Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-06 00:00:00

17 травня 2023 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області через систему «Електронний суд» від представника позивача адвоката Бондаренка О.О. надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про визнання недійсним кредитного договору. Представник позивача обґрунтовує позовні вимоги тим, що 22.11.2022 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] було укладено Договір про відкриття кредитної лінії за допомогою веб-сайту шляхом ідентифікації позивача із використанням нею електронного підпису одноразовим ідентифікатором. У п.2.2. Договору зазначено, що кредитодавець відкрив Кредитну лінію для Позичальника шляхом надання Позичальнику грошових коштів (далі - Кредит) на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит не пізніше останнього дня Строку кредитування та сплатити нараховані Кредитодавцем проценти за користування Кредитом у порядку, передбаченому цим Договором. Згідно з п.4.1 Договору розмір кредитного ліміту складає 11300 грн. Відповідно до п.4.4. Договору базовий період складає 18 календарних днів. Строк кредитування, тобто строк, на який надається кредит позичальнику: 300 календарних днів з моменту перерахування Кредиту Позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 18.09.2023 року (п.4.8 Договору). У п.4.6 Договору зазначено, що стандартна процентна ставка становить 3,00% за кожен день користування кредитом. Реальна річна процентна ставка: 756335 % (п.4.9 Договору). Згідно з п.4.10 Орієнтована загальна вартість Кредиту на дату укладення Договору (за весь строк кредитування) складає: 113000 грн та включає в себе: суму Кредиту та проценти за користування кредитом 101700 грн. Відповідно до п.8.2 Договору у разі несвоєчасного повернення отриманого Кредиту Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 2 проценти від неповерненої суми Кредиту за кожен день прострочення сплати в силу положень ст.625 ЦКУ. Відповідно до п.8.3 Договору у разі нездійснення сплати процентів за користування кредитом у визначені цим Договором терміни, Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю штраф у розмірі 10% від суми Кредиту. Сукупна сума неустойки, нарахованої за порушення зобов`язань Позичальником на підставі цього пункту Договору, не може перевищувати половини Кредиту (50% суми Кредиту), одержаного Позичальником за цим договором. Згідно програми лояльності, яка зазначена у п.10.1 Розділу 10 Договору Позичальника може сплачувати проценти за користування Кредитом за наступними ставками: Пільгова процентна ставка становить 2,5 % за кожен день користування кредитом протягом першого Базового періоду, яка надається Кредитодавцем виключно як знижка на користування Кредитом та заохоченням Позичальника спробувати скористатися послугами Кредитодавця. Знижена процентна ставка становить 2,5% за кожен день користування кредитом, яка надається Кредитодавцем виключно як знижка на користування Кредитом та є заохоченням Позичальника до сумлінного виконання умов Договору. На думку представника позивача, встановлений у договорі розмір процентів та штрафних санкцій перевищує розумну межу відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, є явно завищеним, не відповідає вимогам п.5 ч.3 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» і засадам справедливості, добросовісності, розумності, як наслідок, свідчить про непропорційність великої суми компенсації у разі невиконання позивачем зобов`язань за цим договором. Сума компенсації становить понад 50% від суми кредиту, що в розумінні п.5 ч.3 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» є несправедливою умовою та, на думку представника позивача, є підставою для визнання відповідних пунктів договору недійсними. Крім того, у п.4.10 прямо зазначено, що орієнтовна загальна вартість Кредиту на дату укладення Договору (за весь строк кредитування) складає: 113000 грн та включає в себе: суму Кредиту та проценти за користування кредитом 101700 грн, що на думку представника позивача, прямо суперечить закону та у 9 разів перевищує тіло кредиту. Представник позивача вважає, що вказані положення договору встановлюють вимоги зі сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Представник позивача зазначає, що станом на день подання позову позивачем були сплачені кошти за користування кредитом у розмірі 14000 грн, а сума до закриття кредиту становить щк 55269 грн. Тобто загальний розмір нарахованих процентів та неустойки на день подання позову складає майже 500% від суми кредиту, що підтверджується інформацією, яка міститься в особистому кабінеті позичальника на сайті: creditkasa.ua. Такий розмір процентів при застосуванні цих умов призводить до встановлення непропорційно великої суми компенсації, тобто 50% вартості кредиту і плати за користування кредитними коштами. Представник позивача вважає, що існують підстави для визнання недійсними п.4.6, 10.1 договору про відкриття кредитної лінії №1116-8316 від 22.11.2022 року, який укладений між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] про обов`язки позичальника сплачувати проценти за кожен день користування Кредитом у розмірі 3% (стандартна ставка), а також у разі застосування 2,5 % (знижена та пільгова ставка). Також вважає, що існують підстави для визнання недійсним п.8.2 та п.8.3 Кредитного договору згідно якого кредитодавець має право, у разі нездійснення сплати процентів за користуванні Кредитом у останній календарний день Заявленого строку та у певний черговий день сплати процентів, нарахувати, а позичальник зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 10% від Суми Кредиту. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань позичальником на підставі цього Договору, не може перевищувати половини Кредиту, одержаного Позичальником за Договором, а також обов`язок сплачувати 2 % від неповерненої суми Кредиту за кожен день прострочення сплати в силу ст.625 ЦКУ. Крім того, представник позивача вважає, що штраф у розмірі до 50% суми кредиту, а також проценти за кожен день користування кредитом у розмірі 3-2,25 %, а річна ставка становить 756 335%, підтверджує незаконність закріплення в оспорюваному договорі такого розміру штрафу та процентної ставки, що є непропорційно великою сумою компенсації за невиконання (прострочення) виконання зобов`язань позичальником. У зв`язку з вищевикладеним, представник позивача просить визнати недійсними пункти 4.6, 8.2, 8.3, 10.1 договору про відкриття кредитної лінії №1116-8316 від 22.11.2022 року, який укладений між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] , щодо встановлення сторонами договору процентної ставки у розмірі 3% за кожен день користування Кредитом (стандартна ставка), 2,5% (знижена та пільгова ставка), а також право Кредитодавця нараховувати штраф у розмірі 10% від Суми Кредиту, а сукупна сума неустойки (штраф, пеня), не може перевищувати половини суми Кредиту, а також обов`язок сплачувати 2% від неповерненої суми Кредиту за кожен день прострочення сплати в силу положень ст.625 ЦКУ. Також, просить стягнути з відповідача 8000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 17 травня 2023 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Позивач та представник позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін повідомлені належним чином, в позовній заяві представник позивача просив провести розгляд справи без участі позивача та її представника. Заперечень від позивача та представника позивача щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін до суду не надійшло. Від відповідача ТОВ «Укр Кредит Фінанс» 05 червня 2023 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшов відзив, в якому він просить в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити в повному обсязі. Відповідач вважає позов безпідставним та зазначає, що дійсно 22.11.2022 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] було укладено Договір про відкриття кредитної лінії №1116-8316 строком на 300 днів, який є діючим та зобов`язання за яким Позичальником не виконані. Договір про відкриття кредитної лінії між сторонами укладений в порядку, передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію» та відповідно до Правил відкриття кредитної лінії, що складають єдиний договір. Крім того, відповідач звертає увагу суду на те, що укладення договору №1116-8316 від 22.11.2022 року між [PERSON] та ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» визнається сторонами, а відтак, відповідно до ст.82 ЦПК України дані обставини не підлягають доказуванню. Відповідно до п.4.6 Договору, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми Кредиту за кожен день користування Кредитом, починаючи з дня видачі Кредиту до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту, за наступною ставкою: Стандартна процентна ставка становить 3.00% за кожен день користування Кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього Договору, за виключенням строку використання права користування Кредитом за Зниженою та/або Пільговою ставкою). Відповідач стверджує, що ним дотримано вимоги, зокрема ст. 1048, 1056-1 ЦК України щодо встановлення розміру процентів за користування суми кредитом, що була надана (проінформована, доведена до відома) позивачу, оскільки останнім не заперечується (визнається) укладення договору на вищезазначених умовах. Крім того, відповідач вважає, що твердження позивача, що пунктом 4.6 договору передбачено нарахування неправомірно великої суми компенсації у разі невиконання зобов`язань за договором відповідно п.5 ч.3 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» не відповідає дійсності та є помилковим зі сторони [PERSON] , оскільки проценти за користування кредитом визначено відповідно до ст.1048, 1056-1 ЦК України та не є компенсацією у разі невиконання зобов`язань за договором в розумінні п.5 ч.3 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів», а відтак вимоги щодо визнання п.4.6 Договору недійсним є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідач також звертає увагу суду на те, що укладення кредитного договору визнається сторонами, зокрема на умовах викладених в договорі, що був долучений до матеріалів справи. При цьому волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, вказаний договір укладено за ініціативи Позивача, при цьому останній свідомо уклав договір на зазначених у ньому умовах та на час його укладення [PERSON] не заявлялось додаткових вимог щодо умов спірного договору. Таким чином, при підписанні Кредитного договору Позивач погодився з усіма умовами даного правочину і взяв на себе зобов`язання щодо його виконання. Тобто, відповідач стверджує, що на момент укладення Кредитного договору обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників цього правочину було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, а відтак відсутні були підстави щодо визнання п. 4.6 Договору недійсним. Також, відповідач зазначає, що через особливість укладання договору позики в електронній формі, тобто з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, виключається прямий контакт позивача (позичальника) з відповідачем (кредитором) та можливість спонукання позичальника до укладання договору на несправедливих умовах, а також можливість застосування до нього фізичного чи психічного тиску. Так, укладання Договору позики на визначених у ньому умовах є результатом вільного волевиявлення позивача, з врахуванням, що [PERSON] розуміла, що дані умови договору є зручними для неї на ринку фінансових послуг в мережі інтернет (аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного суду від 07.10.2020 р. по справі 127/33824/19). Тобто, оспорюванні Позивачем умови договору позики не суперечать нормам чинного законодавства України та погодженні сторонами Договору позики відповідно до ст.ст. 6, 536, 611, 626-628, 1046, 1048, 1054, 1056-1 ЦК України щодо свободи договору, визначення сторонами його умов, вибору контрагента, оплатності користування чужими грошовими коштами, правових наслідків порушення зобов`язання. Крім того, умови договору позики не суперечать вимогам ЗУ «Про захист прав споживачів», а сам договір укладений у письмовій формі відповідно до вимог ЗУ «Про електронну комерцію» та ч.2 ст. 639 ЦК України. В свою чергу, відповідач звертає увагу, що позивач визнає укладення договору на визначених в нього умовах, а відтак відповідачем не здійснювались дії щодо порушення як надання інформації, так і укладення договору на умовах, що погоджені між сторонами. Відповідач стверджує, що в укладеному Кредитному договорі визначені всі умови кредитування, зокрема розмір наданого кредиту, строк користування ним, порядок його надання та повернення, розмір плати за користування кредитними коштами, права та обов`язки кредитодавця і позичальника, відповідальність сторін, а відтак у діях Відповідача відсутні порушення ЗУ «Про захист прав споживачів», як підстави для визнання п.4.6 Договору недійсним. Щодо безпідставності визнання п.8.2, 8.3 Договору недійсним, відповідач зазначає наступне. Так, відповідно до п.8.2 Договору, у разі несвоєчасного повернення отриманого Кредиту Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 2 (два) проценти від неповерненої суми Кредиту за кожен день прострочення сплати в силу положень статті 625 Цивільного кодексу України. Так, ч.2 ст.625 ЦК України надає право щодо нарахування процентів від простроченої суми, що і було визначено в умовах договору та погоджено між позивачем та відповідачем. Відповідно до п. 8.3 Договору, у разі нездійснення сплати процентів за користування Кредитом у визначені цим Договором терміни, Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитедавцю штраф у розмірі 10% (десяти відсотків) від суми Кредиту. Сукупна сума неустойки, нарахованої за порушення зобов`язань Позичальником на підставі цього пункту Договору, не може перевищувати половини Кредиту (50% суми Кредиту), одержаного Позичальником за цим Договором. В свою чергу відповідно п.2 ч.2 ст.21 ЗУ «Про споживче кредитування», сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Тобто, відповідачем дотримано вимоги щодо встановлення розміру нарахування неустойки, що у цілому не перевищує 50% суми кредиту у відповідності до ст.21 ЗУ «Про споживче кредитування», а відтак відсутні підстави щодо визнання п.8.3 Договору недійсним. Додатково відповідач звертає увагу, що відповідно до п.8.4 Договору, Позичальник звільняється від обов`язку сплатити на користь Кредитодавця проценти від неповерненої суми Кредиту за кожен день прострочення в силу положень статті 625 ЦК України, неустойку, штраф, пеню за прострочення виконання грошового зобов`язання за даним Договором, які виникли у зв`язку з порушенням Позичальником зобов`язань за цим Договором під час дії карантину, введеного Постановою КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 року №211 (із наступними змінами і доповненнями) та/або у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину. Крім того, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний, строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 Цивільного кодексу України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Тобто, відповідачем взагалі не здійснюються нарахування за прострочення позивачем грошового зобов`язання, а відтак твердження позивача, що ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» здійснює будь-які нарахування по ст. 625 ЦК України та будь-яких штрафних санкцій не відповідають дійсності та є лише припущенням [PERSON] , що не може бути доказуванням у справі (ч.6 ст.81 ЦПК України). Щодо безпідставності визнання п.10.1 Договору недійсним, відповідач зазначає, що принцип свободи договору, закріплений п.3 ч.1 ст.3, статтями 6, 627 ЦК України та проявляється у двох основних формах: а) свобода у прийнятті рішення про укладення договору та виборі партнера (включаючи свободу волі від примусу до укладення договору) і б) свобода у визначенні змісту договору, що укладається. Позивач та відповідач, при укладенні договору досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Додатково відповідач звертає увагу, що Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом 14 днів з моменту укладання договору. Аналогічна норма викладена в ст.15 ЗУ «Про споживче кредитування», згідно якої споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Крім того, відповідно до п.6.9 Договору, позичальник має право протягом 14 календарних днів з дня укладення Договору відмовитися від Договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів, про що зобов`язаний повідомити Кредитодавця до закінчення вказаних 14 календарних днів шляхом направлення відповідного повідомлення у письмовій формі на адресу Кредитодавця. Проте, позивач правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладення кредитного договору протягом чотирнадцяти днів не скористалася та продовжувала користуватись кредитом на погоджених між сторонами умовах, що також підтверджується продовженням виконанням [PERSON] своїх грошових зобов`язань (частковою сплатою грошових коштів позивачем за договором). Крім того, відповідач зазначає, що відповідно до 11.3.1. Договору, Позичальник підтверджує, що до укладення Договору уважно ознайомився з текстом цього Договору та Правилами, а також отримав від Кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема частиною другою статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та статтями 9, 25 Закону України «Про споживче кредитування» на сайті https://creditkasa.com.ua/, що забезпечує вірне розуміння Позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Також, відповідач звертає увагу суду, що договір № 1116-8316 від 22.11.2022р., є вже 6 договором, укладеним між позивачем і відповідачем на аналогічних умовах. Крім того, звертає увагу суду, що всі попередні договори позивачем виконано в повному обсязі, що також підтверджує ознайомлення позивача з порядком укладення та виконанням договору. Із матеріалів справи вбачається, що оспорюваний договір укладений в письмовій формі, він підписаний повноважними особами, містить всі суттєві умови, передбачені законом для договорів і які мають істотне значення, а також які були узгоджені сторонами. Крім того, відповідач у відзиві просить відмовити у задоволенні вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу. Відповідач вважає, що зазначені витрати не відповідають критеріям розумності та є явно завищеними, а відтак у разі можливого підтвердження понесених витрат та можливого задоволення позову, дані витрати підлягають зменшенню до 500 грн, враховуючи нескладність судового процесу, малозначність справи тощо. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ІК 116 від 01.08.2013 року, виданого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, вбачається, що ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» є фінансовою установою. /а.с.66/ Крім того, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» має ліцензію на провадження господарської діяльності з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, яка була видана ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 08.06.2017 року №2401. /а.с.67/ 22 листопада 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] було укладено Договір про відкриття кредитної лінії №1116-8316, згідно якого ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» надало позичальнику кредит в сумі 11300 гривень, строком на 300 календарних днів, що вбачається з п.4.1 та п.4.8 зазначеного договору. Дата повернення (виплати кредиту) 18.09.2023 року. /а.с.13-18/ Відповідно до п.4.2. даного кредитного договору, кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п.4.1. цього Договору, на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу протягом трьох днів з моменту укладення цього Договору. Згідно з пунктом 4.3, тип процентної ставки за користуванням Кредитом - фіксована. Згідно з пунктом 4.6, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за наступною ставкою: Стандартна процентна ставка 3% за кожен день користування Кредитом. Відповідно до п.5.1 позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю отриманий кредит та нараховану Кредитодавцем неустойку (якщо неустойка буде нарахована Кредитодавцем) не пізніше, ніж в останній календарний день Строку кредитування, вказаного у п.4.8 цього Договору, шляхом здійснення безготівкового переказу на банківський рахунок Кредитодавця у порядку, визначеному у Правилах. Відповідно до п.4.8 Кредитного Договору, Строк кредитування, тобто строк на який надається кредит Позичальнику: 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту Позичальнику (Далі - Строк кредитування). Строк договору є рівним строку кредитування. В частині виконання зобов`язань Договір діє до повного та належного виконання Сторонами зобов`язань за Договором. Згідно з п.4.9, реальна річна процентна ставка на дату укладання цього Договору складає 756335,00%. Відповідно до п.2.10. орієнтовна загальна вартість Кредиту на дату укладення Договору складає: 113000,00 грн та включає в себе: суму кредиту та проценти за користування кредитом 101700,00 грн. У пункті 12 «Реквізити сторін» наданого суду примірнику Договору про відкриття кредитної лінії №1116-8316 від 22.11.2022 року зазначено, що договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) (номер пароля А3149). В п.11.1 зазначено, що цей Договір та Правила разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови Договору та надання Кредиту. Укладаючи цей договір, позичальник підтверджує, що попередньо уважно ознайомився з Правилами на веб-сайті Кредитодавця (https://creditkasa.ua), повністю розуміє всі їх умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись Договору, а тому добровільно та свідомо укладає Договір та бажає настання правових наслідків, обумовлених ним. Відповідно до п.1.2. Правил відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) дані правила розроблені відповідно до вимог Цивільного кодексу України, ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про електронну комерцію», ЗУ «Про захист персональних даних», ЗУ «Про споживче кредитування», та інших нормативно-правових актів у сфері регулювання ринків фінансових послуг. /а.с.19-25/ В пункті 7 Паспорту споживчого кредиту, затвердженого наказом ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» №58-П від 26.10.2022 року зазначено, що споживач підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних умов кредитування. Крім того, вбачається, що Паспорт споживчого кредиту підписаний 22.11.2022 року [PERSON] шляхом електронного підпису одноразовим ідентифікатором. /а.с.26-27/ Позивачем надано Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживачів та реальної процентної ставки за договором №1116-8316 відповідно до Методики НБУ де зазначено, що чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період, грн.: з 17 вересня 2023 року строком на 300 днів складає 113000,00 грн., проценти за користування кредитом за період складають 101700,00 грн. /а.с.28/ Договір кредиту, а також порядок його укладення, Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), Паспорт споживчого кредиту розміщені у вільному доступі на офіційному Веб-сайті ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» https://creditkasa.ua. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Згідно з ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Однак важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, в зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. Так, матеріали справи свідчать про те, що оспорюваний договір укладений в електронній формі. Відповідно ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п.12 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження №61-8449св19), вбачається, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону України «Про електронну комерцію», є оригіналом такого документа. Як вбачається з матеріалів справи, позивач пройшла реєстрацію на сайті відповідача та створила власний Особистий кабінет, з метою отримання кредиту. Верифікація позивача в системі свідчить, про те, що вона ознайомилась з пропозицією відповідача щодо укладення Електронного договору (офертою) та іншою наданою на сайті відповідача інформацією. /а.с.13-18/ Про це свідчить надання позивачем своїх особистих/персональних даних, а саме: номер паспорту, ідентифікаційний номер, електронна адреса; заповнення заявки на отримання кредиту; надання згоди на обробку персональних даних; створення особистого кабінету; ознайомлення в особистому кабінеті з Правилами відкриття кредитної лінії та Паспортом споживчого кредиту. Зі змісту п.11.3.1 Договору про відкриття кредитної лінії №1116-8316 від 22.11.2022 року вбачається, що [PERSON] підтверджує, що вона до укладення Договору уважно ознайомилась з текстом цього Договору та Правилами, а також отримала від Кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема ч.2 ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та статтями 9,25 ЗУ «Про споживче кредитування» на сайті https://creditcasa.ua, що забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] підписала Договір про відкриття кредитної лінії №1116-8316 від 22.11.2022 року шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до п.4.1 Правил відкриття кредитної лінії процес надання (оформлення) Кредиту розпочинається зі здійснення Позичальником реєстрації в ІТС чи вході Позичальника до Особистого Кабінету з допомогою одноразового ідентифікатора. Введенням одноразового ідентифікатора при реєстрації в ІТС чи вході до Особистого Кабінету Позичальник підтверджує: -надання згоди на обробку його персональних даних Кредитодавцем та телекомунікаційними операторами на умовах Згоди на обробку персональних даних, яка міститься на Сайті; -ознайомлення з актуальною версією Правил відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), Паспорту споживчого кредиту, Інформацією про істотні характеристики послуги із надання споживчого кредиту, які містяться на сайті; -ознайомлення та прийняття умов Положення про конфіденційність, яке міститься на сайті. Разом з тим, сам факт отримання кредитних коштів позивачем не заперечується, як і сам факт звернення до відповідача із проханням надати кредит та її ознайомлення із умовами кредитування. Позивач лише вказує, що умови договору встановлюють вимоги зі сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації, вимоги про сплату процентів та неустойки є завищеними, що є підставою для визнання недійсним умов договору. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено та підтверджено дослідженими доказами, що сторони кредитного договору досягли згоди з усіх істотних умов договору перед його укладанням (сума кредиту, строк кредиту, процентна ставка по кредиту, розмір процентів за користування кредитом в гривні, розмір неустойки (штрафу), річна процентна ставка, загальна вартість кредиту для позичальника з урахуванням процентної ставки та виходячи з обраних споживачем умов кредитування), позичальник [PERSON] погодилася на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить її заявка до ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тому в силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним. На момент укладення кредитного договору [PERSON] не зверталась до відповідача із заявою про надання роз`яснень незрозумілих їй умов договору, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, тим самим фактично погодилась зі всіма умовами такого договору, в тому числі з тими, що оспорює. Більш того, не дивлячись на своє гарантоване законом право на розірвання договору протягом чотирнадцяти днів з дня його підписання, користувалась коштами відповідача, до суду звернулась через 6 місяців після укладення спірного договору. Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. В силу ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до положень ч.3 ст. 12 ЦПК України та ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів. На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку про відсутність підстав для визнання вказаного кредитного договору недійсним. Щодо вимоги позивача стягнути з ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» витрат на професійну правничу допомогу, то відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, то судовий збір відповідно компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, відповідно до положень статті 141 ЦПК України. На підставі ст.ст. 207, 634, 638, 1055, 1054 ЦК України ст.ст. 11, 12, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та,

Outcome: dismissed