Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-02 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовує тим, що 11.11.2021 року у Галицькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), актовий запис №539, зареєстровано шлюб з відповідачем, у зв`язку із чим відповідачка своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » змінила на « [PERSON] ». Від спільного подружнього життя у них дітей немає. Позивач зазначає, що подружнє життя певний період часу складалося щасливо, але поступово стосунки між ними почали погіршуватися. Вони не зійшлися характерами, у них виявилися зовсім протилежні погляди на життя, від чого погіршилися їх особисті стосунки. Вони проживають окремо, не підтримують жодних подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Відповідач виїхала за кордон до Республіки Польща з намірами вже не повертатися в Україну. Зазначає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить його інтересам. Вважає, що їх сім`я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, а тому просить шлюб розірвати. Також просить залишити за відповідачкою дошлюбне прізвище " [PERSON] ". На адресу суду 26.05.2023 року від Шевченківського районного суду м.Львова на підставі ухвали судді від 24.04.2023 року за підсудністю за місцем реєстрації відповідача до Жовківського районного суду Львівської області надійшла позовна заява за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу з підстав фактичного припинення шлюбних відносин. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 31.05.2023 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судове засідання не прибув, однак подав до суду заяву в якій зазначив, що позов підтримує, просить розглядати справу у його відсутності, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує (арк. спр. 18). Відповідач в судове засідання не прибула, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином (арк. спр. 22). Від відповідачки не надходило на адресу суду жодних клопотань, відзиву на позовну заяву. У зв`язку із чим, враховуючи згоду позивача, суд проводить заочний розгляд справи в порядку, встановленому ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб у Галицькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), актовий запис №539, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (арк. спр.4). З матеріалів справи, зокрема, позовної заяви встановлено, що у сторін в шлюбі дітей немає. Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Дружина і чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Частиною 2 статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З письмової заяви позивача від 31.05.2023 року зареєстрованої в канцелярії суду за вх. № 5610 від 31.05.2023 року, яка міститься в матеріалах справи та позовної заяви, встановлено, що він остаточно визначився та збереження шлюбу не бажає (арк. спр. 18). Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин, шлюб існує лише формально й зберегти сім`ю не можливо. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сім'ї носить стійкий характер, сім'я розпалась остаточно, сторони припинили подружні стосунки та ведення спільного господарства, втратили одне до одного почуття любові та поваги, підстав для надання строку на примирення немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. З огляду на викладені правові норми, обставини у справі, суд вважає, що збереження сім`ї в даному випадку буде нічим іншим, як примушуванням сторін до збереження шлюбних відносин. Окрім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В матеріалах справи відсутня заява відповідачки [PERSON] про те, що вона бажає відновити своє дошлюбне прізвище після розірвання шлюбу, а тому, суд прийшов до переконання, про відмову позивачу у вимозі про відновлення дошлюбного прізвища відповідачці в справі. А відтак, позов [PERSON] необхідно задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст. ст. 24, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved