Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-26 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство КБ "АКОРДБАНК" звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором №СІК-190220/037-00 від 19 лютого 2020 року в розмірі 163676 грн. 67 коп., що складається з: 91432 грн. 49 коп. строкова заборгованість за сумою кредиту, 1012 грн. 67 коп.заборгованість за процентами по кредиту, 28994 грн. 67 коп. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 25901 грн. 84 коп. прострочена заборгованість по процентам, 16335 грн. 00 коп. прострочена заборгованість за комісією, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2684 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на підставі заяви - пропозиції №СІК-190220/037-00 від 19.02.2020 року відповідач [PERSON] приєднався до «Правил банківського обслуговування фізичних осіб в публічному акціонерному товаристві «Акордбанк», що розміщені в мережі Інтернет на офіційному Інтернет - сайті банку www.accordbank.com.ua, (які разом із заявою-пропозицією та Умовами споживчого кредитування складають договір про надання споживчого кредиту, укладений між [PERSON] (позичальником) та ПАТ «Акордбанк». Відповідно до п.п. 2.2, 2.3, 2.4, 2.8 умов договору банк видає позичальнику споживчий кредит в розмірі 150000 грн. на строк 60 місяців на загальні споживчі цілі, а саме на власні потреби, не пов`язані з підприємницькою діяльністю, зі сплатою відсотків за користування кредитом за процентною ставкою 18,99 % річних. На виконання умов вищезазначеного договору банк свої зобов`язання виконав, надавши відповідачу кредит відповідно до умов договору. Однак, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав та допустив виникнення заборгованості за кредитним договором, загальний розмір якої станом на 22 листопада 2022 року позивачем визначено як 163676 грн. 67 коп.. Крім того, зазначає, що [PERSON] на момент укладення кредитного договору перебував у шлюбних відносинах з відповідачкою [PERSON] , а тому є правові підстави залучити [PERSON] солідарним відповідачем, посилаючись на постанову Верховного Суду у справі №205/5882/18 від 07.10.2020 року, в якій зазначено, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність. Також в забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за вказаним кредитним договором між кредитором та [PERSON] був укладений договір поруки, за умовами якого [PERSON] зобов`язувався солідарно з [PERSON] відповідати перед ПАТ КБ "АКОРДБАНК» у разі порушення боржником своїх зобов`язань. Тому позивач просить стягнути солідарно з відповідачів вказану заборгованість та судові витрати в розмірі 2 684 грн. Ухвалою судді від 10 березня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного повадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 23 травня 2023 року залучено співвідповідача [PERSON] . Представник позивача Публічного акціонерного товариства КБ "АКОРДБАНК" в судове засідання не з`явився, подали до суду заяву, в якій просять розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та не заперечують проти заочного рішення. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а саме за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем їх проживання, про що свідчать поштові повідомлення про одержання ними судових повісток, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Причин своїх неявок відповідачі суду не повідомили, не звернулися із заявою про розгляд справи в їхній відсутності та не подали відзив на позов. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує позивач. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст.247ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд вважає, що поданий позов слід задовольнити частково з огляду на наступне. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (кредитор) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі статтею 1049 вказаного Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1054 вказаного Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 19.02.2020 року між Публічним акціонерним товариством КБ "АКОРДБАНК" та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір у виді заяви-Пропозиції №СІК-190220/037-00 , відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в сумі 150000 грн. зі сплатою відсотків 18,99 % річних та щомісячної комісії 0,99 % на загальні споживчі цілі строком на 60 місяців. Підписуючи Заяву-Пропозицію №СІК-190220/037-00 від 19.02.2020 року відповідач [PERSON] підтвердив своє розуміння і згоду на те, що погашення кредитної заборгованості він здійснюватиме щомісячно у сумі та строки у відповідності до Графіку платежів, наведеному у Додатку 1 до цієї Заяви-Пропозиції, який є невід`ємною частиною цієї Пропозиції, а також що ознайомився і погоджується з Правилами банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ КБ "АКОРДБАНК» (чинними на момент укладання кредитного договору, надаліПравила), що оприлюднені на офіційному сайті Банку, які разом із Заявою-Пропозицією та Умовами споживчого кредитування складають Договір про надання споживчого кредиту, укладений між [PERSON] та ПАТ КБ « АКОРДБАНК» . Відповідно до п. 2.2. Розділу 6 Правил погашення Заборгованості за споживчим кредитом здійснюється шляхом списання грошових коштів, що надійшли на Рахунок для погашення заборгованості у наступній послідовності:1) для оплати прострочених Процентів; 2) для оплати простроченої заборгованості за Тілом кредиту; 3) для погашення строкових Процентів; 4) для погашення строкової заборгованості за Тілом кредиту; 5) для оплати простроченої суми Щомісячної комісії; 6) для оплати строкової суми Щомісячної комісії; 7) для погашення штрафів та пені за порушення умов Договору; 8) для дострокового погашення за Тілом кредиту в розміру доступного залишку на Рахунку для погашення заборгованості. Банк залишає за собою право на свій розсуд вносити зміни до послідовності погашення. Відповідно до п. 3.2.4. Розділу 6 Правил позичальник зобов`язується повернути суму кредиту та сплатити всі передбачені Договором плати (платежі) на рахунок Банку в порядку та на умовах, передбачених Договором. Пункт 3.2.10. Розділу 6 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ КБ « АКОРДБАНК» встановлює, що клієнт зобов`язується у разі порушення строків та/або несплати необхідної до погашення суми заборгованості за Споживчим кредитом, що передбачені Графіком платежів, частково або в повному обсязі, сплатити на користь Банку штрафні санкції (штрафи та пеню) на умовах, передбачених Договором. У разі порушення Клієнтом будь-якої з умов Договору, на вимогу Банку достроково та в повному обсязі погасити заборгованість за Тілом кредиту, Проценти, Щомісячну комісію та інші платежі, що передбачені умовами Договору протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня одержання від Банку повідомлення про таку вимогу. Відповідно до пункту 3.3.5. Розділу 6 Правил, при порушенні Клієнтом термінів виконання будь-якого із своїх зобов`язань, передбачених Договором, строк виконання яких/якого вже настав, в тому числі про порушенні строків сплати платежів, передбачених Графіком платежів більш ніж 1 (один) календарний місяцьпозивач має право вимагати від Клієнта оплати боргового зобов`язання частково або в повному обсязі, в тому числі, в примусовому порядку. Згідно з пункту 3.3.5. Розділу 6 Правил, при виникненні будь-якої з наступних подій, що за погодженням Сторін вважається істотним порушенням умов Договору: порушенні Клієнтом зобов`язань, передбачених умовами Договору, в тому числі, але не обмежуючись: ненаданні інформації та документів, передбаченими пунктами 3.2.6., 3.2.7., 3.2.9., 3.2.10, 3.2.13 цих Правил або порушенні Клієнтом частково або в повному обсязі строків сплати платежу відповідно до Графіку платежів на один календарний день, банк має право: вимагати від Клієнта дострокового повернення в повному обсязі Споживчого кредиту шляхом сплати в повному обсязі наявної заборгованості за Тілом кредиту, Процентів, Щомісячної комісії, а також інших платежів відповідно до умов Договору, шляхом надіслання або особистого вручення Клієнту відповідної письмової вимоги, або стягнути з Клієнта у судовому порядку суму неповерненої суми кредиту, в тому числі суму наявної заборгованості за Споживчим кредитом, нарахованих Процентів за його користування та плат за обслуговування кредитної заборгованості, а також сум штрафних санкцій, передбачених Договором. Відповідно до п. 4.1.1. Розділу 6 Правил клієнт несе відповідальність за несвоєчасне та неналежне виконання умов Договору відповідно до чинного законодавства України та умов Договору. Згідно з п. 4.1.3. Розділу 6 Правил клієнт за першою вимогою Банку негайно відшкодовує збитки, завдані Банку внаслідок невиконання (неналежного виконання) умов Договору. В забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором № №СІК-190220/037-00 від 19.02.2020 року між Публічним акціонерним товариством КБ "АКОРДБАНК" та [PERSON] був укладений договір поруки. Відповідно до п. 1.1 вказаного договору поручитель зобов`язується відповідати перед Кредитором солідарно з позичальником за виконання забезпечених зобов`язань (в тому числі тих, що виникають у майбутньому), які випливають з умов Кредитного договору та визначені в Консолідованих умовах, що є Додатком № 2. Згідно з п. 1.2 вказаного договору поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник, в порядку та строки, визначені кредитним договором, у тому числі, при виникненні підстав для дострокового повного/часткового виконання забезпечених зобов`язань. ПАТ КБ «АКОРДБАНК» на адресу поручителя [PERSON] було направлено письмове повідомлення про невиконання позичальником [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором із зазначенням розміру боргу, що підтверджується листом від 24.03.2023 року. Відповідно дост. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно дост. 546 ЦК Українивиконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно дост. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Відповідно дост. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування`до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування »безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Позивачем вказано, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] порушили взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 22 листопада 2022 року становить 163676 грн. 67 коп., з яких: 91432 грн. 49 коп. строкова заборгованість за сумою кредиту, 1012 грн. 67 коп.заборгованість за процентами по кредиту, 28994 грн. 67 коп. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 25901 грн. 84 коп. прострочена заборгованість по процентам, 16335 грн. 00 коп. прострочена заборгованість за комісією. Позивачем було надано докази того, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] неналежним чином виконують взяті на себе зобов`язання з виплати кредиту та поручительства. Крім того, позивачем було надано детальний розрахунок заборгованості відповідача, який не спростовано будь-якими доказами, а також надано виписку по рахунку відповідача. Доказів на користь того, що відповідачами було погашено вищевказані суми заборгованості, до суду надано не було. Вищевказані договори у встановленому законом порядку відповідачами не оспорювалися та не визнавалися недійсними. Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню, оскільки відповідачі добровільно не виконують своїх кредитних зобов`язань. Стосовно стягнення суми заборгованості солідарно з відповідача [PERSON] суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ч. 1-3 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з вимогами ч.1, 2, 4 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. У пункті 25 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз`яснено, що при оспорюванні кредитного договору чи договору поруки, застави/іпотеки іншим із подружжя суди мають виходити з того, що положення статті 65 СК України щодо порядку розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, регулюють відносини, які стосуються розпорядження майном, яке є у спільній сумісній власності подружжя, і не стосуються права одного із подружжя на отримання кредиту, оскільки кредитний договір є правочином щодо отримання у власність грошових коштів. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 червня 2020 року в справі № 638/18231/15-ц (провадження № 14-712цс19) дійшла висновку, що правовий режим спільної сумісної власності подружжя, винятки з якого прямо встановлені законом, передбачає нероздільність зобов`язань подружжя, що за своїм змістом свідчить саме про солідарний характер таких зобов`язань, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність подружжя за зобов`язаннями, що виникають з правочинів. Згідно зі ст.ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з ч.1-3 ст.12, ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З умов кредитного договору від 19.02.2020 року, укладеного між банком та [PERSON] , паспорту споживчого кредиту, заяви-анкети вбачається, що відповідач отримав споживчий кредит на суму 150000 грн. на споживчі цілі, а саме на власні потреби, не пов`язані із здійсненням підприємницької діяльності. Вказаний кредитний договір, а також матеріали справи не містять нотаріально посвідченої згоди [PERSON] , яка була дружиною відповідача [PERSON] на момент укладення договору, як свідчення про те, що вона була ознайомлена з умовами договору. Посилання позивача на висновки Верховного Суду в справі № 205/5882/18 від 07.10.2020 року не заслуговують уваги, оскільки обставини в справах різні. Оцінивши в сукупності надані суду докази, із урахуванням вимог ст. 61, ч. 4 ст. 65 СК України, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено, що отримані відповідачем [PERSON] грошові кошти за вказаним кредитним договором були використані в інтересах сім`ї, а тому вказаний договір не створює будь-яких обов`язків для другого з подружжя; перебування у шлюбних відносинах на момент укладення кредитного договору не підтверджує факту використання коштів саме в інтересах сім`ї, отже у задоволенні позову в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] слід відмовити. Тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом також встановлено, що позивачем за звернення до суду з даною позовною заявою сплачено судовий збір в розмірі 2684 грн.. Дані судові витрати підлягають присудженню з відповідачів на користь позивача в зв`язку із задоволенням позовних вимог.

Outcome: partial