Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-02 00:00:00

[PERSON] 15.09.2021 звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо доньки [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що від народження відповідач не приймає участі у її вихованні, не спілкується з нею та взагалі не цікавиться її станом здоров`я, розвитком, навчанням, повністю ухилившись від виконання батьківських обов`язків. Крім того, позивач вказує, що на цей час вона створила сім`ю, зареєструвала шлюб з [PERSON] , який разом з нею виховує доньку, яка вважає його своїм татом. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 14.02.2023 справу прийнято до провадження суддею Демченко І.М. та призначеного до розгляду за правилами загального позовного провадження. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 30.05.2023 підготовче провадження закрито та справу призначено до розгляду по суті. \~ \~ \~ \~У судовому\~засіданні представник\~позивача [PERSON] \~ адвокат\~Ковтунова Л.Ю.\~позовні вимоги\~підтримала,\~пояснивши,\~що з 22.06.2002 позивачка знаходилася у шлюбі з [PERSON] . Під час шлюбу у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 30.09.2015 шлюб було розірвано. 26 грудня 2015 року позивачка змінила прізвище на дошлюбне « [PERSON] ». Після припинення сімейних відносин з [PERSON] у 2015 році позивачка познайомилася з громадянином Соціалістичної Республіки В`єтнам [PERSON] та [INFO] народила спільну з ним доньку - [PERSON] . Відповідач подав до відділу РАЦС заяву на підтвердження свого батьківства, у зв`язку з чим саме він зазначений батьком дитини у свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 05.07.2016. Після народження дитина [PERSON] мешкала постійно разом зі своєю матір`ю. Спочатку позивачка винаймала житло по [ADDRESS] , а в 2018 році вона разом з дитиною стали мешкати в належній їй на праві власності квартирі за адресою: [ADDRESS] . До [PERSON] ніколи однією сім`єю з позивачкою та їх спільною дитиною не мешкав. Десь у перший рік життя дитини біологічний батько приблизно 5-10 разів навідував свою дочку, але потім припинив зустрічі з дитиною. Ще якийсь невеликий проміжок часу він спілкувався з позивачкою за телефоном, а у 2017 році зник з життя [PERSON] та дитини, повністю припинивши спілкування з ними. До [PERSON] ніколи не надавав постійної матеріальної допомоги дитині та її матері, лише приносив декілька разів подарунки у перший рік життя дочки. З часом позивачка налагодила свої відносини з колишнім чоловіком [PERSON] та 22 лютого 2020 року вони знову уклали шлюб. Після укладення шлюбу саме [PERSON] займається вихованням дитини, приймає активну участь в її утриманні, ставиться до неї як до рідної, а дитина вважає [PERSON] своїм батьком, бо інший батько їй не відомий. У подальшому [PERSON] має намір удочерити [PERSON] . Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, відзиву не надав. Направлені за місцем реєстрації відповідача судові виклики відділенням поштового зв`язку повернуті на зворотну адресу суду з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до постанови КЦС ВС від 10.05.2023 № 755/17944/18 (61-185св23) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. За положеннями частини третьої статті 223 ЦПК України у разі неявки учасника справи, який належним чином повідомлений про судове засідання, без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи. Також суд зазначає, що оскільки ухвалою суду відповідачеві роз`яснювалося право подати відзив, у якому він повинен викласти заперечення проти позову у визначений судом строк, а також наслідки неподання такого відзиву, однак відзив до суду за весь час перебування в провадження суду цієї справи подано не було, на підставі ч.8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене та наявність одночасного існування умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи. Представник Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради надав до суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та заяву про розгляд справи без його участі. Суд, вивчивши матеріали справи, допитавши свідків та з`ясувавши думку органу опіки та піклування, встановив фактичні обставини справи та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами. \~ \~ \~ \~ Встановлено, що [PERSON] , [INFO] , громадянин громадянин Соціалістичної Республіки В`єтнаму, та [PERSON] , [INFO] , є батьками [PERSON] , [INFO] . На підставі повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану щодо актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , встановлено, що відповідно до спільної заяви громадян [PERSON] та [PERSON] про невизнання колишнього чоловіка батьком дитини, [PERSON] не є батьком цієї дитини. Згідно заяви батьків про визнання батьківства батьком дитини є громадянин Соціалістичної Республіки В`єтнаму [PERSON] , [INFO] . Від народження дитини відповідач у справі проживав окремо від доньки. Дитина проживає разом з матір`ю [PERSON] . З повідомлення КНП ?Міська дитяча поліклініка №12? Харківської міської ради встановлено, що дитиною опікується позивач. До [PERSON] за медичною допомогою з дитиною до поліклініки не звертався, жодного разу станом здоров`я дівчинки не цікавився. За інформацією Спеціалізованої школи № 304 у м.Києві, де наразі проживає позивач разом з дитиною, як внутрішньо переміщені особи, навчанням та розвитком дитини займається [PERSON] та її чоловік [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про шлюб 22.02.2020 [PERSON] та [PERSON] повторно зареєстрували шлюб між собою. Крім того, мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . З висновку психолога, складеного за результатами психологічного обстеження дитини, встановлено, що [PERSON] не пам`ятає свого біологічного батька, при зображенні малюнку ?Моя родина? дитина намалювала всіх членів своєї родини маму, брата, себе та названого батька [PERSON] , зобразивши себе, в оточенні батьків з однієї та іншої сторони, що свідчить про участь в житті дитини мами та [PERSON] . Біологічного батька на малюнку не зображено, бо його дитина не відносить до значущих людей в своєму житті. Що підтверджує відсутність психологічної прив`язки до нього, отже позбавлення його батьківських прав не спричинить жодних психологічно небезпечних наслідків для психіки дитини, психологічний комфорт дитині в колективі, надалі в школі, може бути забезпечений шляхом визнання участі в її житті [PERSON] , як батька та людини, яка піклується про неї. Свідок [PERSON] у судовому засіданні підтвердив, що він вдруге зареєстрував шлюб зі своєї дружиною [PERSON] , вони разом виховують спільного сина [PERSON] та доньку позивачки [PERSON] , які він вважає своєю донькою, опікується нею, займається вихованням та має намір її удочерити, оскільки дитина сприймає його як рідного батька. Відповідач не цікавиться життям ані позивачки, ані дитини понад п`ять років. Аналогічні пояснення надали у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , які є близькими друзями родини [PERSON] . Ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини згідно зі ст.164 Сімейного Кодексу України, є підставою позбавлення батьківських прав. Статтею 150 Сімейного Кодексу України встановлено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Визначено, зокрема, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування. З висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, складеного Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради за № 196 від 30.05.2023, встановлено, що відповідач [PERSON] запрошувався на співбесіду, однак не з`явився до служби у справах дітей, пояснень чи документів не надав. Крім того, з приводу встановлення йому порядку участі у вихованні доньки [PERSON] та щодо усунення перешкод у спілкуванні з донькою з боку матері не звертався. Таким чином, обставини справи свідчать про те, що окреме проживання дитини від батька не було домовленістю у родинному колі, а викликано байдужою до долі дитини поведінкою відповідача, відсутністю належного піклування та турботи як про доньку, так і про сім`ю в цілому. Від народження [PERSON] позивач з донькою проживає окремо від відповідача, за весь цей час він не виявляє інтересу до дитини, не бажає її виховувати, дбати про захист її інтересів, сприяти у її фізичному, духовному розвитку, забезпечувати матеріально та стати справжньою підтримкою, особливо у період повномасштабної війни та соціальної вразливості неповнолітньої. Відповідач за весь цей час, починаючи з 2017 року, не поцікавився долею дитиною та її потребами. З викладеного вбачається, що відповідач понад 6 років не проявляє до доньки жодної батьківської любові та турботи, не спілкується з нею, не цікавиться її долею, станом здоров`я, бажаннями та потребами і, як наслідок, не має тісного психологічного зв`язку з нею. Як встановлено із висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки відповідатиме інтересам дитини, оскільки [PERSON] свідомо самоухилився від виконання своїх обов`язків. \~ \~ \~ \~Суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] , маючи всі необхідні умови для реалізації свого права і виконання обов`язку щодо належного виховання дитини, без поважних причин ухиляється від їх виконання, свідомо нехтує ними. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Незалежно від місця проживання та роду занять відповідача, він зобов`язаний постійно приймати участь у вихованні та утриманні своїх дітей. Суд зазначає, що відсутність протягом тривалого часу піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; недостатнє спілкування з донькою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання доступу до культурних та інших духовних цінностей; несприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі є підставами для позбавлення батьківських прав. Вищевикладені обставини справи свідчать про небажання відповідача займатися вихованням доньки, а саме відсутність будь-яких дій, які б свідчили про намір змінити обставини свого життя та вчинити дії, спрямовані на виховання дитини. Докази щодо спростування таких обставин в матеріалах справи відсутні. З урахуванням викладеного, суд погоджується з висновком Департаменту служб у справах дітей, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки, відповідатиме її інтересам. Враховуючи, що відповідач [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов`язків щодо своєї доньки, не піклується про неї на протязі шести, а отже не має тісного психологічного зв`язку з нею, суд з урахуванням правової позиції Верховного Суду у справі № 486/341/22, провадження № 61-180св23 від 27.06.2023 приходить до висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав буде відповідати якнайкращим інтересам дитини, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~За положеннями ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Outcome: approved