Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач АТ «Сенс Банк» звернувся до суду із позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що 15.10.2019 року рішенням АТ «Укрсоцбанк» № 5/2019 було вирішено припинити діяльність АТ «УКРСОЦБАНК» шляхом приєднання до АТ «АЛЬФА-БАНК», і п.п.1.2 цього рішення визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», виникає в АТ «Альфа-Банк» з 15.10.2019 року. 06.06.2006 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», надалі за текстом - «Кредитор» та відповідач по даній справі - [PERSON] , надалі за текстом - «Позичальник» уклали Кредитний договір № 640/318-КЗ18. На забезпечення умов виконання Позичальником кредитного договору № 640/318-К318 від 06.06.2006 року, між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», позичальником [PERSON] та [PERSON] , як поручителем, був укладений договір поруки № 640/318-11318/1. Відповідно до умов Договору поруки, поручитель [PERSON] поручається за належне виконання позичальником умов Кредитного договору власними коштами. У випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, поручитель разом з позичальником солідарно відповідають перед позивачем у повному обсязі зобов`язань, передбачених кредитним договором. Загальними Зборами Акціонерів 09.03.2010 року було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування (назви) Банку на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСОЦБАНК», а з 10.08.2018 року ПАТ «Укрсоцбанк» змінило найменування на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (скорочено - АТ «Укрсоцбанк»). 12.08.2022 року Позачерговими Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» було прийнято рішення про зміну найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк», а також про внесення змін до Статуту Акціонерного товариства «Альфа-Банк» шляхом затвердження його в новій редакції. 30.11.2022 року були внесені зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме - змінено найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк». Позивач зазначив, що свої зобов`язання за кредитним договором він виконав у повному обсязі, надавши відповідачеві кредит, однак відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконав, в результаті чого має заборгованість перед кредитором. У \~зв`язку \~з \~невиконанням \~позичальником свого\~ обов`язку\~ по\~ сплаті\~ кредиту,\~ у\~кредитора виникло\~право задовольнити\~свої вимоги також і за рахунок поручителя. Відповідно до виконавчого листа від 10.02.2008 року, виданого Центральним районним судом м. Миколаєва, з відповідачів на користь ПАТ «Укрсоцбанк» стягнуто солідарно заборгованість у розмірі - 220 514,00 грн., та судовий у розмірі - 865,00 грн. Посилаючись на викладене і на прострочення відповідачами належного виконання кредитних зобов`язань, позивач у своєму позові просить суд: -стягнути у солідарному порядку з відповідачів заборгованість, розраховану на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, та пунктів Кредитного договору за невиконання грошового зобов`язання за кредитним договором № 640/318-К318 від 06.06.2006 року, яка становить - 158 209,25 грн., та складається з : ? суми заборгованості за ставкою 3 % на кредитну заборгованість - 32 787,18 грн.; ? суми заборгованості за інфляційними втратами на кредитну заборгованість - 125 422,07 грн.; -стягнути солідарно з відповідачів витрати по сплаті судового збору у сумі - 2 684,00 грн. Ухвалою судді від 25.05.2023 року було відкрито провадження у даній справі і її розгляд був призначений за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. \~ \~ \~ \~У судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання буди повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки суду невідомі. Від представника відповідачів адвоката Сіхарулідзе Д.Г. надійшов відзив, у якому він заперечував проти позову через його безпідставність та необґрунтованість. В обґрунтування заперечень представник відповідача вказав, що виконавчий лист, виданий Центральним районним судом м. Миколаєва 10.02.2008 р. був виконаний відповідачами фактично і у повному обсязі, у зв`язку з чим постановою державного виконавця Корабельного ВДВС від 06.11.2019 р. було закінчено виконавче провадження. Крім цього, представник відповідачів просив застосувати до спору позовну давність і відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Ознайомившись із доводами сторін та дослідивши письмові докази, зібрані по справі, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1\~ст. 2 ЦПК України). Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 3, 5\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із вимогами ч. 1\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Так, судовим розглядом встановлено і таке підтверджується зібраними по справі письмовими доказами, а також не заперечується відповідачами по даній справі, що 06.06.2006 р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» (далі Кредитор) та відповідачем по даній справі - [PERSON] (далі Позичальник) був укладений Кредитний договір № 640/318-КЗ18. За умовами кредитного договору Кредитор надав Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, грошові кошти у сумі 210\~800,00 грн., зі сплатою 17 %. На забезпечення умов виконання Позичальником кредитного договору № 640/318-К318 від 06.06.2006 року, між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», позичальником [PERSON] та [PERSON] (далі Поручитель), був укладений договір поруки № 640/318-11318/1. Відповідно до умов Договору поруки, поручитель [PERSON] поручається за належне виконання позичальником умов Кредитного договору власними коштами. У випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, поручитель разом з позичальником солідарно відповідають перед позивачем у повному обсязі зобов`язань, передбачених кредитним договором. Загальними Зборами Акціонерів 09 березня 2010 року було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на Публічне Акціонерне Товариство та зміну найменування (назви) Банку на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСОЦБАНК», а з 10 серпня 2018 року ПАТ «Укрсоцбанк» змінило своє найменування на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (скорочено - АТ «Укрсоцбанк»). 15.10.2019 року рішенням АТ «Укрсоцбанк» № 5/2019 АТ «Укрсоцбанк» було припинено шляхом приєднання до АТ «АЛЬФА-БАНК». Пунктом 1.2. цього рішення визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», виникає в АТ «Альфа-Банк» з 15.10.2019 року. 12.08.2022 року Позачерговими Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» було прийнято рішення про зміну найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк», а також про внесення змін до Статуту АТ «Альфа-Банк» шляхом затвердження його в новій редакції. 30.11.2022 року були внесені зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме - змінено найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк». \~ \~ \~ \~За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону, нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК Укрїни, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. \~ \~ \~ \~Із матеріалів справи вбачається, що відповідачі по даній справі [PERSON] та [PERSON] не виконували належним чином свої зобов`язання за кредитним договором та договором поруки, у зв`язку з чим банк звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва із позовом про стягнення кредитної заборгованості. \~ \~ \~ \~10.02.2009 р. Центральним районним судом м. Миколаєва були видані відповідні виконавчі листи про стягнення у солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь АКБ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором і договором поруки 220\~514,47 грн., та судових витрат у розмірі 865,00 грн. \~ \~ \~ \~Із матеріалів справи також вбачається, що на виконанні у Корабельному ВДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області перебувало виконавче провадження № 50023272 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Центральним районним судом м. Миколаєва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості у розмірі 221\~379,41 грн. \~ \~ \~ \~Постановою державного виконавця Корабельного ВДВС від 06.11.2019 р. виконавче провадження № 50023272 було закінчено у зв`язку з фактичним та повним виконанням боржником. \~ \~ \~ \~Щодо іншого боржника, відповідача по даній справі [PERSON] , то із постанови державного виконавця Корабельного ВДВС від 01.02.2016 р. вбачається, що у відкритті виконавчого провадження було відмовлено через пропуск строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625\~ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення боргу у 2008 році зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та тривало до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання 06.11.2019 року (дата закінчення виконавчого провадження № 50023272). Інших відомостей щодо дати повного погашення кредитної заборгованості матеріали справи не містять, тому суд пов`язує повне погашення кредитної заборгованості саме із датою закінчення виконавчого провадження 06.11.2019 р. Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, до 06.11.2019 року, тобто до повного погашення кредитної заборгованості. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, і право на позов про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), а тому 06.11.2019 року (дата остаточного погашення заборгованості, стягнутої за судовим рішенням) і є датою, коли зобов`язання відповідачів, визначене ст. 625 ЦК України, припинилося. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим. Суд не може погодитись із розрахунком, доданим позивачем до позовної заяви, оскільки він розрахований за період з 12.03.2017 р. по 01.02.2022 р. Між тим, як вже встановлено судовим розглядом, повне погашення заборгованості відбулося 06.11.2019 р., тому з цього дня зобов`язання відповідачів перед банком за кредитним договором припинилося в силу положень статті 599 ЦК України, відтак за період після 06.11.2019 року відсутні правові підстави для нарахування та стягнення з відповідачів коштів, передбачених статтею 625 цього Кодексу. Виходячи із такого, та меж позовних вимог, заявлених позивачем, за період з 12.03.2017 р. по 06.11.2019 р. розмір 3 % річних становить 17\~580,74 грн., та інфляційних втрат 60\~164,84 грн. Щодо заяви представника відповідачів про застосування позовної давності, суд вважає необхідним зазначити наступне. Главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу. Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України). Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 08.11.2019 р. у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19) погодилась із висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. \~ \~ \~ \~Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався, в останнє - Постановою від 25.04.2023 р. № 383, Кабінет Міністрів України режим надзвичайної ситуації та карантин на всій території України до 30 червня 2023 року. Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 натупного змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину". У пункті 12 розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки було продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Суд вважає, що останній день позовної давності для звернення до суду із даним позовом припадає на 06.11.2022 року, і обраховується від дня повного погашення кредитної заборгованості з 06.11.2019 року. Однак, 15.03.2022 року Верховна Рада України прийняла Закон № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким було доповнено Цивільний кодекс України (далі ЦК України) окремим пунктом щодо строків давності. Так, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України був доповнений пунктом 19, який передбачає, що на період дії воєнного і надзвичайного стану продовжуються строки, установлені, зокрема: статтями 257259 ЦК України (загальний і спеціальні строки позовної давності). За такого суд вважає позивача таким, що не пропустив позовну давність для звернення до суду із даним позовом, тому підстав для задоволення клопотання представника відповідачів про застосування позовної давності та відмову у позові з цих підстав, суд не вбачає. З урахуванням викладеного, суд задовольняє вимоги позивача частково, та стягує з відповідачів у солідарному порядку 3 % річних 17\~580,74 грн., та інфляційних втрат 60\~164,84 грн., на загальну суму 77\~745,58 грн., за період з 12.03.2017 р. по 06.11.2019 р. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача належить стягнути судові витрати пропорційно задоволених вимог, у розмірі по 659 грн. 50 коп. із кожного відповідача. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial