Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-13 00:00:00

У травні 2023 року [PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON] ) звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом та просила суд позбавити [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON] ) батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вимоги позову обґрунтовані тим, що [PERSON] та [PERSON] зустрічалися з 10 лютого 2017, в шлюбі не перебували, разом не проживали. [INFO] народився син [PERSON] . Відповідач з моменту народження сина не цікавиться ним зовсім, не цікавиться його здоров`ям, не займається його вихованням та утриманням, не сприймав його як свого сина. У сина відсутній будь-який емоційний зв`язок з батьком. Позивач самостійно здійснює утримання та виховання сина. За таких обставин у позивача виникло право звернутись до суду позовом про позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини. Ухвалою суду від 07.06.2023 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 05.07.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання позивач не з`явилася, однак представник позивача до суду подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та без участі позивача, позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач належним чином повідомлявся про місце, дату і час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без її участі та без участі відповідача, позов визнає та просить задовольнити, крім того в матеріалах справи міститься нотаріально посвідчена заява в якій відповідач проти позбавлення батьківських прав відносно малолітнього сина не заперечував. У судове засідання представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністраціїне з`явився, повідомлений у встановленому законом порядку, однак надійшла заява, в якій просили розглянути справу без їх участі. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач є матір`ю [PERSON] , [INFO] , відповідач є батьком, що вбачається зі свідоцтва про народження, виданого Васильківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 124. [PERSON] та [PERSON] зустрічалися з 10 лютого 2017, в шлюбі не перебували, разом не проживали. [INFO] народився син [PERSON] . Відповідач з моменту народження сина не цікавиться ним зовсім, не цікавиться його здоров`ям, не займається його вихованням та утриманням, не сприймав його як свого сина. Позивач самостійно здійснює утримання та виховання сина. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 164 ЦК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, серед іншого, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року роз`яснено судам, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] , будучи батьком, свідомо ухиляється від виковання своїх батьківських обов`язків щодо свого сина. Ухилення його від виконання батьківських обов`язків полягає у свідомому самоусуненні відповідача від виховання дитини, піклування про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створення належних умови для розвитку її природних здібностей та готування її до самостійного життя та праці, що в свою чергу вказує на наявність законних підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Слід зазначити, що ст. 166 СК України передбачає правові наслідки позбавлення батьківських прав, зокрема, особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Це означає, що батьки, позбавленні батьківських прав, втрачають усі права, основані на факті спорідненості з дитиною. Маються на увазі ті права, що належать батькам і здійснюються ними до досягнення дитиною повноліття. Тобто, батьки втрачають перш за все право на виховання дітей з усіма пов`язаними з цим правомочностями, вони не можуть вирішувати питання виховання дитини вдома, а також передати її на виховання іншим особам, дитячим закладам, визначати місце проживання дитини, відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, давати згоду на всиновлення, бути опікуном, піклувальником, не можуть бути усиновителями. Той з батьків, якого позбавлено батьківських прав, втрачає право обирати місце проживання дитини, дозволяти або забороняти виїжджати до іншої країни. Враховуючи зазначене, суд, оцінюючи наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази, в їх сукупності та взаємозв`язку, вважає за можливе позбавити відповідача батьківських прав стосовно його малолітнього сина. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 1 073,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved