Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-05 00:00:00

17.04.2023 представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на користь АТ «Універсал Банк» заборгованості за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 13.01.2022 у розмірі 18 857,12 гривень, в тому числі: - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту) - 18857, 12 грн, а також судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13.01.2022 відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг у зв`язку із чим підписав анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 13.01.2023, яка разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву, відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 15 000, 00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . ПАТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. У свою чергу відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору (не сплатив щомісячні мінімальні платежі), що має відображення у розрахунку заборгованості за цим договором. Станом на 28.12.2022 у відповідача прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення 5.17 п.5 Розділу 2 Умов, відбулося істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за договором стала простроченою. Банк 28.12.2022 направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та про необхідність сплатити заборгованість. Проте, відповідач на зв`язок не виходив та не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості, у зв`язку з чим кредит 26.01.2023 став у формі «на вимогу». Відтак, позивач просить позов задовольнити. Ухвалою від 18.04.2023 у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судовий розгляд даної справи. 03.07.2023 сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивача просив розглядати дану справу у відсутності представника Банку, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судові засідання не з`являвся, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (судової повістки), які повернулися до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності відповідач не подавав, про причини неявки не повідомляв. Також відповідачем не було подано відзиву на позов. Згідно із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 25.04.2018 року у справі №800/547/17 направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Таким чином, суд вважає, що відповідач повідомлений про розгляд справи належним чином. Як передбачено ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки повне рішення виготовлено 06 липня 2023 року, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 03 липня 2023 року, датою ухвалення даного рішення є саме 06 липня 2023 року в силу ч. 5 ст. 268 ЦПК України. Суд, ураховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінивши докази, вважає, що позов необхідно задовольнити частково з огляду на наступне. Судом встановлені такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] 13.01.2022 підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 13.01.2023 (а. с. 10). Відповідно до вищевказаної анкети-заяви [PERSON] , підписуючи цю анкету - заяву власноручним підписом або цифровим власноручним підписом на екрані власного смартфону у мобільному додатку Monobank, просив ПАТ «Універсал Банк» (Монобанк) відкрити поточний рахунок у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, зазначену у мобільному додатку. Підтвердив, що ця анкета-заява разом із умовами і правилами обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів Monobank | Universal Bank, таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом спожитого кредиту, тарифами, що розміщені за посиланням складають Договір про надання банківських послуг. Підтвердив, що надані ним документи є чинними (дійсними) та наведені вище їх копії відповідають оригіналу, а надана ним інформація є правдивою. Засвідчує генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Визнає, що УЕп є аналогом власноручного підпису, ризики відшкодування збитків, що можуть бути заподіяні Банку та/або клієнту, а також третім особам у разі використання УЕП покладаються на клієнта. Погодився з тим, що невід`ємною частиною анкети заяви є запевнення клієнта до Договору про надання банківських послуг Monobank з підписанням якого в мобільному додатку договір набуває чинність (а. с.9). Позивач зазначає, що відповідач отримав кредит у розмірі 15 000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором №б/н від 13.01.2022, складеного станом на 13.12.2022 у відповідача наявна заборгованість у розмірі 18 857,12 грн., в тому числі: - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту) - 18 857,12 грн.; заборгованість за пенею - 0,00 грн, загальний залишок заборгованості за відсотками 0,00 грн, заборгованість за порушення грошового зобов`язання 0,00грн. (а. с. 8). Із вказаного розрахунку заборгованості судом установлено, що відповідач активно користувався кредитними коштами, а також періодично вносив кошти на погашення кредиту. Разом з цим, доказів повернення кредитних коштів в повному обсязі матеріали справи не містять, відповідачем протилежного не доведено. При ухваленні рішення суд керується наступними правовими нормами. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець, у даному випадку АТ «Універсал Банк». Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома. Як установлено судом та вже зазначалося вище, підписавши анкету-заяву від 13.01.2022 [PERSON] підтвердив, що він ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства) та отримав їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Також відповідач погодився з тим, що ця анкета - заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають Договір про надання банківських послуг, укладення якого він підтверджує і зобов`язується виконувати його умови. Таким чином, між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, на виконання якого останньому банком було надано кредитну картку, відкрито кредитний рахунок та встановлено кредитний ліміт на суму 15 000 гривень (а. с. 9). У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. ВС у постанові від 08 липня 2020 року у справі № 754/17518/15-ц зазначив, що у ст. 629 ЦК України закріплено один із фундаментів, на якому «базується цивільне право - обов`язковість договору". Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні орава), які вони мають виконувати. Аналогічний висновок зроблений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17. Оскільки відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] станом на 13.12.2023 становить 18 857, 12 грн. Позивач зазначає що ця сума є загальним залишком заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). Як встановлено судом, позичальнику видано кредит на суму 15 000,00 грн. у вигляді встановлення кредитного ліміту на поточний рахунок № [NUMBER] . Разом з цим, позивач просить стягнути загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 18 857, 12 грн, проте обґрунтування такої суми та відповідних доказів не наводить, штрафних санкцій не нараховує, доказів укладення додаткових договорів матеріали справи не містять. Аналізуючи зміст наданого позивачем розрахунку суд не погоджується з розміром вказаної у ньому заборгованості за тілом кредиту у розмірі 18 857, 12 грн, оскільки доказів збільшення встановленого ліміту матеріали справи не містять, обґрунтувань такої суми позивачем не наведено, а тому суд прийшов до висновку, що до стягнення підлягає заборгованість в сумі 15 000,00 грн. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Універсал Банк» не повернуті, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково у сумі 15 000 грн. Вирішуючи питання що стягнення судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 2 135,00 грн (2684,00 грн. х 15 000,00 грн. /18 857, 12 грн.). На підставі вищевикладеного і

Outcome: partial