Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-28 00:00:00

У жовтні\~2022\~року позивач\~звернувся до\~суду з\~даною позовною\~заявою,\~в якій\~просив стягнути\~з [PERSON] \~ на\~користь Акціонерного\~товариства комерційний\~банк «Приват\~Банк» заборгованість\~у розмірі\~170\~255,24\~грн.\~за Кредитним\~договором №DNUHGI0000006780\~від 07.04.2008\~року,\~яка складається\~з наступного:\~138159,72\~грн.\~-\~індекс інфляції\~за прострочення\~виконання зобов`язання;\~32095,52\~грн.\~-\~3%\~річних від\~простроченої суми,\~а також\~стягнути з\~неї судові\~витрати.\~В обґрунтування\~своїх позовних\~вимог вказав\~на те,\~позивач та\~відповідачка уклали\~07.04.2008\~року кредитний\~договір №DNUHGI0000006780.\~Згідно договору\~АТ КБ\~«ПРИВАТБАНК» зобов`язався\~надати відповідачці\~кредит у\~розмірі 216428,57\~грн.\~на термін\~до 07.03.2032\~року,\~а відповідачка\~зобов`язалася повернути\~кредит та\~сплатити відсотки\~за користування\~кредитними коштами\~в строки\~та в\~порядку,\~встановлених кредитним\~договором. Відповідачка не\~надавала своєчасно\~Банку грошові\~кошти для\~погашення заборгованості\~за Кредитом,\~відсотками,\~комісією,\~а також\~іншими витратами\~відповідно до\~умов договору,\~що має\~відображення у\~Розрахунку заборгованості\~за договором\~№ DNUHGI0000006780.\~Таким чином,\~у порушення\~умов кредитного\~договору а\~також ст.\~ст.\~509,\~526,\~1054\~ЦК України,\~відповідачка зобов`язання\~за вказаним\~Договором не\~виконала.\~22.02.2016\~року АТ\~КБ «ПРИВАТБАНК»\~звернувся до\~Красногвардійський районний\~суд м.\~Дніпропетровська з\~позовною заявою\~про стягнення\~заборгованості з\~Відповідача.\~Рішенням Красногвардійський\~районний суд\~м.\~Дніпропетровська від\~14.04.2016\~року було\~задоволено стягнути\~заборгованість.\~На даний\~час рішення\~Красногвардійський районний\~суд м.\~Дніпропетровська від\~14.04.2016\~року не\~виконано боржником. Згідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України: Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від прострочення суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше надала до суду клопотання, в якому вказала, що позовні вимоги підтримує і просить задовольнити їх в повному обсязі. Справу просила розглянути без участі представника позивача і зазначила, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомила. Відзиву на позов не надала. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі по наступним підставам. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надавати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що 07 березня 2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та відповідачкою було укладено договір про іпотечний кредит № DNUHGІ0000006780, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 216 428,57 грн. на придбання квартири зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,08 % річних, строком погашення не пізніше 07 березня 2032 року. На забезпечення виконання договору про іпотечний кредит, 07 квітня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та відповідачем укладено іпотечний договір № DNUHGІ0000006780, предметом якого стала квартира. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також іншими витратами згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов`язань щодо повернення чергової частини сими кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У лютому 2016 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою про стягнення заборгованості з відповідачки. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2016 року ухвалено стягнути з відповідачки на користь Публічного акціонерного товариства [PERSON] «Приватбанк» заборгованість за договором про іпотечний кредит № DNUHGІ0000006780 від 07 березня 2008 року на загальну суму 121176,41 грн. (сто двадцять одна тисяча сто сімдесят шість гривень, 41 копійка), яка складається з: заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 20.09.2012 року по 11.02.2016 року 92827,22 (дев`яносто дві тисячі вісімсот двадцять сім гривень, 22 копійки); пені за період з 20.09.2012 року по 11.02.2016 року 6920,17 грн. (шість тисяч дев`ятсот двадцять гривень, 17 копійок); штрафу (процентна складова) за період з 20.09.2012 року по 11.02.2016 року 21429,02 грн. (двадцять одна тисяча чотириста двадцять дев`ять гривень, 02 копійки). Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Стаття 599 ЦК України говорить, що зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином, тобто, винесене рішення про стягнення заборгованості не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошових зобов`язань. Згідно розрахунків позивача заборгованість за прострочення грошового зобов`язання відповідачки за кредитним договором № DNUHGІ0000006780 від 07 березня 2008 року за період після подання позовної заяви від 22.02.2016 року, з 07.03.2016 року по 19.09.2022 року відповідачка має заборгованість у розмірі 170255,24 грн., яка складається з наступного: 32095,52 - 3 % річних від простроченої суми; 138159,72 грн. - інфляційні втрати за прострочення виконання. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2 ст. 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 висловлено правову позицію про те, що припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 року у справі № 912/1120/16 також викладена правова позиція, у відповідності до якої, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Позивач скористався правом звернення з вимогою про дострокове повернення кредиту, звернувшись у 2016 році до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитом, вимоги якого задоволено рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2016 року. З ухваленням судового рішення про задоволення вимог кредитора, припиняються правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, нарахування відсотків, разом із тим виникає грошове зобов`язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену ст. 625 ЦК України. Вказане узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 14.02.2018 по справі № 564/2199/15-ц. З матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлено вимоги про стягнення коштів саме на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. Розрахунок 3% річних та інфляційних втрат від простроченої суми міститься в матеріалах справи та є обґрунтованим. Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ КБ «Приват Банк» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, а саме в частині стягнення з відповідачки у розмірі 170 255,24 грн. за Кредитним договором №DNUHGI0000006780 від 07.04.2008 року, яка складається з наступного: 138159,72 грн. - індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання; 32095,52 грн. - 3% річних від простроченої суми. Крім того, в порядку ч. ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слідує стягнути судовий збір в сумі 2553 грн. 83 коп. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved