Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-10 00:00:00

26 травня 2023 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до Держаного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з 18.04.2003 року по 30.10.2017 року він працював на різних посадах у різних структурних підрозділах ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат». 30.10.2017 року позивача було звільнено з роботи. За час роботи на підприємстві відповідача позивач отримав хронічне професійне захворювання. П. 7 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 24.05.2018 року, затвердженого начальником управління Держпраці у Кіровоградській області, встановлено наявність у позивача професійних захворювань: -хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (токсикоз-пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група В, легенева недостатність другого ступеня; -радикулопатія попереково-крижова L5, S1, з помірними статико-динамічними порушеннями хребта, м`язово-тонічним та стійким больовим синдромами; -остеоартроз у поєднанні з періартрозом колінних та ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ступеня), двобічний плечолопатковий періартроз (ПФ другого ступеня). Згідно п.16 вищевказаного Акту професійне захворювання виникло за таких обставин: тривалий термін роботи у важких умовах праці, обумовлених технологічним процесом на Смолінській шахті ДП «СхідГЗК», недосконалість засобів малої механізації. Згідно з п.17 зазначеного акту причинами виникнення професійного захворювання є: шкідливі речовини: марганець (зварювальний аерозоль) 0,28-0,34 мг/м3, заліза оксид (зварювальний аерозоль) 7,7-11,4 мг/м3 при нормі до 6,0 мг/м3, маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну: 32-35 кг при нормі до 30 кг. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 26.06.2018 року серія 12 ААА №011705 позивачу первинно встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 60%. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 26.06.2018 року серія 12 ААА №621516 позивачу первинно встановлено третю групу інвалідності. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 03.07.2019 року серія 12 ААА №012194 позивачу повторно встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 60% та зазначено про третю групу інвалідності. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 03.07.2019 року серія 12 ААБ №173862 позивачу повторно встановлено третю групу інвалідності. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 21.07.2021 року серія 12 ААБ №575575 позивачу повторно безстроково встановлено третю групу інвалідності. Позивач має постійні скарги на стан свого здоров`я, змушений проходити лікування, що підтверджується випискою із медичної карти №1199 стаціонарного хворого та медичним висновком від 08.05.2018 року №643. Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №1558 позивач має скарги на стійкий біль та обмеження рухів в шийному та поперековому відділі хребта, біль віддає в плечові суглоби, біль в ліктьових та колінних суглобах, важкість ходи, оніміння рук, судороги в руках та ногах. У зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічного професійного захворювання, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, внаслідок отриманих хронічних професійних захворювань, що супроводжуються значною втратою працездатності у відносно молодому віці, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. На думку позивача факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказуванню іншими засобами доказування. Позивач вважає, що за таких обставин зі сторони відповідача йому має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у нього хронічного професійного захворювання. Позивач вважає виваженим та справедливим розмір відшкодування йому моральної шкоди у розмірі 245000 грн, які він просить стягнути з відповідача, без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 29 травня 2023 року було відкрито провадження по справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Позивач про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін повідомлений належним чином, заперечень щодо розгляду справи без повідомлення сторін не подав. Представнику відповідача ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" відповідно до вимог ЦПК України, було вручено копію позовної заяви та додатків до неї, копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, про що свідчить підпис представника відповідача у розносній книзі, копія якої міститься в матеріалах справи. Надано строк для подачі заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження, відзиву на позовну заяву з наданням суду доказів в обґрунтування свого відзиву. Заперечень щодо розгляду справи у відсутність представника відповідача не надійшло. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 16 червня 2023 року до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від ДП "Схід ГЗК" надійшов відзив на позовну заяву, в якому ДП "СхідГЗК" просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі. /а.с.31-35/ В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на те, що дійсно, [PERSON] в період з 18.04.2003 року по 30.10.2017 року працював на ДП «СхідГЗК», звідки його було звільнено на підставі п.2 ст.40 КЗпП України у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи. 25.05.2018 року позивач звернувся до ДП «СхідГЗК» із заявою про виплату йому одноразової грошової виплати, як відшкодування моральної шкоди за отримане професійне захворювання в розмірі 5000 грн, крім того у заяві позивач просив утримати із зазначеної суми визначені законодавством України податки та збори. 01.06.2018 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №18/207 про відшкодування моральної шкоди. В пункті 2 зазначеного Договору було зазначено, що позивач відмовляється від будь-яких намірів стягнення на його користь інших сум моральної шкоди, заподіяної внаслідок професійного захворювання з ДП «СхідГЗК». Зобов`язання відповідача по даному договору перед позивачем виконані в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням №1506 від 22.06.2018 року, згідно якого позивачу сплачена моральна шкода з урахуванням сплачених ДП «СхідГЗК» податків. За ст.1168 Цивільного кодексу України визначено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідач зазначає, що відповідно до частини 5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто у разі реалізації свого законного права на відшкодування моральної шкоди один раз позивач не має права повторно вимагати такої компенсації за те ж діяння (якщо багаторазове відшкодування не передбачене договором або законом). Такий висновок узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду від 25 березня 2020 р. у справі №641/8857/17. Відповідач стверджує, що позивач [PERSON] погодився на сплату йому одноразово у відшкодування моральної шкоди заподіяної професійним захворюванням на ДП «СхідГЗК» у сумі 5000 грн, про що укладено договір про відшкодування шкоди, отримав таку виплату одноразово з урахуванням сплати відповідачем ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням, що в силу ч.5 ст.23 ЦК України позбавляє позивача права повторно звертатися за відшкодуванням моральної шкоди. Крім того, відповідач вважає, що позивачем не доведено спричинення йому моральної шкоди, провини відповідача в її спричиненні та причинно-наслідковий зв`язок між винними діями відповідача з порушення вимог ст.153 КЗпП України та ст.13 ЗУ «Про охорону праці» та настанням у позивача негативних наслідків - втрати професійної працездатності, встановленої первинно з 18.06.2018 року у розмірі 60%. Відповідач також посилається на постанову Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4, в якій зазначено, що відшкодування моральної шкоди, як вид відповідальності роботодавця за заподіяну працівникові моральну шкоду, передбачає наявність умов і підстав її настання, яких на практиці налічується чотири, а саме: вина роботодавця, факт порушення роботодавцем законних трудових прав особи, протиправність дій роботодавця та причинний зв`язок протиправної поведінки роботодавця і моральної шкоди, що настала. На думку відповідача, позивач у своїй позовній заяві не довів жодної з чотирьох умов, які є підставою для задоволення позову про відшкодування моральної шкоди. Більш того, відповідач вважає, що основний доказ на який посилається позивач, а саме Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 24.05.2018 року, затверджений начальником управління Державної служби з питань праці в Кіровоградській області, доводить протилежне, що в діях відповідача відсутня вина, протиправна поведінка та порушення роботодавцем законних трудових прав позивача, оскільки в п.16 Акту зазначено, що захворювання виникло внаслідок технологічного процесу на Смолінській шахті ДП «СхідГЗК», а в п.19 Акту встановлено, що осіб, які порушили законодавство про працю не встановлено. Враховуючи викладене відповідач просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з отриманням професійного захворювання відмовити у повному обсязі. 21 червня 2023 року до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій вона наполягає на задоволенні позовних вимог. /а.с.36-39/ Представник позивача у відповіді на відзив не погоджується з доводами відповідача, оскільки під час укладення договору про відшкодування моральної шкоди від 01 червня 2018 року, сторонам не було відомо, що внаслідок отриманих професійних захворювань позивач втрачає працездатність на 60% та йому встановлюється третя група інвалідності. Станом на момент укладення договору про відшкодування моральної шкоди від 01.06.2018 року сторони визначили розмір відшкодування моральної шкоди виходячи лише із самого факту наявності професійних захворювань, оскільки про втрату працездатності позивачем на той час відомо не було через відсутність відповідних висновків МСЕК. Однак, представник позивача звертає увагу суду на те, що Конституційний суд України у рішенні №1-9/2004 від 27.01.2004 року безальтернативно наголосив, що у випадку втрати працездатності працівник зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. На думку представника позивача, зазначене вказує на об`єктивну неможливість станом на 01.06.2018 року обґрунтовано визначити розмір заподіяної моральної шкоди позивачу у спірних правовідносинах. Крім того, представник позивача звертає увагу суду на те, що Велика палата Верховного суду у п.36 своєї постанови №210/3177/17 від 20 листопада 2019 року зазначила, що право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Також, представник позивача звертає увагу суду на те, що постановою Дніпропетровського апеляційного суду від 19.01.2023 року розглянуто подібну справу №176/1014/22. У зазначеній постанові апеляційний суд дійшов висновку про наявність права на відшкодування моральної шкоди не зважаючи на укладену угоду, скасував рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області про відмову в задоволенні позовних вимог та ухвалив нове рішення про стягнення моральної шкоди. Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до трудової книжки серії [NUMBER] , виданої на ім`я позивача - [PERSON] , останній дійсно працював на ДП «СхідГЗК», а саме 18.04.2003 року він був прийнятий на Смолінську шахту електрогазозварювальником підземної дільниці шахти по 4 розряду, з повним робочим днем в підземних умовах, з присвоєнням категорії «А», як працюючому з джерелом іонізуючого опромінення. 30 жовтня 2017 року позивача було звільнено з роботи у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, який перешкоджає продовженню даної роботи, на підставі п.2 ст.40 КЗпП України. /а.с.8-9/ Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 24 травня 2018 року було встановлено, що професійне захворювання [PERSON] виникло за таких обставин: тривалий термін роботи у важких умовах праці, обумовлених технологічним процесом в Державному спеціалізованому будівельно-монтажному тресті по підземному будівництві і реконструкції шахт, кар`єрів «Кривбасшахтопроходка» та на Смолінській шахті ДП «СхідГЗК», недосконалість засобів малої механізації. /а.с.10-11/ Згідно з п.14 акту Форми П-4 [PERSON] встановлений діагноз: 1. Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (токсикоз-пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група В, легенева недостатність другого ступеня. 2. Радикулопатія попереково-крижова L5, S1, з помірними статико-динамічними порушеннями хребта, м`язово-тонічним та стійким больовим синдромами. 3. Остеоартроз у поєднанні з періартрозом колінних та ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ступеня), двобічний плечолопатковий періартроз (ПФ другого ступеня). Відповідно до п.17 акту Форми П-4, причинами виникнення професійного захворювання позивача є: шкідливі речовини: марганець (зварювальний аерозоль) 0,28-0,34 мг/м3 при нормі до 0,2 мг/м3, заліза оксид (зварювальний аерозоль) 7,7-11,4 мг/м3 при нормі до 6,0 мг/м3; маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну: 32-35 кг при нормі до 30 кг. Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №011705 від 26.06.2018 року [PERSON] вперше визначено ступінь втрати професійної працездатності 60% з 18.06.2018 року до 01.07.2019 року. Зазначено про потребу в медикаментозному лікуванні, лікуванні в ЛТЗ, санаторно-курортному лікуванні. /а.с.12/ Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №621516 від 26.06.2018 року [PERSON] при огляді вперше було встановлено третю групу інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням. Інвалідність встановлена з 18.06.2018 року на строк до 01.07.2019 року. Протипоказана робота в умовах шуму, пилу, токсичних речовин, несприятливого мікроклімату в підземних умовах, важкої фізичної праці. /а.с.13/ Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №012194 від 03.07.2019 року [PERSON] при повторному огляді встановлено третю групу інвалідності та визначено ступінь втрати професійної працездатності 60% терміном до 01.08.2021 року. Зазначено про потребу в медикаментозному лікуванні, лікуванні в ЛТЗ, санаторно-курортному лікуванні за термінами. /а.с.14/ Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №173862 від 03.07.2019 року [PERSON] було встановлено третю групу інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням. Інвалідність встановлена до 01.08.2021 року. Протипоказана робота в умовах пилу, токсичних речовин, несприятливому мікрокліматі, підземно. /а.с.15/ Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №575575 від 21.07.2021 року [PERSON] було встановлено третю групу інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням. Інвалідність встановлена безтерміново. Протипоказана робота в умовах пилу, шуму, токсичних речовин, несприятливого мікроклімату, в підземних умовах. /а.с.16/ Згідно листа №395 від 24.05.2023 КЗ «Кіровоградське обласне бюро медико-соціальної експертизи Кіровоградської обласної ради» при черговому переогляді 21.07.2021 року обласною МСЕК №2 громадянина [PERSON] була встановлена ІІІ група інвалідності та 60% втрати професійної працездатності, професійне захворювання, безтерміново. /а.с.30/ Відповідно до Медичного висновку ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» №643 від 08.05.2018 року, підтверджуються діагнози професійних захворювань позивача, а саме: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (токсико-пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група В, легенева недостатність другого ступеня. Радикулопатія попереково-крижова L5, S1, з помірними статико-динамічними порушеннями хребта, м`язово-тонічним та стійким больовим синдромами. Остеоартроз у поєднанні з періартрозом колінних та ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ступеня), двобічний плечолопатковий періартроз (ПФ другого ступеня). /а.с.20/ Відповідно до виписки із медичної картки №1199 стаціонарного хворого від 28.03.2018 року [PERSON] скаржився на задишку при незначному фізичному навантаженні, кашель з виділенням слизового харкотиння, важкість у грудній клітці, періодичні приступи задухи, головний біль, запаморочення при перепадах АТ, зниження слуху на обидва вуха, біль та обмеження рухів у шийному та п/крижовому відділах хребта, плечових, ліктьових та колінних суглобах, дрібних суглобах кистей, затерпання рук, мерзлякуватість кистей, загальну слабкість. /а.с.17-18/ Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №1558 від 27.12.2018 року [PERSON] має скарги на стійкий біль та обмеження рухів в шийному та поперековому відділі хребта, біль віддає в плечові суглоби, біль в ліктьових та колінних суглобах, важкість ходи, оніміння рук, судороги в руках та ногах. /а.с.19/ 01 червня 2018 року між ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" та [PERSON] укладено договір про відшкодування моральної шкоди № 18/207. Відповідно до зазначеного договору, на підставі заяви [PERSON] від 25 травня 2018 року про відшкодування йому моральної шкоди, спричиненої втратою здоров`я за час роботи на ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", сторони узгодили виплату [PERSON] у відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок отриманого ним професійного захворювання у розмірі 5000 грн. Сторони узгодили, з чим погодився позивач, що ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" сплачує [PERSON] у відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок отриманого ним професійного захворювання, встановлення в подальшому стійкої втрати працездатності та групи інвалідності 5000 грн. Сторони дійшли згоди, що [PERSON] відмовляється від будь-яких намірів стягнення на його користь інших сум як відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок професійного захворювання, а також можливо встановлених профзахворювань у майбутньому, пов`язаних із роботою на ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат". ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" зобов`язується в термін до 25.07.2018 роу сплатити на користь [PERSON] 5000 грн. як відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок всіх отриманих профзахворювань (встановлених та, можливо, встановлених у майбутньому) за реквізитами. Сторони домовились, що ДП «СхідГЗК» на прохання заявника здійснює утримання визначених законодавством податків і зборів з суми моральної шкоди, що відшкодовується підприємством. /а.с.33-34/ Відповідно до платіжного доручення №1506 від 22 червня 2018 року позивачу [PERSON] було сплачено 4025 грн. з урахуванням сплачених ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" податків у відшкодування моральної шкоди, заподіяної профзахворюванням на підставі договору. /а.с.35, зворот/ У зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічного професійного захворювання, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, внаслідок отриманих хронічних професійних захворювань, що супроводжуються втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. Позивач вважає, що за таких обставин зі сторони відповідача йому має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило у нього виникнення хронічного професійного захворювання. Суд під час розгляду цивільної справи керується та застосовує наступні положення Законів. Преамбула до Загальної Декларації прав людини закріплює положення про те, що визнання гідності, властивої всім членам людської сім`ї, і рівних та невід`ємних їх прав є основою свободи, справедливості та загального миру. Преамбула до Міжнародного пакту про економічні, соціальні та культурні права проголошує, що всі права людини «випливають із властивої людській особі гідності». Статтею 3 Конституції України зазначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Статтею 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я. Згідно зі ст.4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Згідно зі ст. 6 Закону України «Про охорону праці» умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства. Відповідно до ст.13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Статтею 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на роботодавця, крім випадків укладення між працівником та роботодавецем трудового договору про дистанційну роботу. Враховуючи зазначені положення, відповідач мав створити позивачу, як і іншим працівникам належні безпечні умови праці, за яких факт настання професійних захворювань, нещасних випадків, іншого пошкодження здоров`я чи настання смерті були б неможливими. Відповідно до вимог статті 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Згідно статті 237-1 КЗпП України, відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Як слідує з аналізу норм ч. 2 ст.153, ст.173, ч.1 ст.237-1 КЗпП України, до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Відповідно до частини третьої статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами) роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. У пункті 13 Постанови роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Крім того, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року №2, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Отже, закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду. З огляду на положення ч.1 ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч.2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп, громадянам надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника, або уповноваженого ним органу (роботодавця). За ст. 1168 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до ст. 1 Гірничого Закону України до особливо небезпечних підземних умов відносяться саме умови в шахтах, пов`язані з дією важкопрогнозованих проявів гірничо-геологічних і газодинамічних факторів, що створюють небезпеку для життя та здоров`я їх працівників (виділення та вибухи газу та пилу, раптові викиди, гірничі удари, обвалення, самозаймання гірничих порід, затоплення гірничих виробок тощо). Згідно з ст.38 Гірничого закону України до обов`язків гірничого підприємства відноситься відшкодування шкоди, завданої фізичній особі, безпека гірничих робіт, охорона праці та довкілля, додержання встановлених нормативів у сфері проведення гірничих робіт, правил безпеки, правил технічної експлуатації та єдиних правил безпеки при підривних роботах. За таких обставин, з огляду на вище зазначені норми Законів, під час судового розгляду доведено, що позивачу спричинено моральну шкоду, у зв`язку з ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у позивача професійного захворювання. Право на компенсацію за моральну шкоду, виникає у особи з дня встановлення йому стійкої втрати працездатності вперше висновком медико-соціальної експертної комісії (дана правова позиція знайшла своє відображення в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 травня 2016 року по справі № 6-3149цс15). У зв`язку з вищевикладеним, суд не бере до уваги посилання відповідача на укладений між сторонами договір №18/207 від 01 червня 2018 року про відшкодування моральної шкоди, оскільки його було укладено до встановлення у позивача стійкої втрати працездатності вперше висновком МСЕК. Таким чином, суд, при визначені розміру моральної шкоди оцінює глибину, характер та тривалість душевних страждань та нервових переживань, істотності недоотриманих благ, втрату 60% професійної працездатності безтерміново, призначення позивачу третьої групи інвалідності, характер професійних захворювань, їх наслідки для здоров`я позивача та,

Outcome: partial