Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася з позовом в суд до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26 жовтня 2018 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву, Чугуївському та Печенізькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 366. З позовної заяви вбачається, що сторони по справі перебувають зареєстрованому шлюбі з 26 жовтня 2018 року. Від спільного проживання у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] . Причиною розпаду шлюбу є те, що у позивачки з відповідачем різні погляди на моральні аспекти подружнього життя, сторони втратили один до одного почуття любові та поваги, в результаті чого стали зовсім чужими людьми, шлюб має формальний характер. Близько місяця позивачка проживає лише з дочкою, яка перебуває на її утриманні та вихованні. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, надіславши на адресу суду клопотання, згідно якого позовні вимоги підтримала повністю, просить задоволити позов з підстав зазначених у позовній заяві. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день та час слухання справи в суді. Причини неявки суду невідомі. Оскільки, відповідач [PERSON] не з`явився в судове засідання без поважних причин, хоча належним чином повідомлявся про день слухання справи в суді, у відповідності до статті 281 ЦПК України, суд ухвалив винести заочне рішення по справі. 10 травня 2023 року ухвалою судді відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та надано відповідачу строк для надання заяви із запереченнями, щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду заперечень, щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву не надав. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що у позивачки та відповідача існують непрості сімейні відносини. Сімейне життя не склалось, злагоди у сімейному житті не має. Позивачка вважає, що подальше збереження сім`ї є недоцільним і неможливим, шлюб носить формальний характер, примирення заперечує. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 26 жовтня 2018 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву, Чугуївському та Печенізькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 366. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] слідує, що [INFO] народилася [PERSON] , актовий запис про народження № 38. Її батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з витягів з реєстру територіальних громад за №2022/000617313 та за №2022/000617331 від 21.09.2022, позивачка [PERSON] разом з неповнолітньою дочкою сторін [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Згідно статті 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно частини 2 статті 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що причини, які змусили позивачку наполягати на розірванні шлюбу, є вагомими та обґрунтованими, а позов підлягає до задоволення. Водночас, згідно\~статті 151 СК України\~батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. У відповідності зі\~статтею 153 СК України\~мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно частини 1\~статті 160 СК України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків. Вирішуючи заяву позивачки про залишення місця проживання дитини після розірвання шлюбу разом з нею, суд виходить з того, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Саме до такого висновку дійшов Верховний суд України у своїй постанові № 200/952/18 від 15.01.2020. Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами. Судом встановлено, що на даний час неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] , фактично проживає разом із позивачкою. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , слід залишити проживати із позивачкою. Відповідно до частини 1\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1\~статті 141 ЦПК України\~визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивачка сплатила судовий збір у сумі 1073.60 гривень, що підтверджується квитанцією № 65658214 від 09.05.2023. Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved