Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина - [PERSON] , [INFO] . Позов обґрунтовано тим, що позивач та відповідач є батьками малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , який з листопада 2020 року залишився проживати з матір`ю. Батько ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров`я та не піклується про фізичний і духовний розвиток сина. На підставі викладеного, позивач просить задовольнити позовні вимоги та позбавити [PERSON] батьківських прав. Позивач в судове засідання не з`явилася, від неї до суду надійшла заява, в якій вона просить проводити розгляд справи без її участі, при цьому зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час розгляду справи повідомлявся шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на сайті «Судова влада України». Правом на подання відзиву на позов відповідач не скористався, клопотань про відкладення розгляду справи ним до суду не подано, тому розгляд справи проведено без його участі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, проте від неї до суду надійшла заява, в якій вона просить проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.06.2020, [PERSON] народився [INFO] . Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку, виданої Смолінською селищною радою Новоукраїнського району Кіровоградської області №913 від 27.12.2022, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає разом з сином [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Відповідно до акту обстеження умов проживання, проведеного на підставі звернення [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , в квартирі є всі необхідні умови для проживання та виховання дитини (а.с.12-13). Висновком органу опіки та піклування в особі Первозванівської сільської ради, який затверджений рішенням виконавчого комітету Первозванівської сільської ради 17.02.2023 визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 19-20). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» в якому наголошено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зазначене також узгоджується і з позицією Верховного суду, висловленій у Постанові від 13.03.2019 у справі № 631/2406/15-ц. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Принцип «найкращих інтересів дитини» є пріоритетним при вирішенні справ цієї категорії. У параграфі 54 рішення ЄСПЛ від 07.12.2006 № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон протии Швеції» (№ 2) від 27.11.1992, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні ЄСПЛ від 11.07.2017, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України», йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. У Постанові КЦС ВС від 10.11.2021 у справі № 390/1418/17, Верховний суд наголосив, що зайняття одним із батьків, який проживає окремо від дитини, пасивної позиції у вихованні дитини у подальшому призводить до втрати зв`язків між батьком та дитиною, віддалення дитини від батька, а тому покладення на дитину обов`язку з прийняття рішення щодо спілкування між ними свідчить про нехтування батьком своїми правами та обов`язками, що може призвести до настання для нього негативних наслідків у виді позбавлення батьківських прав. Обов`язками батьків є постійна участь у вихованні дитини на всіх етапах її розвитку, а не очікування звернення дитини до одного із батьків з проханням взяти участь у її вихованні. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків. Невиконання відповідачем батьківських обов`язків відносно сина - [PERSON] , [INFO] , носить систематичний та постійний характер. З огляду на вказане, врахувавши байдуже ставлення відповідача до виховання своєї дитини, відсутність намагань з його боку виправити ситуацію, суд вважає, що не відповідатиме інтересам дитини формальна наявність батька як його законного з юридичної точки зору представника, поряд з відсутністю фактичного виконання ним своїх обов`язків відносно сина. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у даному випадку такий захід цивільно-правової відповідальності як позбавлення відповідача батьківських прав є належним засобом захисту прав та інтересів малолітнього [PERSON] , [INFO] . Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує, відповідно до вимог положень ст.141 ЦПК України. На підставі ст.150, 155, 164, 165, 166 СК України,

Outcome: approved