Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-26 00:00:00

Волочиська окружна прокуратура звернулася в суд з позовом в інтересах держави в особі Городоцької міської ради до відповідачів, про визнання недійсним наказу та витребування земельної ділянки загальною площею 2 га (кадастровий номер 6821286800:03:014:0007), що розташована за межами населених пунктів Пільноолексинецької сільської ради Городоцького району Хмельницької області. Також просить про скасування державної реєстрації земельної ділянки та скасування державної реєстрації права власності на вказану земельну ділянку. Ухвалою суду від 21.03.2022 було задоволено клопотання про забезпечення позову у даній справі, накладено арешт на спірну земельну ділянку (т.1 а.с. 60-61). Ухвалою суду від 18.04.2023 було закрито провадження у справі в частині вимог до [PERSON] у зв`язку із його смертю та залучено до участі у справі співвідповідача [PERSON] , як правонаступницю померлого (т.2 а.с.5-6). В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить позов задовольнити, а саме: визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 17.11.2017 №22-21096-СГ про затвердження проекту землеустрою та передання у власність [PERSON] земельної ділянки загальною площею 2 га (кадастровий номер 6821286800:03:014:0007), що розташована за межами населених пунктів Пільноолексинецької сільської ради Городоцького району Хмельницької області. Також просить витребувати у [PERSON] на користь Городоцької об`єднаної територіальної громади в особі Городоцької міської ради земельну ділянку загальною площею 2 га в координатах, межах та конфігурації, що була передана наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 17.11.2017 №22-21096-СГ у власність [PERSON] ; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку кадастровий номер 6821286800:03:014:0014. В підтвердження своїх позовних вимог прокурор пояснив, що [PERSON] не мав законного права на отримання спірної земельної ділянки, оскільки він вже раніше таким правом скористався і отримав у власність земельні ділянки такого ж виду в межах норм безоплатної приватизації площею 2 га: на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 14.09.2016 №22-24020-СГ на території Пільноолексинецької сільської ради Городоцького району Хмельницької області; на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 25.05.2016 №22-12902-СГ на території Городнявської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області; на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 11.05.2016 №22-11426-СГ на території Гелетинецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області. Представниця позивача Городоцької міської ради подала заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримала позовні вимоги. \~ \~ \~ \~Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилися, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. \~ \~ \~ \~Представниця відповідача Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області Таращан Ю.Л. в судове засідання не з`явилася, заяв про розгляд справи без її участі чи відкладення розгляду справи не подавала. Щодо позиції по суті спору, вказала у поданому відзиві, що відповідач заперечує проти задоволення позову, в їх діях немає жодних порушень чинного законодавства, оскільки відсутні бази даних, за якими б вони могли перевірити чи зверталась вже особа із заявами про отримання земельних ділянок раніше. Крім того, такого їх обов`язку законодавством не передбачено, а при поданні заяви особа вказує чи вона скористалась вже даним правом. Посилається також на неефективність обраного прокурором способу захисту (т.1 а.с.84-86). Суд, заслухавши пояснення прокурора, оголосивши відзив представниці відповідача Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, перевіривши матеріали справи в межах наданих суду доказів, вважає що позовна заява підлягає задоволенню виходячи із такого. Судом об`єктивно встановлено, що [PERSON] отримав у власність три земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної приватизації площею 2 га: на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 14.09.2016 №22-24020-СГ на території Пільноолексинецької сільської ради Городоцького району Хмельницької області; на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 25.05.2016 №22-12902-СГ на території Городнявської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області; на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 11.05.2016 №22-11426-СГ на території Гелетинецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області. Крім того, [PERSON] на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 17.11.2017 №22-21096-СГ отримав четверту земельну ділянку загальною площею 2 га (кадастровий номер 6821286800:03:014:0007), що розташована за межами населених пунктів Пільноолексинецької сільської ради Городоцького району Хмельницької області. Право власності зареєстроване 21.09.2018. Дані обставини підтверджуються відомостями з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (т.1 а.с.24-28). Як вбачається із долученої до матеріалів справи інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, [PERSON] будучи власником спірної земельної ділянки на підставі договору купівлі-продажу від 21.09.2018 відчужив її на користь [PERSON] (т.1 а.с.29-30). У свою чергу, [PERSON] , шляхом поділу земельної ділянки з кадастровим номером 6821286800:03:014:0007 утворив дві земельні ділянки площею по 1 га кожна з кадастровими номерами 6821286800:03:014:0012 та 6821286800:03:014:0013. В подальшому [PERSON] об`єднав дві земельні ділянки площею по 1 га кожна з кадастровими номерами 6821286800:03:014:0012 та 6821286800:03:014:0013 із земельними ділянками з кадастровими номерами 6821286800:03:014:0009, 6821286800:03:014:0008, 6821286800:03:014:0011 та 6821286800:03:014:0010, у результаті чого було утворено земельну ділянку площею 6 га з кадастровим номером 6821286800:03:014:0014 (а.с. 31-35, 40). Вирішуючи позовну вимогу щодо визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 17.11.2017 №22-21096-СГ про затвердження проекту землеустрою та передання у власність [PERSON] земельної ділянки загальною площею 2 га з кадастровим номером 6821286800:03:014:0007, що розташована за межами населених пунктів Пільноолексинецької сільської ради Городоцького району Хмельницької області, суд приходить до висновку про її обґрунтованість виходячи із такого. Відповідно до ч. 2\~ст. 19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Згідно із ч. 1\~ст. 116 Земельного кодексу України\~громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ч. 3\~ст. 116 ЗК України\~безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання (ч. 4\~ст. 116 ЗК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 121 Земельного кодексу України\~громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектара. Отже, станом на 17.11.2017 , тобто на дату набуття у власність земельної ділянки площею 2 га з кадастровим номером 6821286800:03:014:0007, [PERSON] вже набув у власність три ніші земельні ділянки, а отже скористався своїм правом, передбаченим ст.116 ЗК України повторно, з порушенням визначеного земельним законодавством порядку. П. (г) ч.3 ст.152 ЗК України визначено спосіб захисту прав на земельні ділянки у спосіб визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Щодо тверджень представника відповідача Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про те, що вказана позовна вимога не може бути ефективним способом захисту, а тому не підлягає задоволенню. Суд критично ставиться до такої позиції виходячи із такого. Під час розгляду справи за вимогою про застосування належного способу захисту (зокрема у спорі за віндикаційним позовом) відмова в позові з тих мотивів, що державний акт, рішення про державну реєстрацію, відомості чи запис про державну реєстрацію права на майно не визнані недійсними, або що вони не оскаржені, відповідні позовні вимоги не пред`явлені, не допускається (п.154) (справа №359/3373/16-ц). Велика Палата Верховного Суду нагадала, що незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням (правовою кваліфікацією обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги) щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови у позові, оскільки суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно здійснити правову кваліфікацію спірних правовідносин (п. 95). Разом з тим згідно з ч.1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Підставами для визнання акта недійним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, а обов`язковою умовою є також порушення у зв`язку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів держави (суспільних інтересів). Нескасований (невизнаний недійсним) акт породжує негативні правові наслідки, на які вплинула реалізація незаконного акта, а тому оскарження рішення суб`єкта владних повноважень за умови його невідповідності закону спрямоване на захист інтересу в юридичній визначеності на майбутнє. Такий інтерес порушується, допоки існує незаконне рішення (триваюче порушення) тому його можна оскаржити впродовж усього часу тривання порушення згаданого інтересу. Таким чином, викладені Великою Палатою Верховного Суду висновки не заперечують можливості та не забороняють оскаржувати рішення суб`єктів владних повноважень, які є підставою (юридичним фактом) виникнення у фізичних та юридичних осіб цивільних прав, зокрема набуття земельних ділянок у власність чи користування, а лише вказують, що відсутність оскарження не є підставою для відмови у позові. Тому за наявності підстав та належного обґрунтування звернення до суду з такою вимогою може бути ефективним способом захисту в розумінні ст.ст.16, 21, 393 ЦК України, оскільки усуває стан юридичної невизначеності. За таких обставин, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи позовну вимогу щодо витребування у [PERSON] на користь держави земельної ділянки площею 2 га (в координатах, межах та конфігурації, що була передана наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 17.11.2017 р. №22-210965-СГ у власність [PERSON] , суд приходить до висновку про її обґрунтованість виходячи із такого. Згідно з\~ст.ст. 13-14 Конституції України, земля, її надра атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської ) економічної зони з об`єктами права власності Українського народу. Від Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією\~Конституцією. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Земля є основним багатством, що перебуває під охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою включно відповідно до закону. Чинним законодавством України визначено способи захисту порушеного права власності на землю. Так, за змістом\~ст. 90 ЗК України\~порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до\~ст. 152 ЗК України\~держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно зі\~ст. 388 ЦК України\~якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Право власності дійсного власника презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна, відтак право держави на спірну земельну ділянку підлягає захисту шляхом пред`явлення віндикаційного позову. Водночас на наявність прав власника на майно не впливає і та обставина, що воно було предметом угоди щодо відчуження, укладеної іншими способами, оскільки дійсний власник не був стороною такої угоди. При цьому\~ст. 346 ЦПК України\~не передбачено підстав припинення права власності дійсного власника у зв`язку із передачею земельної ділянки, реєстрацію права власності на неї за іншими особами, у тому числі після її продажу, що відбулося без участі та поза волею дійсного власника. У таких випадках чинність таких правочинів, державної реєстрації прав на його майно за іншими особами чи наявність у них правовстановлюючих документів не є перешкодою для витребування власником свого майна від добросовісного набувача на підставі ст. 388 ЦК України, що є належним способом захисту. Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією Верховного Суду щодо застосування вказаних норм права, яка викладена у постановах від 21.02.2018 року у справі №363/2936/15-ц, від 12.06.2018 року у справі №916/3727/15, від 09.07.2018 року у справі №910/3513/17. При цьому для застосування віндикації не має самостійного правового значення наявність «ланцюжка» правочинів, за яким річ послідовно передавалася від однієї особи до іншої, що в кінцевому результаті призвело до перебування речі у володінні набувача. Визнання недійсними всіх правочинів щодо відчуження речі не вимагається. Аналогічна позиція висловлена Верховним судом України у постановах від 05.10.2016 року у справі 916/2129/15 та від 17.12.2014 року у справі №6-140цс. Також, вирішуючи питання про належність відповідача судом було об`єктивно встановлено, що [PERSON] є єдиною спадкоємицею померлого [PERSON] , належним чином прийняла спадщину після смерті чоловіка, на частину спадкового майна отримала свідоцтва про право на спадщину. Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи №4-2021 після смерті [PERSON] , яка була витребувана судом із нотаріальної контори (т.1 а.с.196-272). Щодо підставності представництва інтересів держави прокурором в даному випадку, суд вважає його належним та обґрунтованим і виходить із такого. Аналіз положень ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави для висновку, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: - якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; - у разі відсутності такого органу. При цьому прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави. Звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання повернення земельних ділянок у державну власність, що незаперечно становить суспільний інтерес. Обґрунтування прокурором наявності підстав для представництва інтересів держави є мотивованим, зважаючи на відсутність повноважень у Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та її територіальних підрозділів щодо звернення до суду з позовом цієї категорії, а також те, що Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області є відповідачем у справі. Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17, від 23.10.2018 у справі №906/240/18, від 01.11.2018 у справі №910/18770/17, від 05.11.2018 у справі № 910/4345/18, від 05.12.2018 у справі № 923/129/17. Вирішуючи позовну вимогу щодо скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державної реєстрації права власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером №6821286800:03:014:0014 суд виходить із такого. Згідно з ч.1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Так, відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав. Згідно з ч.3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. З наведеного вбачається, що законом передбачено три випадки в яких державний реєстратор проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону, а саме скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог у цій частині. Вирішуючи позовні вимоги прокурора про скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 6821286800:03:014:0014 у Державному земельному кадастрі, суд виходить із такого. Згідно ч. ч. 9, 13\~ст. 79-1 ЗК України\~земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Земельні ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі поділу або об`єднання земельних ділянок. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст. 16 Закону України «Про державний земельний кадастр», земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Система кадастрової нумерації земельних ділянок є єдиною на всій території України. Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера. \~ \~ \~ \~Положеннями ч. 1\~ст. 24 даного Закону\~визначено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Підстави для скасування державної реєстрації визначені в ч. 10\~ст. 24 даного Закону,\~зокрема :\~якщо протягом\~одного року\~з дня\~здійснення державної\~реєстрації земельної\~ділянки речове\~право на\~неї не\~зареєстровано з\~вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ведення Поземельної книги врегульовано положеннями\~ст. 25 даного Закону\~та Порядком ведення державного земельного кадастру, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України №1051 від 17 жовтня 2012 року\~(надалі - Порядок). \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1\~ст. 25 даного Закону\~поземельна книга є документом Державного земельного кадастру, який містить такі відомості про земельну ділянку: а) кадастровий номер; б) площа; в) місцезнаходження (адміністративно-територіальна одиниця); г) склад угідь; ґ) цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); д) нормативна грошова оцінка; е) відомості про обмеження у використанні земельної ділянки; є) відомості про межі частини земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; ж) кадастровий план земельної ділянки; з) дата державної реєстрації земельної ділянки; и) інформація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також внесені зміни до цих відомостей; і) інформація про власників (користувачів) земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; ї) дані про бонітування ґрунтів. Поземельна книга відкривається одночасно з державною реєстрацією земельної ділянки. Поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки (ч. ч. 2, 4 ст. 25 Закону). \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 60 Порядку запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду. Положеннями п. 61 Порядку передбачено, що скасування (поновлення) запису в Поземельній книзі здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування (поновлення) із зазначенням дати та підстави для скасування (поновлення), посади, прізвища та ініціалів Державного кадастрового реєстратора, який скасував (поновив) запис, та формування з використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру нових аркушів Поземельної книги, які засвідчуються: в електронній (цифровій) формі - кваліфікованим електронним підписом Державного кадастрового реєстратора; у паперовій формі - підписом Державного кадастрового реєстратора та скріплюються його печаткою. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позовна вимога про скасування запису про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровими номером 6821286800:03:014:0014 у Державному земельному кадастрі підлягає задоволенню, оскільки наявність запису про реєстрацію вказаної земельної ділянки унеможливлює реєстрацію кадастрового номеру за земельною ділянкою, що витребовується. Крім того, судові витрати підлягають пропорційному розподілу відповідно до частини задоволених позовних вимог в порядку, передбаченому ч.1,2 ст.141 ЦПК України (зокрема сплачений судовий збір за подання позову; сплачений судовий збір за подання заяви про забезпечення позову пропорційно з кожного з відповідачів).

Outcome: approved