Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-10 00:00:00

У квітні 2023 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив звільнити його від сплати аліментів, які стягуються на користь відповідача на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] на підставі судового наказу від 23 березня 2023 року, а також відкликати виконавчий лист по справі та стягнути з відповідача на свою користь витрати зі сплати судового збору. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з грудня 1993 року, від якого мають п`ятьох дітей, двоє з яких є неповнолітніми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 04 квітня 2023 року він отримав судовий наказ Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 березня 2023 року за яким з нього щомісячно стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) на користь відповідача на утриманні їх неповнолітніх дітей та з яким він не погоджується. Наприкінці весни 2021 року вони припинили сімейні стосунки, відповідач переїхала мешкати у сусідню квартиру і в подальшому примусово забрала до себе молодшого сина [PERSON] , при цьому інший син [PERSON] залишився мешкати з позивачем. Відповідач працює неофіційно прибиральницею фактично матеріально забезпечує мешкаючого разом із нею сина [PERSON] , а позивач утримує сина [PERSON] , який мешкає із ним. У заяві про видачу судового наказу відповідач ввела суд в оману, вказала неправдиву інформацію про дійсне місце проживання дітей, а також не зазначила, що сторони несуть рівні витрати на утримання спільних дітей. Позивач є інвалідом ІІІ групи безстроково, страждає на цукровий діабет, отримує пенсію у розмірі 2900 грн., а тому не має змоги сплачувати аліменти на користь відповідача, при тому, що один неповнолітній син мешкає з ним. Ухвалою суду від 24 квітня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Від відповідача надійшли письмові пояснення, в яких вона просила відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування вказано, що між сторонами припинені шлюбні відносини у 2021 року, всі обов`язки щодо утримання двох неповнолітніх дітей несла відповідач, а позивач відмовлявся їй допомагати, тому вона звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей. Спільний син [PERSON] перебуває на її повному матеріальному забезпеченні, вона забезпечує його одягом, харчуванням, син використовує квартиру позивача виключно для ночівлі. Інший неповнолітній син [PERSON] також перебуває на повному матеріальному забезпечення відповідача. Крім того, посилання відповідача на інвалідність ІІІ групи не може бути підставою для звільнення його від сплати аліментів на утримання дітей та вважає, що позивач намагається уникнути свого батьківського обов`язку щодо утримання обох дітей. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, не заперечувала щодо припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , який мешкає з позивачем, в іншій частині позовних вимог просила відмовити. Вислухавши у судовому засіданні сторін, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 25 грудня 1993 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, що видане 25 грудня 1993 року Жовтневим відділом РАЦСу міста Кривого Рогу, актовий запис № 1353 (а.с.11). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, що видане 30 липня 2008 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 910 (а.с.10) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, що видане 25 вересня 2012 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1251 (а.с.9). Судовим наказом Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 березня 2023 року, з [PERSON] стягнуто щомісячно на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання заяви - 15 березня 2023 року і до досягнення дітьми повноліття. Судовий наказ набрав законної сили 23 березня 2023 року (а.с.6). З довідки до акта огляду МСЕК від 03 листопада 2020 року, [PERSON] , [INFO] , має ІІІ групу інвалідності з 01 листопада 2020 року безстроково (а.с.14). З Акту, що складений мешканцями будинку [ADDRESS] , який посвідчений головою ОСББ Заріччя 45 від 08 квітня 2023 року вбачається, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] на даний час фактично проживає з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а неповнолітній [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Згідно із частиною 7\~статті 7 СК України\~дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. На підставі\~ст.8 Закону України Про охорону дитинства\~кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1-3\~статті 181\~СК України\~передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 179\~СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. У частині першій статті 10 СК України зазначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Відповідно до частини четвертої статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь-які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів. Відповідно до положень статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Згідно правового висновку Верховного Суду у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16) за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Сімейне законодавство України не містить підстав для припинення стягнення аліментів, за рішенням суду, яке набрало законної сили, однак за аналогією права для врегулювання такого роду правовідносин можуть бути застосовані норми частини четвертої статті 273 ЦПК України. Припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає одержані ним аліменти на дитину, дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю і утримує. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача. Такі висновки відповідають висновкам висловленим Верховним Судом у постанові від 28 вересня 2022 року у справі № 686/18140/21. Таким чином, зважаючи, що неповнолітня дитина [PERSON] проживає разом із батьком, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, та не заперечується сторонами, в той же час позивач, з огляду на принцип обов`язковості судових рішень, також зобов`язаний виконувати судовий наказ, виданий 23 березня 2023 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та сплачувати в примусовому порядку аліменти на користь відповідача, що свідчить про порушення його майнових прав та інтересів, оскільки саме він має право розпоряджатися аліментами, які стягуються на утримання дитини, таким чином суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині припинення стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] , оскільки обраний позивачем спосіб захисту своїх прав є ефективним. Оцінюючи заявлені позовні вимоги в частині припинення стягнення аліментів на утримання другої дитини - сина [PERSON] , суд не знаходить законних підстав для їх задоволення, оскільки дослідженими у справі доказами встановлено, що дитина проживає разом із відповідачем та перебуває на її утриманні, а отже батько не звільняється від обов`язку нести витрати на утримання другого сина. Однак, посилання позивача на його скрутне матеріальне становище та встановлення інвалідності не є достатньою та самостійною підставою для звільнення батька від обов`язку сплачувати аліменти за рішенням суду, при цьому позивач як особа з якою проживає неповнолітня дитина також не позбавлений права на стягнення аліментів з її матері. Враховуючи, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, вимоги в частині відкликання виконавчого документа задоволенню не підлягають. Відповідно до\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, на підставі вищевикладеного та відповідно до документів, які міститься в матеріалах справи, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1074 грн.

Outcome: partial