Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги [PERSON] мотивує тим, що ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02.03.2023 року у справі № 629/849/23 відповідача [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст.47 КК України, у звязку з передачею особи на поруки трудовому колективу ФОП [PERSON] . Позивач вказала, що вона є потерпілою у вказаному кримінальному провадженні, оскільки [PERSON] наніс їй не менше 8 ударів руками в обличчя та по тулубу, чим спричинив легкі тілесні ушкодження, свої дії [PERSON] супроводжував нецензурною лайкою. [PERSON] посилалася на те, що їй було завдано моральну шкоду неправомірними діями відповідача, оскільки вона зазнала фізичного болю, синці і гематоми на обличчі не дозволили більше трьох тижнів жити повноцінним життям, спілкуватися з рідними, було порушено її нормальний спосіб життя, нею витрачено додаткові зусилля на лікування. Зважаючи на вище вказане, позивач просила стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 30 000,00 грн та витрати на правничу допомогу у сумі 6 000,00 грн. Ухвалою суду було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано строк учасникам для подання заяв по суті. 09.06.2023 року здійснено перехід до розгляду справи в порядку спрощеного позовного з викликом сторін, виклик відповідача здійснювався шляхом направлення кореспонденції та розміщення оголошення. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, наполягали на задоволенні позову, проти заочного рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання не з`явився. Заяву про слухання справи за його відсутності не надав, причини неявки суду не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд здійснює розгляд справи в заочному порядку, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, що ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02.03.2023 року у справі № 629/849/23 відповідача [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст.47 КК України, у звязку з передачею особи на поруки трудовому колективу ФОП [PERSON] . Як вбачається з копії вище вказаної ухвали(а.с.6-8), 08.01.2023, близько 21-30 год., [PERSON] знаходячись в кафе « [INFO] », за адресою: [ADDRESS] , де серед відпочиваючих були раніше не знайомі йому [PERSON] та [PERSON] . І коли [PERSON] та [PERSON] виходили з приміщення вищезазначеного кафе на вулицю, [PERSON] , маючи умисел на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, а саме у безпричинному спричиненні тілесних ушкоджень останнім, реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, пішов за [PERSON] та [PERSON] . Перебуваючи біля виходу з приміщення кафе, будучи в стані алкогольного сп?яніння, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з хуліганського мотиву, без будь-якого приводу, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, штовхнув руками у спину [PERSON] . Продовжуючи реалізацію свого кримінального протиправного умислу, [PERSON] , завдав [PERSON] не менше 8 ударів руками в обличчя та по тулубу, супроводжуючи свої дії нецензурною лайкою. На зауваження сторонніх осіб припинити хуліганські дії не реагував. Своїми протиправними діями [PERSON] спричинив [PERSON] легкі тілесні ушкодження у вигляді сінців в лівій скроневій області волосистої частини голови, в лівій навколо очній області, на нижній повіці правого ока по зовнішній та внутрішній поверхнях лівого плеча у середній третині, які є легкими тілесними ушкодженнями. Дії [PERSON] вірно кваліфіковані за ст.296 ч.1 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом. У даному кримінальному провадженні позивач [PERSON] визнана потерпілою. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України). Згідно з копією висновку експерта №12-14/30-ЛЗ/23 від 09.02.2023 року(а.с.9-10), в зв?язку з подіями 08.01.2023 року у громадянки [PERSON] мали місце синці в лівій скроневій області волосистої частини голови, в лівій навколоочній області, на нижній повіці правого ока, по зовнішній і внутрішній поверхнях лівого плеча у середній третині, які утворилися від ударної або ударно-стискаючої дії тупих предметів що не відобразив в ушкодженнях своїх індивідуальних особливостей і якими міг бути і руки, можливо в строк та за обставин вказаних в настановній частині постанови та потерпілою. Маловірогідне утворення встановлених у потерпілої тілесних ушкоджень внаслідок падіння з висоти власного зросту. Тілесних ушкоджень, які за своєю локалізацією не виключають можливості їх утворення як в ході боротьби так і самооборони при огляді потерпілої не встановлено. Показання які дала потерпіла [PERSON] в ході проведення слідчого експерименту від 01.02.2023 року, в цілому не суперечать об?єктивним судово-медичним даним в частині способу спричинення, і механізму утворення встановлених у потерпілої тілесних ушкоджень, але в показаннях не відображений механізм утворення у потерпілої тілесних ушкоджень по зовнішній і внутрішній поверхнях лівого плеча у середній третині. За ступенем тяжкості синці це ЛЕГКІ тілесні ушкодження, згідно до пункту 2.3,1 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ У країни від 17.01.1995р. Згідно з ч.1, ч.7 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Зі змісту ухвали суду вбачається, що при розгляді кримінального провадження відносно [PERSON] цивільний позов [PERSON] про відшкодування моральної шкоди не розглядався. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з пунктів 8 та 9 частини 2 статті 16 ЦПК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди. У відповідності до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини. Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначено у статті 23 ЦК України. Так, згідно положень ч.ч.1, 2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, а також у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Як роз`яснено судам в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у принижені честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди» при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають з`ясуванню: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру та обсягу страждань, які зазнав позивач, характеру немайнових витрат та урахуванням інших обставин. При цьому суд має право виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про те, що вчиненим відповідачем кримінальним правопорушенням позивачу завдано моральної шкоди. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, їх тривалості, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Моральна шкода завдана позивачу полягає у душевних хвилюваннях та стражданнях, емоційному стресі, яких він зазнав у зв`язку із втратою майна. Суд також враховує і тривалість заподіяння позивачу моральної шкоди. Суд, визначаючи розмір шкоди, виходить з вищенаведених норм,

Outcome: approved