Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-09 00:00:00

Адвокат Рішко П.М., діючи в інтересах [PERSON] , звернувся до Рахівського районного суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, заподіяних пошкодженням транспортного засобу у результаті дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.08.2022 року у смт. Великий Бичків по вул. Гоголя Рахівського району Закарпатської області, відповідачка [PERSON] , керуючи автомобілем BMW X5, реєстраційний номер [NUMBER] , не вибравши безпечної швидкості руху, не дотримавшись безпечної дистанції, допустила зіткнення з автомобілем марки Volkswagen Polo, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням позивачки [PERSON] , який рухався попереду. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. На підставі постанови судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 30.09.2022 року (справа №305/1595/22) [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Вказана постанова набрала законної сили 11.10.2022 року. У результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась з вини відповідачки, позивачці було завдано матеріальної та моральної шкоди. Так, належний, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , [PERSON] автомобіль марки Volksvagen Polo, отримав механічні пошкодження. Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку, ринкова вартість автомобіля до момент ДТП становить 320187,78 гривень, вартість його відновлювального ремонту - 383220,15 гривень, вартість матеріального збитку - 320187,78 гривень. Згідно із звітом про розрахунок ринкової вартості пошкодженого колісного транспортного засобу, ринкова вартість належного [PERSON] транспортного засобу становить 75373,13 гривень. Окрім наведеного, після ДТП позивачка змушена була перевозити автомобіль до місця свого проживання за допомогою вантажного автомобільного евакуатора, вартість чого становила 32000 гривень. Таким чином, вартість завданих позивачці збитків становить 244814,65 гривень. На час ДТП цивільно-правова відповідальність відповідачки була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Провідна». У зв`язку з наведеним, страховик, на підставі звернення позивачки, сплатив їй суму страхового відшкодування у сумі 127400 гривень, які були перераховані на банківську картку позивачки. З огляду на викладене, різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яку зобов`язана сплати відповідачка становить 117414,65 гривень. Таким чином, загальний розмір матеріальної шкоди, який завданий позивачці становить, 153214,65 гривень, який складається з наступного: 117414,65 гривень - різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою; 32000 гривень - вартість послуг з евакуації автомобіля; 1800 гривень - вартість виконання робіт з визначення розміру матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу; 2000 гривень - вартість робіт з визначення ринкової вартості автомобіля. Окрім наведеного, протиправними діями відповідачки, позивачці було заподіяно також і моральної шкоди, яку вона оцінює у 50000 гривень. Моральна шкода полягає у тому, що вона зазнала порушення душевної рівноваги та спокою, звичного способу життя упродовж тривалого часу, сталися вимушені негативні зміни у її житті. Також внаслідок пошкодження автомобіля, позивачка була змушена відволікатися від роботи та своїх звичних справ і занять, враховуючи те, що вона має постійне місце роботи та є зайнятою у робочі дні. З огляду на викладене адвокат Рішко П.М. просить стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивачки [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 153214,65 гривень, 50000 гривень моральної шкоди, а також судові витрати у розмірі 4509,34 гривень та витрати на правничу допомогу у розмірі 20000 гривень. Ухвалою судді від 02.01.2023 року, відмовлено у задоволенні заяви адвоката Рішка П.М. про забезпечення позову. Ухвалою судді від 04.01.2023 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження. Надано відповідачці 15-денний термін для подання відзиву. На підставі ухвали суду від 11.04.2023 року, відмовлено у задоволенні клопотання адвоката Косаковського В.О. про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Від представника відповідачки [PERSON] - адвоката Косаковського В.О., 16.05.2023 року, надійшов відзив на позов, у якому він вказує на те, що до матеріалів позовної заяви не долучено доказів, які би підтверджували факт проведення ремонту автомобіля, належного позивачці, а тому вважає, що страхова виплата покриває матеріальну шкоду, яку завдано позивачці. Окрім наведеного, вважає, що розмір моральної шкоди є завищеним та не відповідає характеру заподіяної позивачці шкоди, оскільки, як вбачається з позову, така здебільшого виражена у зміні розпорядку дня та пошуку нового автомобіля, що спричинило їй матеріальні страждання. Щодо заявлених витрат на правову допомогу, то такі не підтверджуються жодним доказом. З огляду на викладене, Косаковський В.О. просить відмовити у задоволенні позовних вимог. На день розгляду справи відповіді на відзив до суду не надходило. Позивачка [PERSON] та її представник Рішко П.М. у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити, з підстав, які наведені у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] та її представник Косаковський В.О. у судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнали та просили відмовити у задоволенні позову. Зокрема Косаковський В.О. зазначив, що страховою виплатою було покрито усі витрати позивачки. Окрім цього, вказав, що усі заперечення щодо позову ним було викладено у відзиві на позовну заяву, а тому просив також врахувати викладені у відзиві доводи. Суд, заслухавши пояснення учасників справи та вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини. На підставі постанови судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 30.09.2022 року (справа №305/1595/22) [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. У постанові зазначено, що [PERSON] , у порушення вимог пунктів 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, не дотрималась безпечної швидкості руху та дистанції і допустила зіткнення з іншим автомобілем, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Вказана постанова набрала законної сили 11.10.2022 року. Постановою судді Рахівського районного суду від 07.11.2022 року, виправлено описку, допущену у постанові від 30.09.2022 року, а саме у тексті постанови виправлено ім`я [PERSON] з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , автомобіль марки Volkswagen Polo, реєстраційний номер [NUMBER] , на праві власності належить [PERSON] , мешканці [ADDRESS] . Відповідно до звіту №2300385043/Ф від 16.09.2022 року, складеного ТОВ «ЕКСПЕРТПЛЮС», вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Volkswagen Polo, реєстраційний номер [NUMBER] становить 320187,78 гривень. Згідно квитанції 0.0.2709185954.1 від 17.10.2022 року, [PERSON] сплатила ТОВ Експертплюс грошові кошти у сумі 1800 гривень згідно рахунку від 17.10.2022 року, номер СФ-0000077. Відповідно до Звіту про розрахунок ринкової вартості пошкодженого колісного транспортного засобу №1903-01 від 02.11.2022 року, складеного ФОП [PERSON] , ринкова вартість пошкодженого автомобіля VW Polo, реєстраційний номер [NUMBER] становить 75373,13 гривень. Згідно квитанції 0.0.2721100473.1 від 26.10.2022 року, [PERSON] сплатила ФОП [PERSON] грошові кошти у сумі 2000 гривень згідно рахунку від 25.10.2022 року, номер №2300385043/Ф-01 Згідно квитанцій 0.0.2664090286.1 від 05.09.2022 року та 0.0.2666421187 від 08.09.2022 року, [PERSON] сплатила ФОП [PERSON] грошові кошти на загальну суму 32000 гривень за надання послуг з перевезення автомобіля Фольксваген Поло [NUMBER] , згідно рахунку від 05.09.2022 року, номер 4. Відповідно до листа ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» від 02.11.2022 року №17-10/2531, адресованого [PERSON] , 01.11.2022 року компанією прийнято рішення про виплату страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб VOLKSWAGEN POLO, реєстраційний номер [NUMBER] у розмірі 127400 гривень, що становить ліміт на одного потерпілого. Аналогічні за змістом відомості містяться також і у листі ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» від 08.11.2022 року №17-12/2598, адресованого [PERSON] . Окрім цього у зазначеному листі також вказано, що оскільки ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» здійснило виплату страхового відшкодування у межах ліміту за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/5826142/0710/21 від 28.11.2021 року, тому компанія не має законних підстав для відшкодування витрат на послуги з евакуації пошкодженого транспортного засобу VOLKSWAGEN POLO, реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до виписки по надходженням по картці/рахунку [NUMBER] , відкритого на ім`я [PERSON] , 08.011.2022 року їй було нараховано 127400 гривень від ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА», як оплату страхового відшкодування згідно договору № AR/5826142/0710/21. Окрім цього, у матеріалах справи наявні документи, що посвідчують особу [PERSON] та підтверджують укладення нею договору з адвокатом Рішком П.М. Будь-яких інших доказів, адвокатом Рішком П.М. до матеріалів справи не долучено. Вирішуючи заявлені адвокатом Рішком П.М. позовні вимоги у частині стягнення матеріального збитку, суд керується наступними ми положеннями законодавства. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. До способів захисту цивільних прав та інтересів згідно п.8, 9 ч.2 ст.16 ЦК України відноситься, зокрема, відшкодування збитків, відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За положеннями ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку, якщо ця особа не доведе, що шкода виникла внаслідок непереборної сили або з умислу потерпілого. Як вже зазначалось вище, суд встановив, що у настанні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої було пошкоджено належний позивачці [PERSON] автомобіль Volkswagen Polo, реєстраційний номер [NUMBER] , винна відповідачка [PERSON] , що підтверджується постановою судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 30.09.2022 року (справа 305/1595/22), яка набрала законної сили. Так, згідно ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, суд приходить до висновку, що саме [PERSON] повинна нести відповідальність за пошкодження належного позивачці транспортного засобу. Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі по тексту Закон) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст.6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно ст.22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. При цьому, згідно ст.28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана, зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Водночас, ст.29 Закону регламентовано, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ч.3 ст.988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року (справа № 6-691цс15) зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Так, судом встановлено, що 18.10.2022 року позивачка звернулася до ПрАт «Страхова компанія «ПРОВІДНА» із заявою про виплату страхового відшкодування, яка була задоволена і їй, 08.11.2022 року, було виплачено суму страхового відшкодування у сумі 127400 гривень, що відповідає ліміту за Договором страхування №АР/5826142/0710/21 від 28.11.2021 року. Разом з цим, відповідно до звіту №2300385043/Ф від 16.09.2022 року, складеного ТОВ «ЕКСПЕРТПЛЮС», вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Volkswagen Polo, реєстраційний номер [NUMBER] становить 320187,78 гривень. Окрім цього, відповідно до Звіту про розрахунок ринкової вартості пошкодженого колісного транспортного засобу №1903-01 від 02.11.2022 року, складеного ФОП [PERSON] , ринкова вартість пошкодженого автомобіля VW Polo, реєстраційний номер [NUMBER] становить 75373,13 гривень. Необхідно відмітити, що згідно квитанції 0.0.2709185954.1 від 17.10.2022 року, [PERSON] сплатила ТОВ Експертплюс грошові кошти у сумі 1800 гривень згідно рахунку від 17.10.2022 року, номер СФ-0000077; згідно квитанції 0.0.2721100473.1 від 26.10.2022 року, [PERSON] сплатила ФОП [PERSON] грошові кошти у сумі 2000 гривень згідно рахунку від 25.10.2022 року, номер №2300385043/Ф-01; згідно квитанцій 0.0.2664090286.1 від 05.09.2022 року та 0.0.2666421187 від 08.09.2022 року, [PERSON] сплатила ФОП [PERSON] грошові кошти на загальну суму 32000 гривень за надання послуг з перевезення автомобіля Фольксваген Поло [NUMBER] , згідно рахунку від 05.09.2022 року, номер 4. Таким чином, загальна вартість завданих позивачці матеріальних збитків становить 280 614,65 гривень (320187,78+1800+2000+32000-75373,13=280614,65). Отже, з наведеного вбачається, що сума страхового відшкодування не покриває завдані позивачці матеріальні збитки. При цьому, сума не покритих збитків становить 153 214,65 гривень (280614,65-127400=153214,65). З викладеного вбачається, що позивачка має право на відшкодування їй різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Водночас, саме [PERSON] , як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити позивачу таку різницю. Вказані обставини відповідачкою та її представником жодним належним та допустимим доказом не спростовані. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов адвоката Рішка П.М. у частині стягнення з [PERSON] матеріальних збитків є обґрунтованим та підлягає до задоволення у повному обсязі. Вирішуючи заявлені адвокатом Рішком П.М. позовні вимоги у частині стягнення моральної шкоди, суд керується наступним. Як вже зазначалось вище, відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. При цьому, до способів захисту цивільних прав та інтересів, які передбачені у ст.16 ЦК України відноситься, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. За положеннями ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку, якщо ця особа не доведе, що шкода виникла внаслідок непереборної сили або з умислу потерпілого. У відповідності до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У пунктах 5, 9 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З огляду на викладене, визначаючи розмір моральної шкоди, завданої [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка виникла з вини відповідачки [PERSON] , суд виходить з того, що дана дорожньо-транспортна пригоди, призвела до незручностей у її житті, зокрема вона зазнала порушення звичного способу життя. Внаслідок ДТП у житті позивачки вимушені негативні зміни, оскільки вона була змушена відволікатися від роботи та своїх звичних справ і занять. Внаслідок ДТП, належний позивачці автомобіль є фактично знищеним, оскільки як вбачається із звіту №2300385043/Ф від 16.09.2022 року, складеного ТОВ «ЕКСПЕРТПЛЮС» вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 383220,15 гривень, що є вищим за ринкову його вартість (320187,78 гривень). З огляду на вищевикладене, суд вважає, що факт заподіяння позивачці моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 05.08.2022 року та у якій [PERSON] визнано винною постановою судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 30.09.2022 знайшов своє підтвердження під час розгляду справи. Водночас, суд вважає, що заявлені позивачкою вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 50 000 гривень є завищеними та не відповідають засадам розумності, виваженості та справедливості. З огляду на викладене, суд, враховуючи встановлені обставини справи, глибину фізичних та душевних страждань позивачки, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку, що стягнення з відповідачки [PERSON] на користь позивачки [PERSON] моральної шкоди у розмірі 30000 гривень буде об`єктивним та співрозмірним із завданими їй моральними стражданнями, а також відповідатиме вищевказаним засадам. Таким чином, позовні вимоги адвоката Рішка П.М. у частині стягнення моральної шкоди у розмірі 50000 гривень підлягають до часткового задоволення, а саме, у розмірі 30000 гривень. Вирішуючи позовні вимоги у частині відшкодування судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до положень статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. При цьому, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду, позивачка сплатила судовий збір на загальну суму 4509,34 гривень, а саме: 1532,14 гривні за позовну вимогу про відшкодування матеріальної шкоди, 2481 гривню - за позовну вимогу про відшкодування моральної (немайонової) шкоди та 496,20 гривень - за подання заяви про забезпечення позову. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення у повному обсязі позовних вимог позивачки у частині стягнення матеріальної шкоди, то сплачений нею судовий збір за вказану вимогу підлягає стягненню з відповідачки у повному розмірі. Водночас, суд частково задовольнив позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, а тому з відповідачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі, пропорційному до задоволених позовних вимог, - 1488,6 гривень ((30000/50000)*2481=0,6*2481=1488,6). Окрім наведеного, оскільки суд відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову, то судові витрати у сумі 496,20 гривень не підлягають стягненню з відповідачки. Таким чином, з відповідачки на користь позивачки слід стягнути судовий збір у розмірі 3020,74 гривень (1532,14+1488,6=3020,74). Необхідно також відмітити, що у позовній заяві, адвокат Рішко П.М. просив також стягнути з відповідачки 20000 гривень витрат на правову допомогу, проте не надав будь-яких доказів таких витрат. Разом з цим, у судовому засіданні, до проведення судових дебатів, адвокат Рішко П.М. заявив, що протягом 5 днів після ухвалення рішення суду, він надасть докази щодо понесених позивачкою витрат на правову допомогу. У зв`язку з наведеним, суд, у даному рішенні не вирішує питання щодо розподілу витрат на правову допомогу.

Outcome: partial