Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-16 00:00:00

Позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. В позовній заяві вказував на те, що 04.05.2012 між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було відписано заяву №б/н. На підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 18500,00 грн., який позичальник зобов`язався повернути відповідно до умов договору, проте своєчасно не надав банку кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. Зазначає, що [INFO] позичальник [PERSON] померла. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, є [PERSON] , оскільки він зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Вказує, що 27.08.2021 року позивачем була направлена претензія кредитора до Четвертої харківської державної нотаріальної контори, на яку 14.09.2020 року отримана відповідь, в якій зазначалося, що спадкоємці померлої з заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк». Позивач зазначає, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємців права на спадщину. Так, 23.04.2021 року спадкоємцю було направлено лист-претензію, який не було виконано. Станом на дату смерті загальна сума заборгованості за кредитами становить 18360 грн. 00 коп. На підставі викладеного, просить суд стягнути з відповідача вказану вище заборгованість та понесені судові витрати. 20.12.2021 року ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м.Харкова Шевченко С.В. відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. 23.03.2023 року суддею Київського районного суду м.Полтави Турченко Т.В. на підставі розпорядження Голови Верховного Суду України від 14.03.2022 року №7/0/9-22 цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця прийнято до провадження та вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 15.05.2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, від нього до суду надійшла заява, в даній заяві просить суд справу розглядати в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, суд про причини неявки не повідомили. Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу в його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що 04.05.2012 між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було відписано заяву №б/н. На підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 18500,00 грн., який позичальник зобов`язався повернути відповідно до умов договору, проте своєчасно не надав банку кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. Відповідно до копії свідоцтва про смерть позичальник [PERSON] , [INFO] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07.11.2019 року, актовий запис №26. Згідно з ст.608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. За приписами ст. ст.1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п.5 ч.1ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням. Порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців і порядок їх задоволення регулюються нормами ст.ст.1281, 1282 ЦК України. У зв`язку зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281,1282 ЦК України щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. Відповідно до статті 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою та третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. З матеріалів справи вбачається, що спадкова справа до майна померлої [PERSON] заведена на підставі претензії кредитора ПАТ КБ «ПриватБанк». Претензійні листи до відповідача направлялася позивачем АТ КБ «ПриватБанк» 23.04.2021 року. В матеріалах даної справи відсутні відомості про те, що відповідач отримав вищезгадані претензійні листи від позивача. За положеннямист.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. А тому, виходячи із наведеного, при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора, судом підлягає встановленню, яке саме майно спадкоємець отримав у спадщину та яка його вартість. У пункті 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" №5 від 30.03.2012 року роз`яснено, що з урахуванням положення ст.1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише: у разі прийняття майна у спадщину; у межах вартості успадкованого майна; у розмірі, яка виникла за життя спадкодавця. Проте, представник позивача в своїй позовній заяві як на підставу задоволення позову посилається на те, що відповідачі постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому вважаються такими, що прийняли спадщину і повинні нести цивільно-правову відповідальність за борги спадкодавця. Відповідно до ч.2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що обов`язковою умовою для прийняття спадщини є фактичне проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак доказів фактичного проживання відповідачів із спадкодавцем на час відкриття спадщини суду надано не було. Позивач також не надав суду доказів, які підтверджують, яке саме майно прийняла у спадок відповідач та яка його вартість, що унеможливлює стягнення з них заявлених позивачем грошових коштів. Таким чином, враховуючи наведені обставини, відсутні підстави для стягнення боргу за кредитом спадкодавця, а тому позов задоволенню не підлягає. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed