Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-29 00:00:00

Органу опіки та піклування Пірнівської сільської ради, в інтересах дітей: [PERSON] та [PERSON] ,звернувся до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , щодо їхніх малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та стягнення з [PERSON] , [PERSON] на користь Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Сезенків» аліментів на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що в [ADDRESS] , проживає [PERSON] , яка має малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Батько дітей [PERSON] проживає в [ADDRESS] . З 16.12.2022 року малолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебувають на обліку служби у справах дітей Пірнівської сільської ради Вишгородського району Київської області, як діти, які перебувають у складних життєвих обставинах. Батьки малолітніх [PERSON] та [PERSON] належним чином не виконують обов`язки щодо утримання та виховання дітей. На підставі викладеного, позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] , щодо малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Крім того, на підставі рішення виконавчого комітету Пірнівської сільської ради Вишородського району Київської області від 23.02.2023 року №13 «Про негайне відібрання дітей», негайно відібрано малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , у зв`язку із виникненням загрози життю і здоров`ю дітей. За направленням служби у справах дітей та сім`ї Київської обласної державної (військової) адміністрації дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , направлено до Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Сезенків». Оскільки позбавлення батьківських прав не звільняє особу від обов`язку утримувати дитину, Органу опіки та піклування Пірнівської сільської ради просить стягнути з [PERSON] та [PERSON] аліменти на користь Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Сезенків» аліменти, на утримання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 14.03.2023 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 19.05.2023 року протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідачі в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Своє право, щодо подання відзиву на позовну заяву не реалізували. Представник третьої особи служби у справах дітей Пірнівської сільської ради, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить задовольнити, проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи Комунальної установи «Центр надання соціальних послуг» Пірнівської сільської ради, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить задовольнити, проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Сезенків», в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Заслухавши представника позивача, представників третіх осіб служби у справах дітей Пірнівської сільської ради, та Комунальної установи «Центр надання соціальних послуг» Пірнівської сільської ради, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного. Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] виданого 20.09.2016 року, батьками є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] виданого 01.02.2018 року, батьками є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Наказом служби у справах дітей Пірнівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 16.12.2022 року №19 «Про взяття на облік дітей, які опинились у складних життєвих обставинах», взято на облік дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які перебувають у складних життєвих обставинах. Рішенням виконавчого комітету Пірнівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 23.02.2023 року №13 «Про негайне відібрання дітей», відібрано малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , 1988 року народження, у зв`язку із виникненням загрози життю і здоров`ю дітей. Тимчасово влаштовано малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , до Комунального некомерційного підприємства «Вишгородська центральна районна лікарня» Вишгородської міської ради. Відповідно до направлення №07 служби у справах дітей та сім`ї Київської обласної державної (військової) адміністрації від 28.02.2023 року, служба у справах дітей та сім`ї Київської обласної військової адміністрації направила до Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Сезенків» дітей, які опинились у складних життєвих обставинах [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, що визначено частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства». Частиною 7 статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами 1-4 статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ч.1 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною 1 статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тобто, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, стаття 166 Сімейного кодексу України. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Частиною 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Як роз`яснено у пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі, які є батьками малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , свідомо не виконують покладених на них законом обов`язків щодо виховання та належного утримання дітей, не займаються їх вихованням та не проявляють інтересу до життя дітей. Таким чином, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги про позбавлення батьківських прав, є обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідачі свідомо нехтують своїми батьківськими обов`язками та умисно ухиляються від їх виконання, щодо виховання та належного утримання своїх дітей, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей. Щодо заявленої позовної вимоги Органу опіки та піклування Пірнівської сільської ради про стягнення з [PERSON] та [PERSON] аліменти на користь Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Сезенків» аліменти, на утримання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , суд дійшов до наступного. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як зазначено вище, батьками малолітніх [PERSON] та [PERSON] , є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до статті 188 С.К України, батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби. Батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Якщо дитина перестала отримувати дохід або її дохід зменшився, заінтересована особа має право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Отже, [PERSON] та [PERSON] , як батьки, зобов`язані утримувати своїх малолітніх дітей до досягнення повноліття. У відповідності до ст.181 СК України кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного інтелектуального, морального, культурного і соціального розвитку. Зі змісту положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, частин 7, 8 ст.7 СК України, вбачається, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів, які будуть стягуватися на дитину, суд бере до уваги те, що діти влаштовані до Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Сезенків», матеріальний стан матері та батька, як платників аліментів. Отже, враховуючи матеріальне становище дітей, які проживає окремо від батьків, а також той факт, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення ними повноліття, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved