Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання батьківства, в якому просить визнати відповідача батьком [PERSON] , [INFO] , яка народилася у місті Києві та зобов`язати третю особу внести відповідні зміни до актового запису про народження [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона з 2015 року фактично проживала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем. [INFO] у сторін народилася дитина - [PERSON] , під час реєстрації народження якої, запис про народження батька зроблений зі слів матері в поряду ч.1 ст.135 СК України. 15.07.2022 сторони зареєстрували шлюб. Відповідач вважає [PERSON] своєю дочкою та надає допомогу на її утримання. З грудня 2022 року сторони разом не проживають, оскільки відповідач проходить військову службу, що перешкоджає йому подати заяву про реєстрацію його батьком дитини до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану, у зв`язку з чим позивач звернулась до суду із даним позовом. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій позов підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, від його представника - [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи без участі, яку підписано, як представником, так і відповідачем [PERSON] , в якій вони просять розглянути справу без участі відповідача та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник третьої особи - Дніпровського районного у місті Києві відділу ДРАЦС ГТУЮ у м.Києві, який перейменовано у Дніпровський відділ ДРАЦС у місті Києві ЦМУ МЮ (м.Київ), в судове засідання не з`явився, від нього до суду надійшла заява, в якій начальник зазначеного відділу ДРАЦС просить розглядати справу без участі представника. Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26.05.2016 Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, [INFO] народилася [PERSON] , матір`ю якої записана [PERSON] , а батьком [PERSON] . Актовий запис № 1684 від 26.05.2016 (а.с.11). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15.07.2022 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб (а.с.12). Зі звіту про встановлення батьківства ДНК, наданого ENDEAVOR DNA LABORATORIES, № 363308 MGT9561UA, імовірність того, що [PERSON] є біологічним батьком [PERSON] , в рамках проведеного дослідження складає 99,999994 % (а.с.13). Згідно копії паспорта серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , є громадянином України (а.с.9). Згідно довідки командира в/ч [NUMBER] [PERSON] з 11.03.2022 по день її надання перебуває на військовій службі (а.с.10). Відповідно до ч. 2 ст.125 СК України, якщо мати та батько не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за рішенням суду. Згідно вимог ч. 4 СК України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. У відповідності до ч.2, ч.3, ч.4 ст.128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства, аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою, котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи. Вказана правова позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 16.05.2018 року по справі № 591/6441/14-ц. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, від 07.05.2009). Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно п.24 постанови Пленуму Верхового Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею ст.134 СК України передбачено внесення змін до актового запису про народження на підставі рішення суду у разі визнання батьківства. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги про визнання батьківства є обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 125, 128, 134 СК України,

Outcome: approved