Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «КБ «НАДРА» про визнання іпотеки такою, що припинена та зняття заборони з нерухомого майна. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог зазначає про те, що 09.02.2006 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «НАДРА», був укладений кредитний договір № 81/02-2006 відповідно до якого банк надав позивальнику кредит в розмірі 59400,00 доларів США на споживчі цілі під 11 % річних за користування кредитом з кінцевою датою повернення кредиту 08.02.2011 року. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між [PERSON] та ВАТ «КБ «Надра» 10.02.2006 року був укладений договір іпотеки № 604 відповідно до якого банку передано майно, а саме будинок за адресою [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності позивачу. У зв`язку з посвідченням іпотечного договору нотаріусом 10.02.2006 року було накладено заборону на предмет іпотеки. В подальшому 31.05.2007 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] був укладено договір про іпотечний кредит № 64/8-07 відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 99000,00 доларів США з кінцевим терміном повернення не пізніше 30.05.2017 року. В забезпечення виконання зобов`язань за цим кредитним договором між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] 01.06.2007 року був укладений договір іпотеки № 140/23-2007, зареєстрований в реєстрі за № 219, відповідно до якого банку передано майно, а саме будинок за адресою [ADDRESS] . При цьому зазначає, що кредит у ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» був отриманий з метою рефінансування заборгованості по кредиту, отриманого в ВАТ «Надра» відповідно до кредитного договору № 81/02-2006. Зазначає, що платіжним дорученням в іноземній валюті № 1 від 04.06.2007 року підтверджується оплата, проведена на рахунок № [NUMBER] у ВАТ «КБ «Надра», у розмірі 72050,00 доларів США. Таким чином заборгованість за кредитним договором № 81/02-2006 від 09.02.2006 року сплачена повністю. Не зважаючи на повне виконання зобов`язань за кредитним договором № 81/02-2006 від 09.02.2006 року відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження на переданий в іпотеку будинку за адресою [ADDRESS] , не знято, іпотека не припинена. У зв`язку з цим [PERSON] вважає, що оскільки основне зобов`язання, а саме зобов`язання за кредитним договором № 81/02-2006 від 09.02.2006 року, припинилося у зв`язку з повним виконанням неї своїх обов`язків за цим договором перед ПАТ «КБ «Надра», припиняється забезпечення його іпотекою, а також припиняється обтяження переданого в іпотеку житлового будинку. З огляду на зазначене, позивач просить суд визнати іпотеку за договором іпотеки від 10.02.2006 року, укладеного між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра», посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Котляровою Л.В., зареєстрований в реєстрі за № 604, реєстраційний номер іпотеки в Державному реєстрі іпотек 5039434 від 30.05.2007 року, припиненою. Зняти заборону на нерухоме майно, домоволодіння за адресою [ADDRESS] , ідентифікаційним номер 2175204260, реєстраційний номер в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 2867260 від 10.02.2006 року. Також просить суд виключити такі записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.05.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Розгляд справи призначено на 13.06.2023 року та пізніше відкладено на 28.06.2023 року 22.06.2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача ПАТ «КБ «Надра», повноваження під час ліквідації якого здійснюються безпосередньо Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, в якому вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що для вирішення питання про припинення іпотеки суди повинні встановили факт припинення зобов`язань за кредитним договором у зв`язку з його повним і належним виконанням позичальником. При цьому проінформували про те, що за даними ЄОІС ПАТ «КБ «Надра» інформація за кредитним договором № 81/02-2006 від 09.02.2006 року та договором про іпотечний кредит № 64/8-07 від 31.05.2007 року, укладеними між [PERSON] та ПАТ «КБ «Надра», відсутня. Відтак відсутня можливість надати інформацію про виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором № 81/02-2006 від 09.02.2006 року. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві, просила суд їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання з розгляду цієї справи не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про поважність причин неявки суд не повідомив, на позовну заяву подано відзив. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та перевіривши наявні у справі докази, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 09.02.2006 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «НАДРА», був укладений кредитний договір № 81/02-2006 відповідно до якого банк надав позивальнику кредит в розмірі 59400,00 доларів США на споживчі цілі під 11 % річних за користування кредитом з кінцевою датою повернення кредиту 08.02.2011 року. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між [PERSON] та ВАТ «КБ «Надра» 10.02.2006 року був укладений договір іпотеки, зареєстрований в реєстрі за № 604, відповідно до якого банку передано майно, а саме будинок за адресою [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності позивачу. У зв`язку з укладенням договору іпотеки накладена заборона відчуження зазначеного в договорі майна Вказане підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 331451872 від 07.05.2023 року. Також судом встановлено, що 31.05.2007 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] був укладений договір про іпотечний кредит № 64/8-07 відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 99000,00 доларів США з кінцевим терміном повернення не пізніше 30.05.2017 року. Відповідно до п. 2.5. договору про іпотечний кредит № 64/8-07 від 31.05.2007 року кредит надається позичальнику для рефінансування заборгованості по кредиту в ВАТ «КБ «Надра» та проведення ремонту і облаштування житла. Також в п. 4.1. договору про іпотечний кредит сторони узгодили, що виконання зобов`язань позичальника за цим договором забезпечується договором іпотеки домоволодіння, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Так, в забезпечення виконання зобов`язань за цим кредитним договором між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] 01.06.2007 року був укладений договір іпотеки № 140/23-2007, зареєстрований в реєстрі за № 219, відповідно до якого банку передано майно, а саме будинок за адресою [ADDRESS] . При цьому в п. 1.5. договору іпотеки № 140/23-2007 зазначено про відсутність заборони відчуження (арешту) домоволодіння, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . При цьому листом від 30.05.2007 року Ужгородське регіональне управління ВАТ «КБ «Надра» дало свою згоду на повторну іпотеку домоволодіння, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Відповідно до витягу з протоколу № 54 засідання кредитного комітету філії «Відділенням Промінвестбанку в м. Ужгород» від 30.05.2007 року зазначено: «…надати дозвіл на видачу довгострокового кредиту фізичній особі [PERSON] в сумі 99000,00 доларів США під 12,5% річних терміном на 120 місяців для рефінансування заборгованості по кредиту в ВАТ КБ «Надра» та проведення ремонту і облаштування житла…» Згідно з виписки з історії руху коштів № 22335550205560 за період з 01.05.2007 року по 18.07.2008 рік, ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» видало 9100,00 доларів США, 3000,00 доларів США та 86900,00 доларів США, що в загальному еквіваленті складає 99000,00 доларів США, що відповідає сумі визначеній умовами Договору № 64/8-07 від 31.05.2007 року. Платіжним дорученням в іноземній валюті № 1 від 04.06.2007 року підтверджується оплата, проведена з рахунку № [NUMBER] , що відкритий у Філії «Відділення Промінвестбанку в м. Ужгород», на рахунок № [NUMBER] у ВАТ «КБ «Надра», у розмірі 72050,00 доларів США. Таким чином слід прийти до висновку про те, що кошти отримані [PERSON] відповідно до договору про іпотечний кредит № 64/8-07 від 31.05.2007 року, згідно з цільовим призначенням таких коштів, були спрямовані саме на погашення кредиту за кредитним договором № 81/02-2006 від 09.02.2006 року. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 331451872 від 07.05.2023 року щодо об`єкту нерухомого майна, будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , серед іншого встановлено, що наявний запис про іпотеку за договором іпотеки від 10.02.2006 року, укладеного між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра», посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Котляровою Л.В., зареєстрований в реєстрі за № 604, реєстраційний номер іпотеки в Державному реєстрі іпотек 5039434 від 30.05.2007 року. Крім того також наявний запис про обтяження вказаного вище об`єкту нерухомого майна, реєстраційний номер в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 2867260 від 10.02.2006 року Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Однією з таких підстав є договори (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (ч. 1 ст. 546 ЦК України). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч. 1 ст. 575 ЦК України). Поняття іпотеки деталізує абзац третій ст. 1 Закону України «Про іпотеку», який визначає, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч. 5 ст. 3, абзаци другий і сьомий ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», п. 1 ч. 1 і речення друге цієї частини ст. 593 ЦК України). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (ст. 599 ЦК України). За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання (аналогічний висновок сформулював Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 14.02.2018 року у справі № 910/16461/16, а також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі № 522/407/15-ц та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 року у справі № 711/4556/16-ц). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину. Судом встановлено, що, посвідчивши іпотечний договір від 10.02.2006 року, зареєстрований в реєстрі за № 604, нотаріус наклав заборону на будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (ч. 2 ст. 593 ЦК України, ч. 3 ст. 17 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами у реалізації власником права розпорядження відповідним майном. Як зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 року у справі № 711/4556/16-ц належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку й обтяження нерухомого майна, що є предметом іпотеки (п. 44 цієї постанови), суди мали ухвалити рішення, яким зняти заборону відчуження земельної ділянки та виключити відповідні записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек. З приводу заперечень відповідача суд враховує таке. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У ст. 80 ЦПК України зазначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України). Так, заперечуючи проти позову, представник відповідача зазначає, що через відсутність в ЄОІС ПАТ «КБ «Надра» інформації за кредитним договором № 81/02-2006 від 09.02.2006 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «КБ «Надра», можливість надати інформацію про виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором № 81/02-2006 від 09.02.2006 року відсутня. В той же час жодних доказів на спростування позиції відповідача щодо відсутності заборгованості за кредитним договором № 81/02-2006 від 09.02.2006 року, чи доказів про наявність такої заборгованості, суду не надано, доводи позивача не спростовано. У зв`язку з цим суд приходить до висновку про відсутність у ПАТ «КБ «Надра» фінансових та майнових претензій до [PERSON] за кредитним договором № 81/02-2006 від 09.02.2006 року. Також суд при вирішенні цього спору враховує і те, що уповноважена особа Фонду є працівником Фонду та діє від імені банку в межах повноважень Фонду. Така особа у цивільному процесі за позовом до банку може виступати представником банку та не має самостійної процесуальної дієздатності (див. висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у пунктах 84-93 постанови від 22.08.2018 року у справі № 559/1777/15-ц та у пунктах 16-25 постанови від 28.11.2018 року у справі № 383/2/17). При цьому реєстрацію відповідача як юридичної особи не припинено, а відтак ПАТ «КБ «НАДРА» може бути відповідачем у суді. З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] доведено належними, допустимими, достовірними, а також в їх сукупності достатніми доказами факт повного і належного виконання нею зобов`язань за кредитним договором № 81/02-2006 від 09.02.2006 року, що вказує на припинення зобов`язань за цим договором та, як наслідок, припиняє іпотеку і обтяження нерухомого майна, а відтак свідчить про наявність підстав для задоволення позову. У зв`язку таким висновком слід визнати іпотеку за договором іпотеки від 10.02.2006 року, укладеного між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра», посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Котляровою Л.В., зареєстрований в реєстрі за № 604, реєстраційний номер іпотеки в Державному реєстрі іпотек 5039434 від 30.05.2007 року, припиненою. Також слід зняти заборону на нерухоме майно, домоволодіння за адресою [ADDRESS] , ідентифікаційним номер 2175204260, реєстраційний номер в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 2867260 від 10.02.2006 року. Крім того слід виключити такі записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек. Суд ухвалюючи рішення також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29). Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені сторонами у заявах по суті справи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений при зверненні до суду з цим позовом, у розмірі 2147,20 грн.

Outcome: approved