Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», [PERSON] про відшкодування матеріальних та моральних збитків від злочину. В обгрунутвання заявлених вимог зазначив, що [INFO] мала місце дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Volkswagen LT2» , реєстраційний номер [NUMBER] , здійснюючи рух по проїзній частині дороги вул.Клименка з боку м.Жовті Води у напрямку м. Дніпро здійснив зіткнення з мопедом «Honda», без реєстраційного номеру, під керуванням водія [PERSON] .. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій [PERSON] на місці події померла. Остання являлась його матір`ю. На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Volkswagen LT2», реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] була застрахована у АТ «Страхова група «ТАС». Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, він як потерпілий зазнав матеріальної та моральної шкоди. Розмір матеріальної шкоди становить 61249 грн., що складається : 7000 грн. за пошкодження мопеду, тобто ціна за яку останній був придбаний; 4000 грн. - послуги моргу; 3600 грн. - послуги копачів на викопування могили; 1000 грн. - послуги на перевезення людей, що прийшли вшанувати пам`ять померлої; 5895 грн. - придбання необхідної атрибутики на захоронення; 11754 грн. - затрати на організацію та проведення поминального обіду; 28000 грн. - затрати на придбання та установку пам`ятника. Також кримінальним правопорушення, скоєним [PERSON] завдано йому матеріальну шкоду в розмірі 807238 грн. це неотримана заробітна плата [PERSON] до настання пенсійного віку, яку померла останнім часом використовувала на утримання батьків, що потребують постійного догляду. Крім того, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він зазнав моральної шкоди, оскільки втратив матір, йому завдано невиліковну душевну рану, він втратив душевний спокій, порушивши звичайний ритм життя, відновити його попередній стан життя неможливо. Моральну шкоду оцінює в 500 000 грн.. У зв`язку з вищевикладеним, просить стягнути з відповідача [PERSON] , як винуватця дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду в ромірі 868487 грн. та моральну шкоду в розмірі 500 000 грн. 30.05.2023 року позивач [PERSON] подав до суду уточнену позовну заяву/а.с.130-131/, згідної якої просив стягнути: - з акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на його користь матеріальну шкоду, заподіяну злочином в розмірі 69575 грн., яка складається : 7000 грн. за пошкодження мопеду, тобто ціна за яку останній був придбаний; 4000 грн. - послуги моргу; 3600 грн. - послуги копачів на викопування могили; 1000 грн. - послуги на перевезення людей, що прийшли вшанувати пам`ять померлої; 5895 грн. - придбання необхідної атрибутики на захоронення; 11754 грн. - затрати на організацію та проведення поминального обіду; 36326 грн. - затрати на придбання та установку пам`ятника та моральну шкоду в розмірі 260 000 грн.; - з [PERSON] , як власника транспортного засобу 47238 грн. моральну шкоду,заподіяну злочином; - з [PERSON] , винуватця дорожньо-транспортної пригоди моральну шкоду в розмірі 1000 000 грн.. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та на підставах викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через адміністрацію установи виконання покарань подав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги [PERSON] не визнає, у їх задоволенні просить відмовити/а.с.145/. Відповідач акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» свого представника в судове засідання не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причину неявки до суду не повідомили/а.с.156/. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, інформація про виклик у справі відповідача розміщувалася судом на його офіційній сторінці веб-порталу судової влади України, причину неявки до суду не повідомив/а.с.155/. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, [PERSON] [INFO] приблизно о 12.54 годин, керуючи технічно справним автомобілем «Volkswagen LT2», реєстраційний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] , здійснював рух у м. П`ятихатки по проїзній частині дороги вул. Клименка з боку м.Жовті Води у напрямку м. Дніпро зі швидкістю не менше 90.8….94.8 км/год. В цей же час, тобто [INFO], приблизно о 12.54 годин у м. П`ятихатки по вул. Клименка з м. Жовті Води у напрямку м. Дніпро, попереду у попутному напрямку з автомобілем «Volkswagen LT2» реєстраційний номер [NUMBER] , з меншою швидкістю, у правого краю проїзної частини дороги рухався мопед «Honda», без реєстраційного номеру, під керуванням водія [PERSON] . Під час руху по вказаній ділянці дороги, проїзна частина якої має по одній смузі протилежних напрямків, водій [PERSON] не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, проявляючи злочинну самовпевненість, але легковажно розраховуючи на відвернення наслідків, [INFO], приблизно о 12.54 годин, поблизу АЗС «УКРНАФТА», розташованої за адресою: м. П`ятихатки, вул. Клименка 8А, рухаючись із перевищенням дозволеної у населених пунктах швидкості (50 км/год), чим позбавив себе технічної можливості своєчасно реагувати на зміну дорожньої обстановки, виконуючи маневр обгону мопеду «Honda», під керуванням водія [PERSON] , виїхав на зустрічну смугу для руху, де допустив зіткнення передньою частиною автомобіля «Volkswagen LT2», із задньою лівою частиною мопеду «Honda», під керуванням [PERSON] , яка в цей момент змінила напрямок руху ліворуч і рухалася справа наліво відносно руху вказаного автомобіля у напрямку заїзду до вищевказаної АЗС «УКРНАФТА». Таким чином, своїми діями водій [PERSON] порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5.., 2.3 б), 12.4., 12.9 б) Правил дорожнього руху України, якими передбачено:п. 1.3. «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими»;п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;п. 2.3. (б) «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;п. 12.4. « У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.»;п.12.9 «Водієві забороняється:б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7 , на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі , на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих правил». Порушення водієм [PERSON] п.12.4 Правил дорожнього руху України знаходиться у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої водію мопеду [PERSON] спричинено тілесні ушкодження, які у своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм як небезпечних для життя і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Смерть [PERSON] настала відразу, тобто близько 12.54 годин [INFO], на місці пригоди від відкритої черепно-мозкової травми з переломом кісток основи та склепіння черепу, розповсюдженого субарахноїдального крововиливу на рівні правої півкулі головного мозку. Вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2021 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 3 роки; на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування основного покарання з іспитовим строком в 3 роки. Цивільні позови потерпілих [PERSON] та [PERSON] залишено без розгляду/а.с.15-19/. Вироком Дніпровського апеляційного суду від 28 червня 2022 року вирок П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2021 року щодо [PERSON] в частині призначеного покарання скасовано, призначено [PERSON] покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, в частині цивільних позовів призначено новий судовий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства/а.с.21-27/. Постановою Верховного суду від 14 грудня 2022 року вирок Дніпровського апеляційного суду від 28 червня 2022 року залишено без змін. Відповідно до статті 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована акціонерним товариством «Страхова група «ТАС». Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) № АО/6694682 за яким предметом страхування є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу «Volkswagen LT2», реєстраційний номер [NUMBER] /а.с.132/. Згідно листа акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» дійсно поліс №АО/6694682 від 13 грудня 2019 року укладався та [INFO] зафіксовано телефонний дзвінок від [PERSON] /а.с.154/. У частинах першій та другій статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки(пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України). За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із спеціальним ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». За статтею 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Статтею 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (пункт 23.1 статті 23 Закону). Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди. Порядок відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого, визначено у статті 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вказаною нормою встановлено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок ДТП настала протягом одного року після ДТП та є її прямим наслідком. Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Подібні за змістом правові висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 17.07.2019 у справі № 556/1514/16-ц та від 21.04.2022 у справі №447/2222/20. Таким чином обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ст. 1 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання - діяльність відповідних органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у межах повноважень, визначених цим Законом, а також суб`єктів господарювання, спрямована на: забезпечення належного ставлення до тіла (останків, праху) померлого; забезпечення права громадян на захоронення їхнього тіла відповідно до їх волевиявлення, якщо таке є; створення та експлуатацію об`єктів, призначених для поховання, утримання і збереження місць поховань; організацію і проведення поховань померлих та/або загиблих; надання ритуальних послуг, реалізацію предметів ритуальної належності. За ст. 2 вказаного Закону поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Відповідно до ч. 1 ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Судом встановлено, що внаслідок ДТП та смерті потерпілої [PERSON] , позивачем [PERSON] були понесені витрати на послуги пов`язані з похованням у розмірі 5895 грн., що підтверджується копією накладної № 102696 від 27.06.2020 року/а.с.12/, поминальний обід у розмірі 1000 грн., що підтверджується копією квитанції № 70508 від 03.08.2020 року/зворот а.с.12/; ритуальні послуги з захоронення у розмірі 9000 грн., що підтверджується копією квитанції № 70466 від 29.06.2020 року/зворот а.с.12/; послуги зі спорудження надгробного пам`ятника у розмірі 18 000 (внесено аванс), про що свідчить копія накладної № 252 від 10.06.2021 року/а.с.120/; на придбання ліків у розмірі 384,77 грн., що підтверджується копією квитанції від 27.06.2020 року/а.с.143/. Загальна сума понесених витрат, пов`язаних зі зсмертю [PERSON] складає 34279,777 грн., що і підлягає стягненню з АТ «Страхова група «ТАС». Що ж стосується вимог позивача про стягнення з АТ «Страхова група «ТАС» витрат на суму 1169,70 відповідно до наданих квитанцій то суд вважає, що дані витрати стягненню не підлягають, оскільки позивачем не доведено те, що дані витрати пов`язані з лікуванням та похованням потерпілої [PERSON] .. Крім того, не підлгяає задоволенню вимоги позивача про стягнення з АТ «Страхова компанія «ТАС» в рахунок відшкодування шкоди, завданої злочином 7000 грн. за пошкодження автомобіля, оскільки будь-яких доказів на підтвердження заявлених вимог позивачем не надано. Що ж стосується вимог позивача про стягнення на його користь 807237 грн. неотриманої заробітної плати [PERSON] до настання пенсійного віку, то суд зазначає наступне. За змістом абзацу 1 ч. 1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Частиною 2 ст. 1200 ЦК України встановлено, що особам, визначеним у пунктах 1-5 ч. 1 цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Отже, коло осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, можна розділити на дві групи: непрацездатні особи, які були на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання утримання та дитина потерпілого, народжена після його смерті. Проте позивачем доказів того, що він є непрацездатним, перебував на утримання померлої [PERSON] суду не надано, у зв`язку з чим заявлені позивачем вимог задоволенню не підлягають. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частиною 2 ст. 1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, серед яких і випадок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Як роз`яснено у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України T70; 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Пунктом 9 вказаної Постанови роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Згідно з пунктами 27.2. та 27.3. ст. 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку; страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1. та підпунктом «в» пункту 41.2. статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Мінімальна заробітна плата на день настання страхового випадку встановлена Законом України «Про державний бюджет України на 2000 рік» у розмірі 4723,00 грн. Отже, загальний розмір страхового відшкодування у виді моральної шкоди становить 56676,00 грн. ( 12х4723=56676). Враховуючи наведені норми закону, встановлені обставини справи та обсяг позовних вимог, суд приходить до висновку, що з акціонерного товариства «Страхова компанія ТАС» підлягає стягненню на користь позивача [PERSON] 56676 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Разом з тим, беручи до уваги, що позивачем загальним розмір моральної шкоди, яку він просив стягнути з АТ «Стахова компанія «ТАС» складає 260000 грн., тому відповідно з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 203324 грн. (26000-56676=203324) на відшкодування моральної шкоди. Разом з цим, берчи до уваги, що цивільно-правова відповідальність «Volkswagen LT2», реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] станом на [INFO] була застрахована в АТ «Страхова компанія «ТАС» суд, правових підстав для стягнення моральної шкоди з власника транспотного засобу [PERSON] не вбачає, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial