Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-04 00:00:00

28.03.2023 до Київського районного суду м. Харкова надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики №08/01/20-3 від 08.01.2020 з додатковою угодою №6 від 27.12.2021 у сумі 170403,89 грн., з яких: 128061,00 грн. сума основного боргу, 199,39 грн. інфляційні збитки, 22,22 3% річних, 42121,28 грн. неустойка за несвоєчасне повернення позики; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у сумі 39820,39 грн., а також відшкодування сплаченого судового збору, у сумі 1704,04 грн. В обґрунтування вимог зазначив, що 08.01.2020 між позивачем та відповідачем був укладений письмовий договір позики №08/01/20-3, предметом якого було передання у власність позичальника грошових коштів у сумі 80 287 грн. 20 коп., що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на день укладення договору було еквівалентно 3304 доларів США. Згідно п. 1 даної додаткової угоди були внесені зміни до п. 1 Договору позики, згідно якого у власність позичальника було передано грошові кошти у сумі 91568 (дев?яносто одна тисяча п?ятсот шістдесят вісім) гривень 00 копійок, що за курсом продажі доларів США в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (1 долар США = 27,35 грн.) на день укладення додаткової угоди було еквівалентно 3348 (три тисячі триста сорок вісім) доларів США 00 центів. Кінцевий строк повернення відповідачем грошових коштів, відповідно до додаткової угоди №6, становив 08.04.2022 включно. Факт отримання позики підтверджується розпискою від 27.12.2021, написаною власноруч позичальником. Відповідно до графіку повернення грошових коштів, визначеному додатковою угодою №6, позичальник мала сплатити до 08.01.2022 суму у розмірі 4431,00 грн. (еквівалент 162 доларам США); до 08.02.2022 - 4431,00 грн. (еквівалент 162 доларам США); до 08.03.2022 - 4431,00 грн. (еквівалент 162 доларам США); до 08.04.2022 - 78276,00 грн. (еквівалент 2862 доларам США). Відповідач не дотрималася умов Договору позики, заходів щодо повернення боргу у визначені строки не вжила, позику позивачу не повернула. Отже, відповідач умисно ухиляється від виконання покладених на неї договором позики зобов`язань та повернення боргу. Пунктом 10 Договору позики передбачено, що у разі прострочення виконання зобов`язання позичальником за даним договором, Позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Пунктом 10 Договору позики також визначено, що за несвоєчасне повернення позики (її чергової частини) позичальник сплачує позикодавцю неустойку у розмірі 1% від суми займу за кожний календарний день існування простроченої заборгованості. Зокрема, наразі вказаним пунктом визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Також, вказаним пунктом установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, розрахунок штрафних санкцій за неповернення позики здійснювався по 23.02.2022. Відповідно до Договору позики, враховуючи, що відповідач не здійснювала погашення заборгованості за додатковою угодою №6 до Договору позики, остання мала сплатити: до 08.01.2022 - 4431,00 грн (еквівалент 162 доларам США); до 08.02.2022 8862,00 грн (еквівалент 324 доларам США). Сума відсотків за користування грошовими коштами за вказаний період складає 22,22 грн. Пунктом 10 Договору позики також визначено, що за несвоєчасне повернення позики (її чергової частини) позичальник сплачує позикодавцю неустойку у розмірі 1% від суми займу за кожний календарний день існування простроченої заборгованості. Пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за вказані періоди складає 42121,28 грн. Відповідно до Договору позики, позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір повернутої позики або її частини відповідали доларовому еквіваленту суми позики за комерційним курсом продажу долару США, встановленому АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на день здійснення платежу за цим договором. Враховуючи, що позика не повернута до цього часу, та оскільки відповідач не виконав зобов`язання у строк, встановлений Договором позики з додатковою угодою №6, стягненню підлягає сума у гривнях, яка визначається еквівалентно за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на день подання позову. Крім того, відповідно до Договору про надання правової допомоги від 12.09.2022, укладеного між Позивачем та адвокатом та додатку до нього від 20.03.2023, орієнтовна вартість наданих послуг без участі у судових засіданнях становить 20000 грн. (консультація Клієнта з вивченням відповідних документів за позовом, юридичний аналіз законодавства та судової практики з питань, викладених у позовній заяві, підготовка та подача позовної заяви, підготовка та подача відповіді на відзив). Участь у судових засіданнях становить 3350 грн. за кожен судодень (орієнтовно 2 судових засідання 6700 грн). Згідно акту наданих послуг від 23.03.2023, станом на дату подачі позовної заяви, виконано робіт на суму 16080 грн. Крім того, у разі прийняття рішення по справі на користь позивача, він має сплатити додатковий гонорар у розмірі 10% від суми задоволених позовних. Сума позовних вимог складає 170403,89 грн. Отже, попередня (орієнтовна) сума витрат на професійну правничу допомогу становить 39820 грн. 39 коп. (а.с. 1-12). Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 29.03.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою; розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 37). В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до канцелярії суду надійшла заява представника позивача адвоката Гупал Р.М., в якій він просить провести судове засідання за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 50). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила (а.с. 39, 51), заперечень проти позову або заяви про розгляд справи без її участі не надала. Згідно з ч. 2 ст. 43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, вважає що даний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Статтями\~1,\~2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст.\~15,\~16 ЦК України,\~ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Статтею 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. У відповідності до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтями 77,\~78\~ЦПК\~України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлено, що 08.01.2020 між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики №08/01/20-3, за яким остання отримала грошові кошти в розмірі 80 287 грн. 20 коп., що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на день укладення договору було еквівалентно 3304,00 доларів США. Згідно п.2 Договору позики, сума позики отримана позичальником в повному обсязі до моменту підписання договору в повному обсязі. Кінцевий строк повернення відповідачем грошових коштів, відповідно до п. 1 Договору позики та графіку повернення позичальником грошових коштів, закріпленому у п. 5 Договору позики, становив 08.04.2020 включно. Згідно п. 8 Договору позики, позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, зазначеної в п. 1 даного договору, на банківський рахунок або готівкою. Відповідно до п. 9 Договору позики, у випадку зміни, у бік збільшення курсу гривні по відношенню до долару США, від зазначеного курсу у п. 1 цього Договору, позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір повернутої позики або її частини відповідав доларовому еквіваленту суми позики за комерційним курсом продажу долару США, встановленому в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на день здійснення кожного платежу за цим договором. Пунктом 10 Договору позики визначено, що у разі прострочення виконання зобов`язання позичальником за даним договором, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. За несвоєчасне повернення позики (її чергової частини) позичальник сплачує позикодавцю неустойку у розмірі 1% від суми займу за кожний календарний день існування простроченої заборгованості. Згідно п.п. 11, 12 Договору позики, забезпеченням виконання позичальником зобов`язань була передача в заставу рухомого майна автомобіля CHEVROLET модель LACETTI, шасі (кузов, рама) [NUMBER] , [NUMBER] , 2008 року випуску, тип - ЛЕГКОВИЙ СЕДАН - В, колір - ЧЕРВОНИЙ, державний номер [NUMBER] , та належав «Позичальнику» на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 21.04.2018 ТСЦ 6341. Відповідно до п. 13 Договору позики, факт повернення позики або її частини підтверджується заявою позикодавця, про одержання суми позики в повному обсязі або частково, яке є єдиним належним підтвердженням виконання позичальником зобов`язання за цим договором. Після повного виконання зобов`язання позичальником за даним договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику розписку. Відповідно до п. 15.2. Договору позики, позичальник зобов`язаний належним чином виконувати зобов`язання, покладені на нього положеннями договору позики (в тому числі щодо своєчасного повернення позики). Відповідно до п. 15.3 Договору позики, позичальник зобов`язаний протягом двох робочих днів письмово повідомляти позикодавця про зміну адреси, місця роботи, номерів телефонів, прізвища та імені та наявність інших обставин, що можуть вплинути на виконання зобов`язання за цим договором, з наданням відповідних документів, що підтверджують такі зміни. Згідно п. 15.4 Договору позики, у разі невиконання позичальником умов договору позики, позичальник зобов`язаний повернути всю суму позики, сплатити нараховані пеню і штрафні санкції, а також виконати усі інші зобов`язання за договором позики (а.с. 16-17). Згідно додаткової угоди №6 від 27.12.2021 до договору позики №08/01/20-3 від 08.01.2020, п. 1 даної додаткової угоди були внесені зміни до п. 1 Договору позики, згідно якого у власність позичальника було передано грошові кошти у сумі 91568 гривень 00 копійок, що за курсом продажі доларів США в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (1 долар США = 27,35 грн.) на день укладення додаткової угоди було еквівалентно 3348 (три тисячі триста сорок вісім) доларів США 00 центів. Згідно п. 3 додаткової угоди №6 сторони погодили, що будь-які грошові розрахунки, які відбувалися до моменту підписання даної угоди, не будуть враховуватися при майбутньому поверненні позики, а грошові кошти були передані позикодавцем позичальнику в день підписання даної угоди. Кінцевий строк повернення відповідачем грошових коштів, відповідно до додаткової угоди №6, становив 08.04.2022 включно (а.с. 18). Згідно оригіналу розписки [PERSON] від 27.12.2021, вона отримала позику від [PERSON] , [INFO] , в сумі 91568,00 грн., що є еквівалентом 3348,00 доларів США, за курсом продажів доларів США в АТ КБ «Приватбанк», встановленим на момент укладання даного договору (1 долар США = 27,350 грн.) згідно Договору позики №08/01/20-3 від 08.01.2020, і зобов`язується повернути цю суму [PERSON] в строк до 08.04.2022 включно (а.с. 49). Позивачем до матеріалів справи наданий та долучений оригінал розписки від 27.12.2021. Відповідно до ч. 1\~ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України,\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 02.07.2014 у справі № 6-79цс14, договір позики є укладеним з моменту передання грошей; складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Факт передання коштів повинен бути підтверджений розпискою. Статтею 202\~ЦК\~України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України,\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Суд, досліджуючи боргову розписку чи договір позики, повинен виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Наявність оригіналу розписки в кредитора свідчить про існування невиконаного зобов`язання (постанова Верховного Суду України від 25 квітня 2012 р. у справі № 6-24ц12). На підтвердження зобов`язань відповідача, позивачем до позовної заяви надана для приєднання до матеріалів справи оригінал розписки від 27.12.2021. Із дослідженого договору вбачається, що сторонами в письмовій формі зафіксовані істотні умови договору позики, а саме: предмет позики - грошові кошти, дата отримання та строк повернення коштів, строк давності. Факт знаходження оригіналу розписки у позивача підтверджує наявність невиконаного боргового зобов`язання відповідача перед позивачем. Відповідно до ст. 526 ЦК України,\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно ст.ст. 610,\~612 ЦК України\~- порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З урахуванням наведеного, та приймаючи до уваги, що матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань, суд вважає, що позовна вимога про стягнення з відповідача суми боргу є законною, обґрунтованою та підлягаючою задоволенню. Що стосується позовних вимог про стягнення штрафу, 3% річних та інфляційних збитків, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст. 625 ЦК України. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. За положеннями ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частина 2 ст. 625 ЦК України зазначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Уразі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За приписами\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Позивачем складено розрахунок заборгованості, з яким суд погоджується, відповідно до розрахунку основна заборгованість за договором позики №08/01/20-3 від 08.01.2020 з додатковою угодою №6 від 27.12.2021 становить 170403,89 грн., з яких: 128061,00 грн. сума основного боргу; 199,39 грн. інфляційні збитки;\~22,22 грн. - 3% річних; 42121,28 грн. неустойка за несвоєчасне повернення позики. Крім того, щодо вимоги адвоката Гупала Р.М. про стягнення судових витрат, суд зазначає наступне. Так, положеннями ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно із ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до Договору про надання правової допомоги від 12.09.2022, укладеного між Позивачем та адвокатом та додатку до нього від 20.03.2023, вартість наданих послуг без участі у судових засіданнях становить 20000 грн. Участь у судових засіданнях становить 3350,00 грн за кожен судодень. У разі прийняття рішення по справі на користь Позивача, він має сплатити додатковий гонорар у розмірі 10% від суми задоволених позовних. (а.с. 22-24, 25). Згідно акту наданих послуг від 23.03.2023, станом на дату подачі позовної заяви, виконано робіт на суму 16080 грн. (а.с. 29). Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18. Крім того, у постанові Верховного Суду від 20.01.2021 у справі № 750/2055/20 вказано, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд, з урахуванням наведеного вище та з урахуванням конкретних обставин справи, складності справи, принципу співмірності судових витрат, розміру наданої правничої допомоги, часом, витраченим представником позивача на виконання робіт з надання правової допомоги, обсягом наданих адвокатом послуг, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, значенням справи для сторін, результатами розгляду справи, приходить до висновку про можливість задоволення клопотання адвоката, та стягнення суми 39820,39 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved