Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-04 00:00:00

20 травня 2022 року позивач [PERSON] звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що з 25 червня 2012 року до 30 листопада 2020 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного подружнього життя сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка перебуває повністю на утриманні позивача [PERSON] та проживає разом з нею. З моменту розлучення відповідач проживає окремо, за цей час жодного разу з дитиною не бачився, участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, її фізичним, духовним та моральним розвитком ніколи не займався та не займається. Усі витрати на навчання, харчування, одяг та розвиток дитини здійснюється за рахунок позивача. Батько самоусунувся від виховання доньки. У зв`язку з наведеним позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді від 24 травня 2022 року позов залишено без руху, з наданням строку для усунення його недоліків, що було зроблено позивачем 28 вересня 2022 року. Ухвалою судді від 08 листопада 2022 року постановлено про прийняття цієї позовної заяви до розгляду і відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого засідання. Ухвалою суду від 16 травня 2023 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті. Сторони у судове засідання не з`явились, про день, місце та час розгляду справи повідомлялись належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи суду не подавали, за таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність. Третя особа у судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, вважає, що позовні вимоги повинні бути вирішені на розсуд суду згідно з чинним законодавством. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом установлено, що сторони у справі перебували у шлюбі і [INFO] у них народилась донька [PERSON] , батьками якої записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24 квітня 2018 року, наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 8). Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2020 року, яке набрало законної сили 30 листопада 2020 року, шлюб між сторонами розірвано (а.с. 6-7). Як убачається з Акта обстеження умов проживання від 30 квітня 2022 року, складеного комісією у складі: депутата Перещепинської міської ради Білик О. Б., сусідів [PERSON] , [PERSON] , позивач [PERSON] та малолітня [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] . Разом з ними проживають [PERSON] , 2009 року народження, [PERSON] . Відповідно до висновку комісії, зазначеному у цьому акті, враховуючи, що батько [PERSON] , 2018 року народження, жодного разу не бачив дитину, не проживав з нею та по даний час не приймає участі в житті та вихованні дитини, не забезпечує її фінансово, комісія виходить з клопотанням про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої [PERSON] , 2018 року народження. Згідно з довідкою КЗО «Перещепинський заклад дошкільної освіти «Ромашка» Перещепинської міської ради Дніпропетровської області» № 61 від 25 листопада 2021 року малолітня [PERSON] , [INFO] , відвідує заклад дошкільної освіти «Ромашка» Перещепинської міської ради. За цей час тільки мамам приводила і забирала дитину із закладу. Вона постійно піклується про неї, приймає активну участь у житті і вихованні дочки (а.с. 11). Відповідно до довідок Перещепинської міської ради № 932 від 20 травня 2022 року та № 1647 від 01 жовтня 2021 року місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею також зареєстровані її діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . За цією адресою усього зареєстровано 4 осіб (а.с. 12-13). Згідно з довідкою-характеристикою, виданою Виконкомом Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області за підписом депутата міської ради Білик О., без дати, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , з 2018 року. За час проживання на території Перещепинської міської ради гр. [PERSON] зарекомендувала себе з позитивної сторони: офіційно працевлаштована, виховує 3-х неповнолітніх дітей, ввічлива, привітна з сусідами, врівноважена, охайна. Раніше не судима. У порушенні громадського порядку не помічена. У зловживанні алкогольними та наркотичними речовинами не помічена (а.с. 14). Вище наведені всі письмові докази, подані позивачем на підтвердження її позовних вимог. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, чергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. За принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї . Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного суду України у своїй Постанові № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зважаючи на наведений аналіз нормативно-правових актів з питання обов`язків батьків щодо дітей та критеріїв, які вказують про їх невиконання батьками, у справах про позбавлення батьківських прав слід установити поведінку батька, можливість розцінювати цю поведінку як ухилення від виховання дитини, а також те, з чим пов`язана така поведінка батька, якщо вона має місце. Звернувшись з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав стосовно доньки [PERSON] , [PERSON] зазначала, що змоменту розірвання шлюбу, тобто з листопада 2022 року, відповідач проживає окремо, за цей час жодного разу з дитиною не бачився, участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, її фізичним, духовним та моральним розвитком ніколи не займався та не займається. Усі витрати на навчання, харчування, одяг та розвиток дитини здійснюється за рахунок позивача. Батько самоусунувся від виховання доньки. На підтвердження заявлених позовних вимог [PERSON] надала вищевказані акт та довідки. Оцінюючи надані документи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що за вказаних вище обставин не можна вважати, що ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків відбулось за його винної поведінки через свідоме нехтування своїми обов`язками, і вважає, що суду не надано позивачем достатніх доказів для задоволення вимог щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] . Судом не установлено злісного небажання [PERSON] виконувати свої обов`язки з виховання доньки. До відповідача раніше не застосовувались попередження про необхідність змінити своє ставлення до виховання дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України ). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Матеріали справи не містять достатніх відомостей для застосування такої виключної міри як позбавлення [PERSON] батьківських прав. При цьому, матеріали справи не мають доказів того, що позивач пропонувала відповідачу спілкування з донькою, або надання допомоги на її утримання, а він відмовлявся від своїх обов`язків. Окрім того, відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення чи поновлення батьківських прав орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно його доньки, суду не надано. З урахуванням обставин справи та ч. 1 ст.ст. 3, 7 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст.ст. 7, 164 СК України, піклуючись при цьому про інтереси дитини, для виховання якої необхідна участь обох батьків, суд приходить до висновку про відсутність виняткової ситуації, яка б викликала необхідність позбавити відповідача батьківських прав. Всі вище викладені обставини в своїй сукупності свідчать про відсутність правових підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його доньки [PERSON] , а відповідно у задоволенні позову необхідно відмовити. Такий висновок суду відповідатиме правовим позиціям Верховного Суду, викладеним у постановах від 18.05.2020 у справі № 215/5867/17, від 29.04.2020 у справі № 522/10703/18, від 13.04.2020 у справі № 760/468/18. Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed