Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просила зняти арешт з нерухомого майна - 1/3 частини квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , який накладено в межах виконавчого провадження на підставі постанови державного виконавця про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серія АА 725966, від 20.11.2009 року ВДВС Чугуївського МРУЮ (реєстраційний номер обтяження: 9271355 від 23.11.2009). В обґрунтування позовних вимог зазначила, що власниками квартири [ADDRESS] є вона, її чоловік - [PERSON] та її син - [PERSON] (у кожного по 1/3 частини). [INFO] [PERSON] помер, і після його смерті залишилося спадкове майно, а саме 1/3 частина вищевказаної квартири. Вона звернулася до Чугуївської державної нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті сина, заведено спадкову справу, однак у видачі свідоцтва відмовлено у зв`язку з наявністю заборони відчуження на вказану частину квартири. Позивач звернулася до виконавчої служби за місцем мешкання померлого та отримала відповідь, що в провадженні дійсно перебувало виконавче провадження про стягнення з її сина аліментів, однак вказане провадження закрито 22.11.2012, матеріали знищені. Таким чином позивач не має змоги оформити право власності в порядку спадкування за законом, у зв`язку з чим просить скасувати накладений арешт. Представник позивача подав заяву, в якій просив розглядати справу без участі позивача та її представника, позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] надала заяву, в якій просила відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки наявний борг по сплаті [PERSON] аліментів, та на даний час його не погашено. Третя особа [PERSON] надав заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, не заперечував проти задоволення позову. Представник Чугуївського ВДВС в Чугуївському районі Харківської області Східного МРУ Мін`Юст до суду не з`явився, про місце та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, відзив на позов не подавав, заяв про розгляд справи без їх участі не надходило. Суд, розглянувши позов, повно та всебічно дослідивши надані докази, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 25.09.2007 згідно з розпорядженням (наказом) від 07.09.2007 №2/32 органом приватизації житла ДП «Житловик» Кочетокського ДВУЖКГ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] видано свідоцтво про право власності на 1/3 частину кожному на квартиру [ADDRESS] (копія свідоцтва а.с.10). Згідно копії свідоцтва про смерть від 03.06.2020 (а.с.11) [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . [PERSON] та [PERSON] - батьки [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 18.02.1972 (а.с.12), перебувають у шлюбі з 11.06.1071, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 11.06.1971 (а.с.20). [PERSON] , [INFO] , на момент смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , разом з матір`ю [PERSON] та батьком [PERSON] , що підтверджується копією довідки від 09.09.2021 (а.с.13). 08.06.2021 державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (копія а.с.14), згідно якої позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , що складається з 1/3 частки квартири [ADDRESS] , на яке зареєстровано обтяження, арешт нерухомого майна, - реєстраційний номер обтяження 9271355 від 23.11.2009 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відділом державної виконавчої служби Чугуївського МРУЮ. Наявність заборони підтверджується копією інформації від 04.06.2021 (а.с.15) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкті нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Згідно копії листа МР ВДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву від 13.04.2021 (а.с.17) згідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень на виконанні у ліквідованому відділі перебувало виконавче провадження №6163309 з примусового виконання виконавчого листа №2-1528 від 28.09.2001, виданого Дергачівським судом Харківської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини в розмірі всіх видів доходів. 22.11.2012 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до п.6 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції, яка діяла на той час. При цьому не виявляється можливим встановити, в рамках якого виконавчого провадження накладено заборону на відчуження майна АА725966. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Таким чином, державним виконавцем, 22.11.2012 виконавче провадження було завершене на підставі п.6 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» - закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення (Закон № 606-XIV від 21.04.1999 Про виконавче провадження в редакції 19.11.2012), але накладений 23.11.2009 арешт знятий не був, тобто державним виконавцем не було виконано норми чинного законодавства. Згідно із ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно із ч. 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно, порушується право приватної власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідач проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на наявність заборгованості померлого по сплаті аліментів. З цього приводу, суд вважає за необхідне зазначити таке: згідно ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені). Однак відповідачем не надано доказів щодо існування заборгованості по аліментам та не надано доказів щодо заявлення нею вимог про стягнення такої заборгованості. Згідно ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до позиції, викладеної в постанові Верховного суду від 21.03.2018 у справі №161/11682/15-ц за змістом ст.194 Сімейного кодексу України від погашення заборгованості по аліментам боржника не може звільнити жодна обставина. У випадку смерті платника аліментів його спадкоємці за рахунок наявних активів спадкової маси зобов`язані погасити заборгованість за аліментами на дитину. З урахуванням того, що відповідач не надала до суду ані доказів існування у померлого [PERSON] заборгованості зі сплати аліментів перед нею, ані доказів існування відкритого виконавчого провадження зі стягнення такої заборгованості, ані доказів пред`явлення нею вимоги по сплаті заборгованості по аліментам до спадкоємців боржника, суд відхиляє заперечення відповідача як такі, що не спростовують доводів, викладених позивачем в обгрунтування свого позову. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позов є законним і обґрунтованим, в зв`язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved