Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-27 00:00:00

Позивач 23.11.2022 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що перебуває у шлюбі із [PERSON] , зареєстрованому 27 червня 2018 року Приморським районним у місті Одесі відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що 27 червня 2018 року зроблено відповідний актовий запис за № 1444. На даний час у Приморському районному суді м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до нього про розірвання шлюбу. За час перебування у шлюбі подружжям було придбане у спільну сумісну власність наступне майно: квартира [ADDRESS] (сім), що складається з однієї житлової кімнати згідно технічного паспорта від 21 березня 2013 року № 056067, загальною площею 22,5 кв.м. та житловою площею 10,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 38105151101; легковий автомобіль марки SMART, модель MICRO, тип транспортного засобу купе-В; 2000 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] ; реєстраційний номер [NUMBER] . За час перебування у шлюбі подружжям не укладався шлюбний договір та договір про правовий режим майна, придбаного під час перебування у шлюбі. Ухвалою суду від 28.11.2022 року вказану позовну заяву залишено без руху. 13.12.2022 року на виконання ухвали суду від 28.11.2022 року позивач надав суду заяву про виправлення недоліків позовної заяви. Ухвалою суду від 16.01.2023 року відкрито провадження у справі в загальному позовному порядку. 08.02.2023 року на адресу суду від представника позивача адв. [PERSON] надійшла заява про долучення доказів, а саме копії Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.02.2023 року №322087790 (а.с.50-56). 14.02.2023 року на адресу суду від представника позивача адв. [PERSON] надійшла заява про долучення доказів, а саме копіі листа РСЦ ГСЦ МВС в Одеській області від 08.02.2023 року №31/15-34-А3 (а.с.59-63). Ухвалою суду від 14.06.2023 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду на 28.06.2023 року. У судове засідання 28.06.2023 року представник позивача адв. Щукін О.С. надав заяву про проведення судове засідання без фіксування судового процесу, просив долучити копію витягу з Державного реєстру від 28.06.2023 року № інформаційної довідки 337207032. Представник відповідачки [PERSON] адв. [PERSON] просив провести судове засідання без фіксування судового процесу, про що надав заяву. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Враховуючи викладене, згідно з ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються\~главою 8 Сімейного кодексу України\~та главою 26\~книги третьої Цивільного кодексу України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Згідно\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судом встановлено, що\~\~ [PERSON] з [PERSON] перебувають в шлюбі, зареєстрованому 27 червня 2018 року Приморським районний у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №1444 серія [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 20). Встановлено, що в період шлюбу\~\~ [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] (сім), що складається з однієї житлової кімнати згідно технічного паспорта від 21 березня 2013 року № 056067; загальною площею 22,50 кв.м. та житловою площею 10,40 кв.м.; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 38105151101, що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим 11 січня 2021 року приватним нотаріусом ОМНО Брандіс А.Б. та зареєстрованим в реєстрі під № 3; Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11 січня 2021року № 239982354 (а.с.14-19), інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за № 337207032 від 28.06.2023 року та за № 322087790 від 07.02.2023 р . (а.с.54, 96). Також [PERSON] є власником легкового автомобілю марки SMART, модель MICRO, тип транспортного засобу купе-В; 2000 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] ; реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданим ТСЦ 5152 23 травня 2020 року (а.с.21-22), та листом Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області за № 31/15-34-А3 від 08.02.2023 р. (а.с.61-63) про те , що на підставі договору купівлі продажу 23.05.2020 року автомобіль був зареєстрований за відповідачкою і станом на дату відповіді реєстрація є чинною. З копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.06.2023 року № інформаційної довідки 337207032, вбачається, що власником квартири загальною площею 22,50 кв.м. та житловою площею 10,40 кв.м.; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 38105151101 за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] (а.с. 96-97). Відповідно до ч. 3\~ст. 368 ЦК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 60 СК України\~встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно\~ст. 63 СК України\~визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною першою\~статті 69 СК України\~встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При тому, що не має значення за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на нього майно зареєстровано лише за одним з подружжя. Крім того, за загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі\~статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують. Зазначена правова позиція також висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17. Згідно ч.1\~ст. 70 СК України\~та ч. 2\~ст. 370 ЦК України, частки майна дружини та чоловіка у спільній сумісній власності є рівними. За змістом статей\~69,\~70 СК України\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як роз`яснено в пунктах 23, 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті\~60,\~69 СК України, частина третя\~статті 368 ЦК України) відповідно до частин другої, третьої\~статті 325 ЦК України\~можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Отже, суд прийшов до висновку, що спірне майно - квартира [ADDRESS] , загальною площею 22,50 кв.м. та житловою площею 10,40 кв.м.; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 38105151101 , та легковий автомобіль марки SMART, модель MICRO, тип транспортного засобу купе-В; 2000 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] ; реєстраційний номер [NUMBER] , набуте у шлюбі є спільною сумісною власністю подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, враховуючи презумпцію спільності майна, набутого за час шлюбу, яка сторонами спростована не була. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Крім того, суд враховує, що відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги про поділ спільного майна подружжя підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. ст.\~60,\~61,\~69,\~70,\~71 СК України,\~15, 16, 355, 356, 357 ЦК України,

Outcome: approved