Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-25 00:00:00

У червні 2023 року заявник звернулась до суду із вище вказаною заявою, обґрунтовуючи її тим, що 08 березня 2023 року внаслідок набряку головного мозку, під час перебування у себе вдома на тимчасово окупованій території України, за адресою: [ADDRESS] , помер дідусь заявника по лінії її матері [PERSON] , [INFO] . З 20 лютого 2014 року Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими російською федерацією. У зв`язку з такими обставинами заявник не може зареєструвати смерть діда та отримати свідоцтво про його смерть, яке б відповідало вимогам законодавства України та було чинним у всіх органах підпорядкованих українській владі, інакше ніж на підставі рішення суду про встановлення факту смерті. Оформлення свідоцтва про смерть потрібно для звернення до нотаріуса для подальшого оформлення свого права на спадщину за заповітом та законом на частину спадщини неохоплену заповітом, яка відкрилась після смерті дідуся. Тобто наразі вона не може реалізувати свої майнові та немайнові права. 21 червня 2023 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 26 червня 2023 року. Заявник та його представник, будучи належним чином повідомленими, в судове засідання не з`явились, подали заяви, в яких свою заяву підтримали та просили задовольнити, справу розглядати у їх відсутність. Представник Броварського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) у судове засідання не з`явилась, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, подали лист, в якому просили проводити розгляд справи у їх відсутність. Суд, дослідивши матеріали заяви, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] у м. Саки, Автономна Республіка Крим, помер [PERSON] , [INFO] , громадянин України, уродженець: с. Леонівка, Крижопільського р-ну, Вінницької обл., зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , причина смерті набряк головного мозку. Заявник [PERSON] , [INFO] , являється онукою померлого [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про одруження [PERSON] та [PERSON] , серії [NUMBER] , виданим Стальненською р/радою Джанкойського району Автономної Республіки Крим, Україна, актовий запис №17; свідоцтвом про народження [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого Стальнінським сільским ЗАГС Джанкойського району Кримської області, актовий запис № 53, згідно якого батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] ; свідоцтвом про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , виданим Стальненською с/радою Джанкойського району (Джанкойський райЗАГС), серії [NUMBER] , актовий запис №12; свідоцтвом про народження [PERSON] , виданим с. Азовське Азовською с/радою Кримської області, серії [NUMBER] , актовий запис № 70, згідно якого батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно заповіту, зареєстрованого в с.Джугастра, Крижопільського району Вінницької області 22 вересня 2016 року, [PERSON] на випадок своєї смерті заповів [PERSON] наявну земельну ділянку (пай), яка розташована на території Джунгастрянської сільської ради Крижопільського району Вінницької області, площею 4,2700 га та зареєстрований в реєстрі за №45. З копії медичного свідоцтва про смерть серії 35 №223005405, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , громадянина України, уродженець: с. Леонівка, Крижопільського р-ну, Вінницької обл., зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , який помер [INFO] в м. Саки, Автономна Республіка Крим, причина смерті\~ набряку головного мозку. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У п. 18 Постанови Пленуму Верховного\~Суду\~України\~№\~5\~від\~31\~березня\~1995\~року\~Про\~судову\~практику у\~справах\~про\~встановлення фактів,\~що\~мають\~юридичне\~значення вказано, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішенняу справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. За змістом статті 17 Закону України Про державну реєстрацію актів цивільного стану державна реєстрація факту смерті, встановленого у судовому порядку, проводиться за заявою осіб, що були позивачами при розгляді судом справи, а також спадкоємців померлого при поданні рішення суду. Згідно ст. 17 Закону України Про державну реєстрацію актів цивільного стану, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. \~Згідно із ст. 9 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Виходячи з практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами як джерело права, необхідно враховувати висновки суду у справах протии Туреччини (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001 року), Молдови та Росії (Mozer v. The Republicof Moldova and Russia, 23.02.2016 року), де наголошено, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою). Цей висновок в контексті сформульованого у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого намібійського винятку, який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватись недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованих територіях, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цих територій при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, суд вважає можливим, як виняток, взяти до уваги відомості, зазначені у медичного свідоцтва про смерть серії 35 №223005405. На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , громадянина України, уродженця: с. Леонівка, Крижопільського р-ну, Вінницької обл., зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , який помер [INFO] в м. Саки, Автономна Республіка Крим у віці 91 років.

Outcome: approved