Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-27 00:00:00

У лютому 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просив: - зменшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] [INFO] , з 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1/6 частку з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття; - зменшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] [INFO] , з 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1/6 частку з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 10.11.2007 року між ним та [PERSON] був укладений шлюб від якого [INFO] у подружжя народився син [PERSON] . 14.10.2010 року відповідний шлюб було розірвано. Відповідно до виконавчого листа № 2-2044, виданого 18.03.2011 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області з нього на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 26.06.2014 року між позивачем та [PERSON] був укладений шлюб, від якого [INFO] у подружжя народився син [PERSON] . Відповідно до судового наказу від 09.01.2023 року, виданого Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області, з позивача на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. [PERSON] на даний час проходить військову службу у лавах Збройних Сил України у в/ч [NUMBER] , та отримує заробітну плату з додатковою винагородою (в середньому) 47 000,00 гривень. Після прийняття рішення судом про стягнення з нього аліментів на утримання [PERSON] матеріальний та сімейний стан позивача значно змінився. На сьогоднішній день на утриманні [PERSON] перебуває дружина, яка не працює та син [PERSON] , на утримання якого позивач теж сплачує аліменти. Третя частина заробітку (доходу) позивача йде на сплату аліментів для дитини від першого шлюбу, четверта частина заробітку (доходу) позивача йде на сплату аліментів для дитини від другого шлюбу, що ставить його в скрутне матеріальне становище. Тобто, майже 60% заробітку доходу йде на сплату аліментів. Коштів, які залишаються після сплати аліментів, не достатньо для проживання та забезпечення належного утримання позивача та його дружини, так як на сьогоднішній день вона не працює, зареєстрована як безробітна в Новомосковській філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості з 01 серпня 2022 року. А тому у зв`язку з вищевикладеним [PERSON] звернувся до суду з відповідним позовом. Відповідачка-1 [PERSON] , ознайомившись з матеріалами справи звернулась до суду з письмовими поясненнями на позовну заяву, де категорично заперечила щодо доводів та вимог позовної заяви з огляду на наступне. Відповідачка вважає, що позивач навмисно вчиняє дії на шкоду інтересам дитини [PERSON] , [INFO] , задля того, аби не сплачувати достатній розмір аліментів, як того вимагає закон та судове рішення. З матеріалів справи вбачається, що шлюбні відносини між позивачем та його дружиною, відповідачкою-2, припинені не були, подружжя зареєстровано та проживає разом за однією адресою. Крім того, позивачем не надано жодних належних доказів на підтвердження того, що останній дійсно щомісячно сплачує аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] . А наявність судового наказу про стягнення аліментів на утримання другого сина, на думку відповідачки, є нічим іншим, як маніпулюванням права на захист своїх інтересів, при цьому в такому випадку позивачем здійснюються навмисні дії на шкоду власній дитині [PERSON] , [INFO] , шляхом зменшення розміру аліментів, тобто матеріального рівня забезпечення дитини, про, що також свідчить те, що відповідний судовий наказ не був пред`явлений до органів державної виконавчої служби. Таким чином, відповідачка вважає, що задоволення позовних вимог призведе до отримання дітьми аліментів в різних розмірах, оскільки одна дитина, [PERSON] буде отримувати 1/6 частину від заробітку (доходу) позивача, а відносно іншої дитини, [PERSON] фактичного стягнення не проводиться, а тому таке судове рішення буде грубо порушувати права дитини [PERSON] щодо його повноцінного утримання по відношенню до іншої дитини. Ухвалою суду від 15 березня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження по справі (а.с. 28). В судове засідання позивач не з`явився, звернувся з заявою про розгляд справи за його відсутність, позовні вимоги підтримав. Представник відповідачки-1, [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову, ще раз наголосив на доводах, зазначених відповідачкою у письмових поясненнях. Відповідачка-2, [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є сторони по справі [PERSON] та [PERSON] , про що Виконкомом Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с. 7). 26 червня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Після реєстрації якого дружині присвоєно прізвище [PERSON] , на підтвердження чого суду надано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 9). Від даного шлюбу подружжя має сина [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 8). Постановою державного виконавця Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Довгополої Інни Юріївни про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 05.09.2022 року у виконавчому провадженні № 25987351, здійснюється відрахування із доходів [PERSON] у відповідності до чинного законодавства на користь [PERSON] , починаючи з 08.09.2022 року у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 14-15). Наведене також підтверджено звітом про здійснені відрахування та виплати № 137 від 17.01.2023 року (а.с. 11). Судовим наказом Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 січня 2023 року, стягнуто з [PERSON] н користь [PERSON] , аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23 грудня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 12). 13.06.2023 року державним виконавцем Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Довгополою Інною Юріївною відкрито виконавче провадження № 72009717 за відповідним судовим наказом (а.с. 65). Позивач зареєстрований та проживає разом із своєю другою дружиною [PERSON] та їх малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про місце проживання та відомостями з паспортів громадян України позивача та відповідачки-2 (а.с. 4,6,10). Як вбачається із довідки № 0001 від 17.02.2023 року [PERSON] зареєстрована як безробітна в Новомосковській філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості з 01 серпня 2022 року, та отримує матеріальну допомогу по безробіттю в середньому розмірі 1\~751,060 гривень на місяць, аліменти на утримання сина відповідачка не отримує (а.с. 19). Із наведеного вбачається, що [PERSON] та її син [PERSON] , [INFO] , перебувають на фактичному забезпеченні позивача. Крім цього позивач також сплачує аліменти на утримання сина від першого шлюбу [PERSON] [INFO] . У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180\~СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181\~СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181\~СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192\~СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справи щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки на його утриманні перебуває безробітна дружина та син від другого шлюбу. Статтею 192\~СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права свідчить про те, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78\~ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89\~ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд зазначає, що зміна сімейного стану позивача, а саме перебування на утриманні позивача дружини та ще однієї дитини - [PERSON] [INFO] , не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, оскільки, як зазначав суд вище, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини, порівняно з іншою. Однак, суд звертає увагу на те, що відповідно до виконавчого листа Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області № 2-2044 виданого 18.03.2011 року розмір аліментів, який стягується з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] становить 1/3 частку з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, що перевищує розмір аліментів на утримання однієї дитини встановлений законом, а саме ч. 5 ст. 183 СК України, той із\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина,\~має право\~звернутися до\~суду із\~заявою про\~видачу судового\~наказу про\~стягнення аліментів\~у розмірі\~на одну\~дитину -\~однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналізуючи викладене, оцінюючи докази з точки зору достатності, у відповідності до ч. 2 ст. 80 ЦПК України, суд приходить до переконання, про часткове задоволення позовних вимог, а саме суд приходить до переконання, про необхідність зміни розміру аліментів, що стягуються з позивача на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , до 1/4 частини його заробітку (доходів) на дитину, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімумі дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання цього рішення законної сили до досягнення дитиною повноліття. При цьому, суд, у відповідності до вимог ст. 182 СК України, врахувати майновий стан одного з отримувачів аліментів відповідача по справі [PERSON] , однак зміни, що відбулися у майновому та сімейному стані платника аліментів дають суду всі підстави для зменшення розміру аліментів до визначеного рівня, таке зменшення буде достатнім у даній спірній ситуації, забезпечить рівноцінний розвиток усіх дітей, батьком яких являється позивач. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Outcome: partial