Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-28 00:00:00

30 серпня 2022 року на адресу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в обґрунтування позовних вимог посилаючись на те, що 10.06.2021 близько 10.00 годин позивач разом із своїм рідним братом [PERSON] та з вихованцем - собакою породи такса на кличку «Беня» приїхали в гаражний кооператив «Каштан 1», за адресою: [ADDRESS] , де знаходиться належний позивачу на праві власності гараж № [NUMBER] . Автомобіль позивача знаходився поруч з гаражем, та він з братом займалися господарськими роботами. Собака «Беня» вибіг з автомобіля і ліг у тіні поруч з гаражем, де знаходилось його місце, на відстані 1 метр від воріт гаражу № [NUMBER] . Вказав, що проїжджа частина між гаражами у ГБК «Каштан 1» складає 8 метрів. Сусід по гаражу, власник гаражу № [NUMBER] [PERSON] , приблизно 10 год.30 хвилин виїхав із гаражу за кремом автомобіля «КІА СОРЕНТО», сам зачинив свій гараж, сів за кермо автомобіля та почав рух на автомобілі по території ГК Каштан та здійснив наїзд на лежачого поряд зі стіною гаража позивача собаку «Беню». Після наїзду відповідач зупинив машинку, вийшов з неї та сказав, що він не побачив собаку та не навмисно здійснив наїзд. Відповідач в присутності позивача та свідка, визнав свою вину у спричиненні тілесних ушкоджень собаці (в результаті яких собака згодом померла) та обіцяв заплатити кошти за лікування собаки, сів у свій автомобіль та поїхав з місця скоєння правопорушення. Позивач зазначає, що витратив на лікування свої собаки грошові кошти в розмірі 22613 грн. Крім того, внаслідок неправомірних дій відповідача позивачу було завдано моральну шкоду, яка полягає в емоційному стресі, душевних стражданнях, негативних емоціях, переживаннях яких позивач зазнав у зв`язку з втратою своєї собаки, відсутність поруч живої істоти з якою прожив сім років. Також, був порушений звичний та розмірений спосіб життя позивача, виникла необхідність докладання додаткових зусиль для його нормалізації, а саме лікування та витрачання додаткових сил, часу, коштів для покращання здоров`я, погіршення якого у позивача прямо пов`язане зі смертю собаки та відбулось після смерті собаки « [PERSON] ». Тому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача майнову шкоду в розмірі 22613 грн., моральну шкоду в розмірі 50000 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 серпня 2022 року, головуючим суддею у розгляді справи визначено суддю Слюсар Л.П. 31 серпня 2022 року в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом був направлений запит до відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпровської міської ради відповідача [PERSON] , відповідь з якого надійшла на адресу суду 04 жовтня 2022 року. Ухвалою судді\~від 06 жовтня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням до розгляду в порядку загального позовного провадження. 31.10.2022 року від представника відповідача- адвоката Голубніченко В.О. надійшов відзив на позовну заяву в якій вказав, що відповідач з позовними вимогами не погоджується, вважає їх безпідставними і не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Також відповідач не погоджується з викладеними в позовній заяві обставинами, вважає їх вигаданими та такими, що не відповідають дійсності. Так дійсно, відповідач є власником гаражу № [NUMBER] , який знаходиться в гаражному кооперативі «Каштан 1» в м. Дніпрі та дійсно користується автомобілем «KIA-CORENTO», номерний знак [NUMBER] , рік випуску 2003, власником якого є його донька. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу застрахована на ім`я [PERSON] та наявний поліс №ЕР 203467902 від 06.04.2021 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів виданий ПрАТ СК «ПЗУ України» з терміном дії з 07.04.2021 по 06.04.2022 включно. Відповідач зазначає, що він не має ніякого відношення до дорожньо-транспортної пригоди, яка нібито зі слів позивача, відбулася 10.06.2022 року. Крім того, транспортний засіб марки «KIA-CORENTO» номерний знак [NUMBER] , а також водій [PERSON] в червні місяці 2022 року в жодній дорожньо-транспортній пригоді участі не брав. Будь-якої розмови між позивачем та відповідачем 10.06.2022 року не відбувалося та взагалі відповідач не пам`ятає чи користувався він в цей день транспортним засобом чи ні. Натомість наприкінці липня місяця до відповідача вернувся позивач зі своїм братом та в грубій формі з некоректною мовою почали вимагати з нього гроші у сумі 20000 грн., посилаючись на те, що він нібито збив їхню собаку таксу на кличку «Беня». Натомість відповідач категорично відмовився сплачувати будь-яку матеріальну шкоду, при цьому пояснивши, що так близько біля стін гаражів не проїжджав, жодного наїзду на собаку позивача не здійснював, будь-якого скавчання собаки не чув. 30 травня 2022 року відповідач звернувся до голови гаражного кооперативу «Каштан-1» з заявою про врегулювання конфлікту, який ініціювався з боку позивача, а саме вимагання грошових коштів та здійснення постійних погроз фізичної розправи, у зв`язку з чим відповідач позбавлений можливості користуватися своїм гаражем. Дане питання виносилося на обговорення і відповідач погодився заплатити позивачу 3000 гривень, на що йому позивач відмовив та вимагав суму в розмірі 20000 грн. При цьому, жодної вини у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та наїзді на собаку відповідач не визнав. Відповідач зазначає, що немає ніякого відношення до позивача собаки, можливо вони помилилися, так як собака постійно бігає по гаражному кооперативу «Каштан 1» без повідка, всі власники гаражів неодноразово зверталися до голови гаражного кооперативу, щоб він прийняв міри, однак на жодні зауваження позивач не реагував. Стосовно собаки звернув увагу на те, що власник тварини зобов`язаний слідкувати за собакою та водити її на повідку. Щодо рахунків на оплату, він звернув увагу на те, що надані позивачем документи жодним чином не підтверджують понесені фактичні витрати та нанесення матеріальної шкоди, а також не підтверджено, що дані травми собаці було спричинено саме відповідачем та взагалі чи були отримані дані травми собаки шляхом наїзду транспортного засобу або будь-яким іншим шляхом. Тобто позивачем, жодним чином не підтверджено причинно-наслідковий зв`язок між смертю собаки та отриманими травмами, шляхом наїзду транспортним засобом Також зазначив, що оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ СК «ПЗУ України», то потерпіла особа мала звернутися до страхової компанії з заявою про виплати страхового відшкодування в межах страхового ліміту та встановлених строків. В свою чергу, винна особа зобов`язана відшкодувати матеріальну шкоду розмір якої перевищує страховий ліміт. Щодо стягнення моральної шкоди то вказав, що моральна шкода з боку позивача не обґрунтована, жодним чином не підтверджена, а тому не має підстав для її задоволення. Просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. 28.12.2022 року від позивача надійшла відповідь на відзив в якому вказав про те, що факт наїзду на собаку автомобілем, яким керував відповідач, можуть підтвердити свідки. Жодних погроз зі сторони позивача не було. Зазначив, що в передбаченому Законом порядку ДТП не було оформлено тому, що відповідач навмисно не викликав поліцію, залишив місце пригоди та обіцяв позивачу сплатити спричинену матеріальну шкоду, але не сплатив та таким чином навмисно тягнув час, щоб збіг термін притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за скоєну дорожньо-транспортну пригоду. Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 12 січня 2023 року закрито підготовче провадження у справі. Позивач та представник позивача в судових засіданнях підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на докази, які містяться в матеріалах справи та на обставини, які викладені в позовній заяві. Представник відповідача - адвокат Голубніченко В.О. в судових засіданнях заперечував проти позовних вимог та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Допитаний свідок [PERSON] , товариш позивача, повідомив про те, що він був присутній на зустрічі між позивачем та відповідачем за участю голови кооперативу де були присутні ще товариш відповідача та слюсар. Колчинський [PERSON] сказав, що він ненароком наїхав на собаку, думав, що то цегла і готовий компенсувати 3000 грн. так як він пенсіонер та немає грошей. [PERSON] сказав, що необхідно компенсувати 22000 грн. Свідок [PERSON] ,. брат позивача, зазначив, що він з братом та собачкою «Беня» приїхали в гараж. «Беня» плигнув із машини і ліг біля гаражу на своє постійне місце, там лежав килимок та стояла тарілка. Собака лежала біля закритої половини воріт гаражу. Через деякий час пройшов [PERSON] , сів у машину і поїхав, і він почув скавуління собаки. [PERSON] вийшов з машини і сказав, що думав, що наїхав на цеглу та просив не викликати ДАІ та не оформляти ДТП. Він пообіцяв заплатити всі витрати на лікування собаки. Собаці зробили три операції. Брат дуже боляче переніс втрату вихованця. Брат звернувся до лікаря, не спав та мав нервовий стан. Свідок [PERSON] , зять відповідача, повідомив про те, що він не знає чи здійснив тесть наїзд на собаку. Тестю погрожував [PERSON] та з листопада 2021 по липень 2022 року йому прийшлось супроводжувати тестя. У нього була ціль, щоб залагодити конфлікт, а то дорослі дядьки б`ють один одного. Тесть готовий був сплатити 3000 грн., щоб відкупитися та щоб його не тероризували. Суд,\~заслухавши позивача,\~представника позивача,\~представника відповідача,\~допитавши свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником собаки породи такса, кличка «Беня». 10.06.2021 року [PERSON] звернувся до клініки ветеринарної хірургії лікаря Малишко для лікування собаки породи «такса» по кличці Беня, причина звернення -потрапила до клініки після ДТП, діагноз: розрив черевної стінки, перелом кісток тазу. Проведено рентген. Проведено хірургічне лікування. Крім того, відповідно до довідок клініки ветеринарної хірургії лікаря [PERSON] проводилось лікування з 10.06.2022 року по 10.07.2022 року. Загальна вартість лікування відповідно до рахунків складає 21958 грн. (а.с.а.с.10-50) Відповідно до чеку Ветеринарної клініки «PRIDE» від 14.07.2021 року проведена евтаназія невиліковно хворої тварини та сплачено 655,00 грн. ( а.с.51) . Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.\~180\~ЦК України тварини є особливим об`єктом цивільних прав, на який поширюється правовий режим речі. Отже, собака є майном, об`єктом права власності людини, яке остання здійснює відповідно до закону на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб. І як власнику речі (собаки) згідно зі ст.\~317\~ЦК України лише її господарю належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] на лікування та евтаназію своєї собаки витратив кошти в розмірі 22613 грн, що підтверджується рахунками і чеками, однак відповідач ухиляється від добровільного відшкодування позивачу понесених ним витрат у зв`язку з лікуванням собаки. Відповідно до ч. 1 ст.\~1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі сч.2 ст.1187 ЦК України Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.5 ст.1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Отже, діюче законодавством містить указівку на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Суд бере до уваги обставини, які викладені в виписці з медичної картки тварини що причиною звернення до клініки стала дорожньо-транспортна пригода та проведена евтаназія невиліковно хворої тварини, оскільки всі зазначені обставини підтвердженні іншими медичними документами виданими клінікою ветеринарної хірургії лікаря [PERSON] . Судом встановлено, що в гаражному кооперативі «Каштан 1», за адресою: м. Дніпро, вул. Каштанова,10, власник гаражу № [NUMBER] [PERSON] , приблизно 10 год.30 хвилин керуючи автомобілем «KIA-CORENTO», номерний знак [NUMBER] , здійснив наїзд на лежачого поряд зі стіною гаража № [NUMBER] позивача собаку «Беню», що підтверджено показами свідка [PERSON] . Сторони не заперечували, що органи ДАІ не викликалися та протокол про адміністративне правопорушення про не складався. Крім того, допитані в судовому засіданні свідки: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] були присутні на зустрічі щодо врегулювання конфлікту між сторонами, яка відбулася 10.06.2022 року за участю голови гаражного кооперативу Каштан, [PERSON] та [PERSON] , та на якій відповідач погодився сплатити 3000 грн., однак вину свою не визнавав. Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ СК «ПЗУ України» то потерпіла особа мала звернутися до страхової компанії з заявою про виплати страхового відшкодування в межах страхового ліміту та встановлених строків, оскільки органи ДАІ не викликалися та протокол про адміністративне правопорушення про не складався. Враховуючи викладене вище, суд доходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 22613,00 грн., оскільки відповідач, який керував транспортним засобом повинен відшкодувати шкоду, Щодо відшкодування моральної шкоди суд дійшов до наступного. Відповідно до частин першої третьої статті 23\~ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з положеннями частини першої статті 1167\~ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, що її завдала за наявності її вини. Відповідно до роз`яснень, наданих у пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд приймає\~до уваги,\~доводи позивача,\~що вихованець\~-\~собака «Беня»\~був для\~позивача,\~після смерті\~дружини не\~просто твариною,\~а справжнім\~членом сім`ї.\~Він ростив\~його та\~ця втрата\~є досить\~болючою.\~Крім того,\~тварина померла\~не від\~старості,\~а загинула\~від наїзду\~автомобіля.\~Загибель собаки стала дуже важкою втратою для позивача, він немов втратив рідну істоту та втратив джерело любові. Враховуючи обставини справи, суд погоджується з тим, що внаслідок події, яка відбулася 10 червня 2021 року, позивачу була спричинена моральна шкода, якої він зазнав у зв`язку зі смертю тварини, вимушеними змінами в організації свого життя, спрямованими на подолання наслідків події, стресової ситуації, яку він переживає і наданий час. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує характер правопорушення, глибину душевних страждань позивача, завданих смертю тварини, а також керується принципами співмірності, розумності та справедливості, і вважає, що сума в розмірі 10000,00 грн. є достатньою, адекватною та необхідною компенсацією за таку шкоду, а тому в цій частині вимоги позивача підлягають задоволенню частково. За змістом ч.ч.1, 2, 3 ст. 12, ч.ч. 1, 2 ст.13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та їх обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до приписів ст.\~12\~Цивільного процесуального\~кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтями 77, 78 ЦПК України визначено поняття належності та допустимості доказів. Відповідно до правил статті 78\~ЦПК про допустимість доказів обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтями 81, 82 ЦПК України встановлені правила звільнення сторони від доказування та розподілу обов`язків по доказуванню між сторонами. За загальним правилом, встановленим ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Аналізуючи викладеним вище, суд дійшов висновку про те, що позов необхідно задовольнити частково. Щодо відшкодування судових витрат по справі, в саме судового збору в розмірі 3473, 40 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн., то суд виходить з наступного. Відповідно до ст. ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з Витягом з Угоди від 24 червня 2022 року укладеної між адвокатом Бурбою Ю.А. та [PERSON] оплата за виконану роботу за домовленістю сторін. Відповідно до квитанції від 24.06.2022 року [PERSON] оплачено 5000,00 грн. Враховуючи вимоги діючого законодавства, оцінюючи наявні у справі докази, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 1984, 00 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Outcome: partial