Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-04 00:00:00

08.03.2023 позивач [PERSON] в інтересах якої діє адвокат Скржешевський М.С. звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 02.08.2002 між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. У даному шлюбі в них з відповідачем народились дочка [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя у них з відповідачем не склалось, у зв`язку із різними поглядами на життя та відсутністю взаєморозуміння, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. На даний час вони не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільне господарство. Вважає подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливим та таким, що суперечить її інтересам. Окрім цього, для забезпечення належного рівня життя дитини потрібна фінансова підтримка обох батьків, а враховуючи, що відповідач є здоровим, працездатним, отримує дохід за місцем роботи та інших осіб на утриманні не має, позивач вважає, що він зможе сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі. З огляду на вищенаведене позивач просить суд: розірвати шлюб між нею та [PERSON] зареєстрований 02.08.2002 Виконавчим комітетом Смиковецької сільської ради Тернопільському районі Тернопільської області; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту звернення до суду з позовною заявою і до досягнення повноліття. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.03.2023 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Скржешевський М.С. в судове засідання не з`явились, проте адвокат Скржешевський М.С. подав заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять задовольнити. Проти заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] \~та його\~представник адвокат\~Янчишин В.Й.в судове засідання не з`явились з невідомої на те суду причини, хоча про час та місце судового засідання представник відповідача повідомлявся належним чином, шляхом повідомлення за номером мобільного телефону, що підтверджується довідкою телефонограмою складеною секретарем судового засідання. Про причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не подавали, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли. Відтак, суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку: Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого повторно 30.01.2023, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 02.08.2002 у Виконавчому комітеті Смиковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, про, що складено актовий запис №4. У даному шлюбі в сторін народилась дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Письмовим засвідченням від 27.01.2006, яке є відображенням оригінального запису зареєстрованого в томі 00084 на сторінці 123 Відділу 1 Відділу Реєстрації Актів Громадянського стану м. Навалькарнеро (Мадрид), Іспанія. Згідно зі ст. 24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст.\~105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За змістом ст. 112\~СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» - проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст.\~114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом з`ясовано, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, відтак їх шлюб носить формальний характер та його збереження неможливе та недоцільне, оскільки буде суперечити інтересам позивача, в зв`язку з чим суд вважає, що відповідно до вимог ст.\~112\~Сімейного кодексу\~України шлюб між сторонами слід розірвати. З приводу вимоги про стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що неповнолітня дочка сторін проживає разом з позивачем, водночас, сторони не дійшли згоди з приводу розміру її матеріального утримання. Положеннями статті 141\~СК України передбачено,\~мати,\~батько мають\~рівні права\~та обов`язки\~щодо дитини,\~незалежно від\~того,\~чи перебували\~вони у\~шлюбі між\~собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого\~частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Частиною другою статті 150\~СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частин першої, другої статті 155\~СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 180\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України N789-XII від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Також, Конвенцією про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держава зобов`язується забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ч. 1, 2 ст. 3). Відповідно до ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини.\~Мінімальний гарантований\~розмір аліментів\~на одну\~дитину не\~може бути\~меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно ст. 7 до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлений розмір прожиткового мінімуму на 2023 рік для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2833 гривні. У відповідності до вимог ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.. Статтею 183 СК України, встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За змістом ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Так, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК України). Судом не встановлено, підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати спільну з позивачем дитину, передбачених положеннями СК України. Суд зауважує, що стягнення аліментів має ціль найбільш повно захищати інтереси дитини, забезпечити їй не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти по можливості той рівень життя, який дитина мала при сумісному проживанні з обома батьками. Відповідно до ч.1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, виходячи зі встановленого законом обов`язку обох батьків щодо утримання їх доньки, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] у розмірі 3000 (три тисячі) гривень, але не менше 50-ти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.03.2023 і досягнення дитиною повноліття. При цьому, слід зазначити, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів. Суд вважає, що менший розмір аліментів не буде достатнім для належного виховання та утримання дитини, а також забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Положеннями ст.\~191\~СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За таких обставин суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за позовну вимогу про розірвання шлюбу у розмірі 1073,60 грн. Також, оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат при звернені до суду з позовом про стягнення аліментів, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved