфології) у ділянці лівого коліна; уламковий перелом латерального виростка лівої великогомілкової кістки (зі зміщенням уламків). [PERSON] були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: відкрита травма лівої гомілки: рана (визначена клінічними лікарями як забійно-рвана) передньої поверхні лівого коліна (10х7(см)), яка має сполучення із ділянкою перелому медіального виростка лівої великогомілкової кістки (зі зміщенням уламків); відкрита травма правої гомілки: рана (визначена клінічними лікарями як забійно-рвана) передньої поверхні правого коліна (10х6(см)), яка має сполучення із ділянкою перелому дистального епіметафізу правої великогомілкової кістки (зі зміщенням уламків); відкрита травма 1-го пальця правої стопи: рана (визначена клінічними лікарями як забійно-рвана) 1 пальця правої стопи, яка має сполучення із ділянкою вивиху 1 -го пальця правої стопи; яка (травма) супроводжувалась розвитком шоку (зафіксоване падіння артеріального тиску до рівня 60/20 мм. рт. ст.). Зокрема, в результаті дорожньо-транспортної пригоди третя особа [PERSON] отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, а позивачу завдано тілесні ушкодження тяжкого ступеню тяжкості. 03 лютого 2022 року між позивачем, його дружиною [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено мирову угоду, згідно умов якої у разі добровільного відшкодування [PERSON] заподіяної родині [PERSON] майнової шкоди, він не відшкодовує заподіяну моральну шкоду. Однак, у разі відмови від добровільного відшкодування майнової шкоди, [PERSON] зобов`язаний відшкодувати постраждалим [PERSON] та [PERSON] заподіяну моральну шкоду в сумі 500 000,00 грн. У судовому засіданні сторони повідомили, що вказана мирова угода була укладена з метою пом`якшення покарання [PERSON] за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. За умовами п. 3 мирової угоди, сторони погодили, що розмір майнової шкоди, яка завдана родині Лозан, дорівнює 980 438,00 грн, що становить 36 312,00 доларів США за ринковим курсом на день пригоди. До підписання мирової угоди [PERSON] добровільно відшкодував 400 000,00 грн. Згідно п. 5 мирової угоди, з урахуванням отримання потерпілими майбутнього страхового відшкодування в максимальному розмірі, залишок невідшкодованої частини майнової шкоди складає 231 551,00 грн, що за ринковим курсом валют на день укладання мирової угоди 28.2 гривень за 1 долар США становить 8 211,00 доларів США. Також передбачено графік погашення невідшкодованої частини майнової шкоди рівними частинами з березня по грудень 2022 року, шляхом перерахування коштів на банківські реквізити позивача. У судовому засіданні встановлено, що з дати укладення мирової угоди та станом на день розгляду справи відповідач не здійснив жодного платежу, передбаченого графіком погашення. З наданої суду квитанції АТ «Укрпошта» від 26.06.2023 про здійснення грошового переказу у розмірі 25 000,00 грн не вдається встановити, що вказані кошти були спрямовані саме позивачу або його дружині [PERSON] , оскільки квитанція не містить відомостей щодо отримувача переказу та призначення платежу. Пунктом 6 мирової угоди передбачено, що з метою захисту від інфляційних коливань, які можуть впливати на розмір заподіяної майнової шкоди, невідшкодовану частину коштів необхідно обраховувати відповідно до курсу долару США, який на день підписання угоди становить 28.2 гривень за 1 долар США. У разі збільшення ринкового курсу долара США більш ніж на 10%, то невідшкодований залишок коштів збільшується на величину курсової різниці. На момент звернення із позовом до суду ринковий курс долара США становив 38.4 гривень за 1 долар США. Отже невідшкодована частина майнової шкоди станом на день звернення позивача до суду складає 8 211,00 доларів США і становить 315 302,00 грн. У відповідності до п. 10 мирової угоди, прострочення відповідачем строку погашення заборгованості згідно графіку у п. 5 даної угоди більше ніж на 30 діб, починаючи від останнього дня, у якому повинен бути здійснений платіж, постраждала сторона [PERSON] і [PERSON] має право на отримання відшкодування моральної шкоди у загальній сумі 500 000,00 грн. Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що позивачем має бути зазначено в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Згідно положень п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Приписами ст. 509 ЦК України закріплено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно приписів ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, враховуючи вищенаведене та порушення умов виконання мирової угоди від 03.02.2022 зі сторони відповідача, суд уважає необхідним стягнути з останнього на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 315 302,00 грн та моральну шкоду у розмірі 500 000,00 грн. Відповідно до ст. 133, 137, 141 ЦПК України, на користь позивача необхідно стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн, які підтверджуються фактами її реального надання. Окрім того, з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 8 153,02 грн. На підставі вищевикладеного та ст. 22, 23, 509, 526, 1166, 1187 ЦК України,

Outcome: approved