Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-03 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визначення часток в спільній сумісній власності та визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала про те, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] . Останнім місцем проживання спадкодавця було: [ADDRESS] . Після смерті чоловіка відкрилась спадщина на все належне йому майно, спадкоємицею якого за заповітом є його дружина позивачка. \~ \~ \~ \~Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: - квартира загальною площею 80,17 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане 01.08.1996 року Сумською дирекцією по перевозці вантажів і пасажирів, зареєстроване 01.08.1996 року в Сумському обласному об`єднаному БТІ за № 872. Квартира належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] . 25.11.2022 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Нагорної Н.В. з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, а саме: частку квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] після [PERSON] , який помер [INFO] . Приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Нагорною Н.В. була винесена постанова про відмову у вчинення нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.11.2022 року №903/02-31з причин того, що квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , належить двом померлим власникам і можливість визначити розмір частки за померлим [PERSON] відсутня. \~ \~ \~ \~Позивачка просить визначити частки в спільній сумісній власності на квартиру загальною площею 80,17 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , по 1/2 частки відповідно за кожним. Визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири загальною площею 80,17 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , після [PERSON] , який помер [INFO] . 07.04.2023 року до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми від представника відповідача за довіреністю Сухоставця Р.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить суд прийняти законне і обґрунтоване рішення, не порушуючи прав та законних інтересів Сумської міської ради та інших осіб. Розгляд справи провести без участі представника Сумської міської ради. \~ \~ \~ \~До початку судового засідання від представниці позивачки [PERSON] адвоката Мазурової К.Д. надійшла заява про розгляд справи без її участі та без участі позивачки. Позовні вимоги підтримала. \~ \~ \~ \~Дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступного висновку. [INFO] помер [PERSON] , який є чоловіком позивачки [PERSON] , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) 05.11.2021 року було складено відповідний актовий запис про смерть № 4024. Останнім місцем проживання спадкодавця було: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою, виданою Управлінням «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» СМР від 08.11.2021 року за № 14.03-08/196645. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все належне йому майно, спадкоємицею якого за заповітом є його дружина [PERSON] . \~ \~ \~ \~Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: - квартира загальною площею 80,17 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане 01.08.1996 року Сумською дирекцією по перевозці вантажів і пасажирів, зареєстроване 01.08.1996 року в Сумському обласному об`єднаному БТІ за № 872. Квартира належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] . 25.11.2022 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Нагорної Н.В. з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, а саме: частку квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] після [PERSON] , який помер [INFO] . Приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Нагорною Н.В. була винесена постанова про відмову у вчинення нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.11.2022 року №903/02-31з причин того, що квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , належить двом померлим власникам і можливість визначити розмір частки за померлим [PERSON] відсутня. \~ \~ \~ \~Згідно ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ч.ч.1, 3, 4 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з власників квартири належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Згідно ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Частинами 1, 2 ст. 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Частинами 1, 2 ст. 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Отже, частки [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] 1/2 від квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить померлим на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане 01.08.1996 року Сумською дирекцією по перевозці вантажів і пасажирів, зареєстроване 01.08.1996 року в Сумському обласному об`єднаному БТІ за № 872. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із частиною 1 статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (частина 4 статті 41 Конституції України). Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (частина 1 статті 319 ЦК України). Згідно з ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до абз. 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до Листа №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, виданого Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовні провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 р. №24-753/0/4/-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено,\~що незалежно\~від часу\~прийняття спадщини\~вона належить\~спадкоємцеві з\~часу відкриття\~спадщини та\~згідно із\~ \~ч.\~3\~ст.\~1296\~ЦК відсутність\~свідоцтва про\~право на\~спадщину не\~позбавляє спадкоємця\~права на\~спадщину. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 р. №24-753/0/4/-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» відповідачами у справах про визнання права власності в порядку спадкування на будинки та садиби, щодо яких відсутні правовстановлюючі документи у зв`язку з їх втратою, є спадкоємці, які прийняли спадщину, а також органи, які уповноважені видавати правовстановлюючі документи на нерухоме майно, або ж органи, до яких перейшли такі повноваження, та органи, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно. Таким чином, на основі з`ясованих обставин, суд дійшов висновку про те, що позов [PERSON] до\~Сумської міської\~ради,\~третя особа\~-\~приватний нотаріус\~Сумського міського\~нотаріального округу\~Нагорна Наталія\~Василівна про\~визначення часток\~в спільній\~сумісній власності\~та визнання\~права власності\~на частину\~квартири в\~порядку спадкування\~за заповітомє таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі На підставі викладеного,

Outcome: approved