Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив: стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на користь [PERSON] суму страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР1693055 у розмірі 130 000,00 грн., пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування: 43 167,13 грн., інфляційне збільшення боргу (інфляційні втрати): 17 394,27 грн., 3% річних: 2 820,82 грн., всього - 193 382,22 грн. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] майнову шкоду у розмірі 185 481,37 грн., інфляційне збільшення боргу (інфляційні втрати): 49 110,87 грн., 3% річних: 6 219,99 грн., всього - 240 371,23 грн. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 30\~000,00 грн. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 30\~000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 05.12.2021 о 20:50 год. в м. Запоріжжі, водій [PERSON] , керувала транспортним «Dacia Logan», д.н. [NUMBER] , по о. Хортиця, Т 0806, вул. Січі, 3, не врахувала дорожньої обстановки, не впоралася з керуванням, виїхала на смугу зустрічного руху, перетнувши подвійну суцільну лінію, та скоїла зіткнення з транспортним засобом «HavaІ Н6», д.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку. Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2021р. (справа № 335/13306/21, провадження № 3/335/3285/2021) [PERSON] була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, на неї було накладено ставне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави розміром 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 та відповідний судовий збір. Цивільно-правова відповідальність власника (на дату ДТП) застрахована у ТДВ «СК «Кредо» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР1693055. Зазначеною дорожньо-транспортною пригодою пошкоджено автомобіль «Haval Н6», д/з [NUMBER] , власником якого є позивач - [PERSON] , тобто настав страховий випадок. [PERSON] 27.01.2022 року звернувся до ТДВ «СК «Кредо» із заявою про виплату страхового відшкодування. Проте на вказану заяву ТДВ «СК «Кредо» відповіді не надало, страхове відшкодування не здійснило, аварійний комісар направлений не був. В подальшому адвокат Слесарь О.В. в інтересах [PERSON] до ТДВ «СК «Кредо» скерував два адвокатських запити з проханням надати відомості про причини невиплати на користь позивача страхового відшкодування. На адвокатський запит, надісланий 18.07.2022 р., ТДВ «СК «Кредо» шляхом надсилання відповіді на електронну пошту надало формальну відповідь без зазначення причин невиплати на користь позивача страхового відшкодування. Інший адвокатський запит від 05.08.2022 року був взагалі залишений без відповіді. Відомостей про причини невиплати або відмови у виплаті страхового відшкодування страховик не надав. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №3829 щодо визначення матеріального збитку, заподіяного власнику реєстр. № [NUMBER] в результаті ДТП, який був складений судовим експертом Філем Олегом Павловичем 24 травня 2022 року, матеріальний збиток складає 315 481, 37 грн. Ухвалою суду від 27.09.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та розпочато підготовче провадження по справі; встановлено відповідачу 15-тиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач ТДВ «СК «Кредо» надав відзив на позовну заяву у якому позовні вимоги визнав частково, у розмірі 130\~000, 00 грн., у разі стягнення на користь позивача моральної шкоди просить врахувати ту частину податків, яка має бути сплачена на користь держави, справу просить розглядати за відсутності представника відповідача. Відповідачка [PERSON] подала відзив на позовну заяву, у якому зазначили, що позовні вимоги не обґрунтовані, суми відшкодування значно завищені, висновок експерта не відповідає висновку, який вона отримала від експерта після обстеження. Ухвалою суду від 21.04.2023 року підготовче провадження по даній справі закрито та призначено справу до розгляду по суті. У судовому засіданні позивач та його представник наполягали на задоволенні позову, просили його задовольнити. Відповідачка та її представник у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, вважали розмір матеріальної шкоди завищеним, та таким, що не відповідає дійсності, моральну шкоду вважають необґрунтованою та не доведеною. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 05.12.2021 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу «HavaІ Н6», д.н. [NUMBER] , у якій автомобіль отримав механічні пошкодження. Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2021р. (справа № 335/13306/21, провадження № 3/335/3285/2021) [PERSON] була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, на неї було накладено ставне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави розміром 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 та відповідний судовий збір. Цивільно-правова відповідальність власника (на дату ДТП) застрахована у ТДВ «СК «Кредо» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР1693055. Зазначеною дорожньо-транспортною пригодою пошкоджено автомобіль «Haval Н6», д/з [NUMBER] , власником якого є позивач - [PERSON] , тобто настав страховий випадок. [PERSON] 27.01.2022 року звернувся до ТДВ «СК «Кредо» із заявою про виплату страхового відшкодування. Проте на вказану заяву ТДВ «СК «Кредо» відповіді не надало, страхове відшкодування не здійснило, аварійний комісар направлений не був. В подальшому адвокат Слесарь О.В. в інтересах [PERSON] до ТДВ «СК «Кредо» скерував два адвокатських запити з проханням надати відомості про причини невиплати на користь позивача страхового відшкодування. На адвокатський запит, надісланий 18.07.2022 р., ТДВ «СК «Кредо» шляхом надсилання відповіді на електронну пошту надало формальну відповідь без зазначення причин невиплати на користь позивача страхового відшкодування. Інший адвокатський запит від 05.08.2022 року був взагалі залишений без відповіді. Відомостей про причини невиплати або відмови у виплаті страхового відшкодування страховик не надав. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №3829 щодо визначення матеріального збитку, заподіяного власнику реєстр. № [NUMBER] в результаті ДТП, який був складений судовим експертом Філем Олегом Павловичем 24 травня 2022 року, матеріальний збиток складає 315 481, 37 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі зазначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - це подія передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику «страхованій або іншій третій особі. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ») обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно із ст. 5 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ» об`єктом обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяне здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правові відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`я та/або майну потерпілого. Статтею 22, 36.2 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених, у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у раз -я ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. При цьому, згідно зі ст. 36.5. ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ» за кожен день прострочення виплат страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтею 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Отже, грошовим необхідно вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення в якому право кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обзв`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора. Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору страхову суму. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 07 червня 2017 року справі № 6-282цс17 та Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження 14-68цс18). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18) зазначила, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі. При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України)ю Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні майнових витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Згідно зі статтею 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Відповідно до ч.ч. І, 2 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 21 вересня 2019 року набрало чинності розпорядження Нацкомфінпослуг «Про внесення змін до нормативно-правових актів з питань обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розроблене відповідно до подання Згідно з розпорядженням суми за договорами обов`язкового страхування складають: за шкоду завдану мацну потерпілих 130\~000,00 грн.; за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих 260\~000,00 грн. Отже, ліміт страхової виплати ТДВ « СК «Кредо» складає 130\~000,00 грн., крім того, сума пені, 3% річних інфляційних виплат, які були розраховані за період з 28.04.2022 року по 16.01.2023 року складає: пеня 43\~167,13 грн., 3% річних 2\~820,82 грн., індекс інфляції (інфляційні витрати) 17\~394,27 грн., таким чином сума, яка підлягає стягнення з ТДВ « СК «Кредо» складає 193\~382,22 грн. Положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній й підставі володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Поняття шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, статтею 28 Закону № 1961-IV - це шкода, пов`язана, у тому числі, з пошкодженням чи знищенням транспортного засобу. При цьому, завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується із відповідним обов`язком боржника відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас, ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому потерпілий стороною договору страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим ; вдуванням) (ст. 1194 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди і деліктному зобов`язанні. Наведене вище узгоджується із правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (№ 14-176цс18) про те, що « … відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів можливе за що згідно з цим договором або Законом №1961-ІУ у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-І\\/). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання язку страхувальника, який завдав шкоди». За правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 750/15471/15-ц (№14-316цс18), «...у разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом № 1961-ІУ. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом № 1961-ІУ у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і умовою страхового відшкодування». Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. А саме, матеріальний збиток, завданий КТЗ позивача, складає 315 481, 37 грн. Страхове відшкодування складає 130 000 грн. Різниця між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування становить 315 481, 37 грн. -130 000 грн. = 185 481,37 грн. Таким чином, майнова відповідальність [PERSON] складає - 185 481,37 грн. Враховуючи приписи ст.625 ЦК України, зазначена сума боргу повинна бути сплачена з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних з простроченої суми. Розрахунок здійснений за період з 05.12.2022 (день ДТП) по16.01.2023 року. 3% річних 6\~219,99 грн., Індекс інфляції (інфляційні втрати)- 49\~110,87 грн. Таким чином, загальна сума, що підлягає стягненню з [PERSON] , складає 240\~371, 23 грн. Розрахунки відповідачкою та її представником не оспорювалися. Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або ї \~ \~ \~ \~спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому і з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Отже, під поняттям моральної шкоди охоплюються негативні наслідки немайнового характеру, а заподіяні фізичній особі внаслідок завданих їй фізичних, психічних та моральних страждань, що пов`язані із порушенням її прав чи охоронюваних законом інтересів. Не підлягає доказуванню та є очевидним той факт, що ДТП із пошкодженням автомобілю є значним стресом, наслідки якого безпосередньо впливають на життя людини, його душевний стан та здоров`я. Діями та бездіяльністю відповідачів позивачеві було завдано моральної шкоди, яка проявилась у душевних стражданнях, відчутті власної неспроможності забезпечити захист своїх законних прав, що породило недовіру до визначених законом інституцій та в цілому призвело до почуття безсилля. Все проходило на очах його родини. Відсутність автомобіля призвела до того, що позивач не зміг здійснювати свою підприємницьку діяльність і був змушений звертатись до спеціалізованих організацій щодо прокату автомобілів. Його додаткові витрати склали - 14 296 грн. Крім того, автомобіль був єдиним засобом пересування для позивача та членів його родини. Вочевидь, був порушений звичний спосіб життя позивача та його родини, що призвело до погіршення та позбавленню можливості в реалізації наших звичок та бажань, що, в свою чергу, вимагало від нього податкових зусиль для організації життя родини та ведення підприємницької діяльності. У зв`язку з викладеним позивач вочевидь відчував постійний стрес та емоційні переживання, психічне напруження, стурбованість. Ст. ст. 1167, 1173 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Проте, суд на підставі вивчених доказів прийшов до висновку, що сума моральної шкоди з урахуванням принципу справедливості та пропорційності має бути зменшена до 10\~000,00 грн. з кожного з відповідачів. Визначаючи розмір матеріальної шкоди суд враховує висновок експертного товарознавчого дослідження №3829, щодо визначення матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ НауаІ Н6, реєстр. № [NUMBER] в результаті ДТП, який був складений судовим експертом Філем Олегом Павловичем 24 травня 2022 року. Доводи відповідачки, що їй видано експертний висновок із значно меншою вартістю збитків не підтверджується належними доказами. Так оригінал висновку є тільки єдиний від 24 травня 2022 року, він оплачений і отриманий позивачем. Копія висновку з меншою вартістю на розмір ПДВ, роздрукована з додатку Вайбер та надіслана відповідачці позивачем з метою мирного врегулювання спору для погодження меншої суми. Інші доводи, які наводила відповідачка, щодо невідповідності дати оплати послуг експерта даті висновку не вказують на незаконність або недійсність висновку, який не оскаржений. Не можна вважати, що повідомлення Торгово промислової палати України від 28.02.2022 року №2024/02.0-7.1 про те, що військова агресія росії є форс мажорною обставиною щодо правовідносин між цими сторонами та за цих обставин та звільняє ТДК «СК «Кредо» від цивільно правової відповідальності. Такі обставини мають підтверджуватися сертифікатом ТПП України виданому конкретній юридичній особі, за конкретних обставин, та за умов втрати нею виробничих потужностей, майна, інших активів, тощо. За приписами ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, окрім іншого, витрати, пов`язані з інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2 ст. 141 ЦПК України). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч. З ст. 141 ЦПК України). Відповідно до ч. 8 цієї статті розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У якості витрат, пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи позивачем була сплачена вартість робіт щодо складання висновку експертного товарознавчого дослідження №3829, щодо визначення матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ НауаІ Н6, реєстр. № [NUMBER] в результаті ДТП, який був складений судовим експертом Філем Олегом Павловичем 24 травня 2022. Позивач заявив, що має намір звернутися із заявою про постановлення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу.

Outcome: partial