Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до Вендичанської селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що [INFO] померла його мати [PERSON] , яка була зареєстрована та проживав в [ADDRESS] . Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на земельну ділянку, що знаходиться на території Лучинчицької сільської ради. Він є спадкоємцем за заповітом. Спадкоємцем за заповітом на інші земельні ділянки є малолітні [PERSON] , законним представником якого є [PERSON] та [PERSON] , законним представником якого є [PERSON] . У встановлений законом шестимісячний термін він не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки не знав про існування заповіту. У зв`язку з цим, нотаріусом відмовлено йому у видачі свідоцтва про право на спадщину. Оскільки іншого способу захисту своїх прав позивач не має, тому звернувся до суду з даним позовом. Просив визначити йому додатковий строк, в один місяць, для подання заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини. Ухвалою від 05.06.2023 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Її розгляд вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Вказаною ухвалою залучено для участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] , законним представником якого є [PERSON] та [PERSON] , законним представником якого є [PERSON] , а також витребувано від приватного нотаріуса Могилів-Подільського районного нотаріального округу Долі Тетяни Іванівни належним чином завірену копію спадкової справи № 74/2020, заведену щодо майна померлої [INFO] [PERSON] . Позивач в підготовче засідання не з`явився, його представник адвокат Солоненко Б.М., подав заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність та відсутність позивача [PERSON] (а.с.40). Відповідач копію ухвали від 05.06.2023 та доданих до неї матеріалів позовної заяви отримав 08.06.2023, відзиву до суду не направив. Його представник в підготовче засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав у повному обсязі (а.с.36-37). Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Законні представники третіх осіб копію ухвали від 05.06.2023 та доданих до неї матеріалів позовної заяви отримали, письмових пояснень до суду не направили, в підготовче засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, при вирішення спору поклалися на розсуд суду (а.с.41-42). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.ч. 3-4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи зазначені вище положення, а також те, що сторони скористались своїм правом, врегульованим ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному підготовчому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Вивчивши та дослідивши\~ матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] в с. Лучинчик Мурованокуриловецького району Вінницької області померла [PERSON] (а.с. 14). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається із житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ; земельної ділянки площею 3,7957 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0522884000:05:003:0335; земельної ділянки площею 0,25 га, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 0522884000:01:006:0065; земельної ділянки площею 0,2033 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 052288400:01:006:0064; земельної ділянки площею 3,9278 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0522884000:05:003:0334; земельної ділянки площею 3,5925 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0522884000:05:003:0326 (а.с.19). Із заповіту (а.с. 20), довідки Вендичанської селищної ради №68 від 18.05.2023 (а.с. 19) слідує, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] . Спадкоємцем за іншими заповітами від 06.07.2017 за реєстром №48 на належну спадкодавцеві земельну ділянку площею 3,9278 га, розташовану на території Лучинчицької сільської ради Вінницької області кадастровий номер земельної ділянки 0522884000:05:003:0334 є [PERSON] , [INFO] ; за заповітом від 10.04.2017 за реєстром №21 на земельну ділянку площею 3,5925 га, розташовану на території Лучинчицької сільської ради Вінницької області кадастровий номер земельної ділянки 0522884000:05:003:0326 є [PERSON] , [INFO] . З оглянутої в судовому засіданні спадкової справи № 74/2020, заведеної щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , вбачається, що [PERSON] та [PERSON] спадщину, яка охоплена заповітами від 06.07.2017 та 10.04.2017 прийняли, будучи малолітніми. Інші спадкоємці до нотаріуса із жодними заявами не зверталися. [PERSON] на день смерті була зареєстрована та проживала одна за адресою: [ADDRESS] (а.с.19). Приватним нотаріусом 26.04.2023 позивачу відмовлено в прийнятті його заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , в зв`язку з пропуском ним строку для її прийняття (а.с. 22). Згідно з положеннями ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як встановлено судом, у шестимісячний строк позивач [PERSON] не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки йому не було відомо про наявність заповіту складеного спадкодавцем на його ім`я. Вказана обставина свідчить про поважність пропуску позивачем строків звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Згідно із ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Суд прийшов до висновку, що [PERSON] , з поважних\~причин пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини, а тому, враховуючи свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права, а також те, що відповідач позов визнав повністю, будь-чиї права чи законні інтереси рішенням суду порушені не будуть, [PERSON] можна визначити додатковий строк для звернення в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , терміном один місяць з дня вступу рішення в законну силу. Відповідно до ч. 1 п.п. 2, 5, 6 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. Приймаючи дане рішення, суд керується також принципом «пропорційності», який тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип "пропорційності", натомість принцип "пропорційності" є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип "пропорційності" як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу "пропорційності" передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Суд, при винесенні даного рішення, враховує застосовуваний ним захід та переслідувану мету, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі 1073,60 грн (а.с. 28). Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Разом з тим, позивачем не заявлялося жодних клопотань про повернення половини сплаченого нею судового збору, у зв`язку з визнанням відповідачем позову. Доказів понесення будь-яких витрат відповідачем чи третьою особою при розгляді даної справи суду надано не було.

Outcome: approved