Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-28 00:00:00

19 липня 2022 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] з цим позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Шлюб між сторонами розірвано 12 квітня 2018 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Син досягнув повноліття, однак продовжує навчання в Київському національному університеті технологій та дизайну. Він навчається на денній формі навчання та контрактній основі та не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно заробляти собі на життя. Крім того, щороку за навчання згідно з договором необхідно сплачувати по 18000 грн. Відповідач на утримання сина матеріальної допомоги не надає і не надавав, незважаючи на те, що згідно із законодавством зобов`язаний це робити. Позивач не в змозі самостійно утримувати сина у зв`язку з тим, що йому необхідні кошти на проїзд до місця навчання, на проживання, одяг, харчування, підручники тощо, що й зумовило необхідність звернутися до суду. Відповідач працює та одержує заробітну плату, у зв`язку з чим має змогу утримувати спільну дитину, тому позивач просить судовим рішенням стягнути з відповідача на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця на період навчання до закінчення навчання. Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 26 липня 2022 року відкрито провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін, призначено розгляд справи по суті на 04 жовтня 2022 року. Ухвалою від 04 жовтня 2022 року відкладено розгляд справи до 09 січня 2023 року за клопотанням відповідача. 09 січня 2023 року протокольними ухвалами суду розгляд справи було відкладено до 02 березня 2022 року, а 02 березня 2023 року - до 02 травня 2023 року. У судові засідання позивач не з`являлася, до початку розгляду справи по суті подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності, підтримала свої позовні вимоги, просила їх задовольнити та додатково зазначила, що відповідач належним чином не забезпечує спільного сина [PERSON] , син навчається на денній формі навчання, потребує коштів на підручники, проїзд до місця навчання, одяг, взуття, плату за навчання, харчування. Це все надає і забезпечує синові позивач, тому вона просить стягнути з відповідача аліменти у заявленому розмірі (а. с. 27). У судовому засіданні 02 травня 2023 року відповідач [PERSON] позов не визнав та надав пояснення, що після розлучення з позивачкою одружився вдруге. Від другого шлюбу він має двох неповнолітніх дітей, які мають вади здоров`я та потребують медичного лікування, його сім`я винаймає житло, інші джерела доходу, окрім заробітної плати, відсутні. З його заробітної плати до червня 2022 року (дати повноліття сина [PERSON] ) стягувались аліменти у розмірі 1/3 частини його доходу, а наразі продовжують стягуватись аліменти у розмір 1/6 частини заробітку до досягнення іншим сином (молодший син відповідача з позивачем) [PERSON] , [INFO] , повноліття. Відповідачу відомо, що син продовжує навчатись в Київському національному університеті технологій і дизайну. Позивачці залишено у користування придбаний у період шлюбу житловий будинок з господарськими будівлями у спорудами по [ADDRESS] , особові рахунки на який остання не бажає переоформлювати. Представник відповідача адвокат Гунько О.Ю. позов не визнав, не заперечуючи щодо обов`язку обох батьків утримувати повнолітніх дочку, сина після досягнення повноліття на період навчання, указав, що виплата даного виду аліментів можлива, зокрема, за існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та наявності в батьків можливості надавати таку допомогу, що включає наявність заробітку (доходу), який дозволяв би їм утримувати не тільки себе, свою сім`ю, а й своїх повнолітніх дітей. Позивачем до суду не надано доказів того, що існує нагальна потреба в отриманні сином [PERSON] , який є працездатним, аліментів, а відповідач не в змозі платити аліменти, адже його дохід, як єдиного працюючого у сім`ї, на кожного з членів сім`ї є меншим, аніж прожитковий мінімум. Протокольною ухвалою суду від 02 травня 2023 року в судовому засіданні оголошено перерву до 17 травня 2023 року, а 17 травня 2023 року - розгляд справи відкладено до 29 червня 2023 року. У судове засідання 29 червня 2023 року відповідач [PERSON] та його представник адвокат Гунько О.Ю. не з`явилися. Відповідач подав письму заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, а, отже, суд розглядає справу за відсутності учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вислухавши пояснення відповідача, представника відповідача, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд уважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з нижченаведених підстав. Так, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом установлено, що позивач та відповідач з 20 вересня 2003 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 12 березня 2018 року (а. с. 5). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 9). Судовим наказом Носівського районного суду Чернігівської області від 05 грудня 2017 року № 741/1561/17 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] та сина [PERSON] у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 02 листопада 2017 року й до досягнення найстаршою дитиною повноліття. [PERSON] , [INFO] , досяг 18 років (а. с. 9). Згідно з копією довідки Київського національного університету технологій та дизайну № 54/238 від 08 липня 2022 року [PERSON] є студентом другого курсу денної форми здобуття освіти, першого (бакалаврського) рівня вищої освіти, факультету мехатроніки та комп`ютерних технологій Київського національного університету технологій та дизайну. Спеціальність 133 Галузеве машинобудування. Зарахований на навчання наказом від 13 серпня 2021 року № 258. Термін навчання - з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2025 р. Навчається за кошти фізичних осіб. Договір сплачено (а. с. 10). [PERSON] зареєстрований разом із матір`ю [PERSON] у [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта [PERSON] (а. с. 3) та копією довідки № 640 про реєстрацію місця проживання [PERSON] за відомостями Носівської міської ради (а. с. 7). Отже, [PERSON] є належним позивачем у цій справі. Відповідач [PERSON] відповідно до повідомлення Носівської міської ради Чернігівської області № 17-02/275 від 03 лютого 2022 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 17). З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 25 серпня 2018 року убачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований Фастівським міськрайонним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Київській області (а. с. 45). Судом установлено, що [PERSON] в указаному вище шлюбі є батьком малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , № серії [NUMBER] (а. с. 46, 47). Копією виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 3304, виданого КНП КОР «Київська обласна дитяча лікарня» підтверджено, що [PERSON] , [INFO] року, встановлено діагноз, пов`язаний з аномальним захворюванням, та призначено лікування відповідно до консультаційних висновків спеціаліста (а. с. 48, 49, 50, 51). Дружина позивача [PERSON] знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років з 18 вересня 2019 року по [INFO] року (а. с. 52). Довідкою про доходи АТ «Українська залізниця», Регіональна філія «Південно-Західна залізниця» виробничий відділ експлуатаційне вагонне депо Дарниця від 04 травня 2023 року засвідчено, що загальна сума доходу [PERSON] за період з листопада по квітень 2023 року без урахування аліментів становить 50758 грн. 11 коп., сплачено аліментів 34192 грн. 70 коп. Вимогою державного виконавця від 06 липня 2022 року, направленою на адресу Регіональної філії «Південно-Західна залізниця АТ «Українська залізниця», у зв`язку із досягненням [INFO] року сином [PERSON] , [INFO] , повноліття, встановлено проводити утримання з доходу боржника у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , повноліття (а. с. 40). Надаючи правову оцінку встановленим судом обставинам справи суд виходить з того, що правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 Статтею 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України), яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми глави 16 СК України не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей). Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Згідно з статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п. 20 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». Зазначена постанова підтримана постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 червня 2019 року по справі № 754/866/18. Отже, матеріалами справи доведена обов`язкова сукупність таких юридичних фактів: походження сина [PERSON] від відповідача; досягнення [PERSON] [INFO] 18 років, але менше 23 років; продовження [PERSON] навчання у Київському національному університеті технологій і дизайну; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі. При цьому у відповідача наявна можливість надавати таку допомогу, оскільки він працює та отримує в АТ «Українська залізниця» заробітну плату, загальний розмір якої (нараховано) за період з листопада 2022 року та по квітень 2023 року становить 84950 грн. 81 коп. Вирішуючи питання, чи потребує повнолітній [PERSON] у зв`язку з навчанням матеріальної допомоги від батька, суд ураховує денну форму навчання у вищому навчальному закладі, ту обставину, що [PERSON] навчається на платній основі, у нього відсутнє джерело власних доходів, та робить висновок про те, що повнолітній [PERSON] у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги зі сторони відповідача [PERSON] . При призначенні розміру аліментів на повнолітню дитину яка продовжує навчання, суд враховує, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, що відповідач є особою працездатного віку, працює офіційно, з сином [PERSON] не проживає, продовжує сплачувати аліменти на утримання іншого сина [PERSON] , у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, що потребують лікування, та дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, розмір прожиткового мінімуму, визначений ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» (для дітей віком до 6 років - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні; працездатних осіб - 2684 гривні). Інших обставин та доказів на їх підтвердження, які б суд врахував при визначенні розміру аліментів, сторони суду не надали. Отже, ураховуючи вимоги закону та обставини справи, суд вважає, що стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/12 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця буде достатнім для забезпечення життєвих потреб його як студента на період навчання. Відповідач має можливість сплачувати аліменти саме у такому розмірі, який відповідає вимогам розумності і є необхідним для забезпечення мінімальних потреб, необхідних для утримання повнолітнього сина, який навчається. Разом з цим, позивачкою не надано суду доказів на підтвердження того, що вона потребує призначення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання саме в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, а також доказів на підтвердження того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в такому розмірі. При цьому, суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Отже, судом встановлені обставини, що дають підстави для часткового задоволення позову про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Стягнення аліментів за цим судовим рішенням можливе до настання однієї з умов: досягнення 23 років або закінчення навчання. Зважаючи на те, що згідно з довідкою про навчання повнолітній [PERSON] закінчує навчання 30 червня 2025 року, тобто ще до досягнення ним 23 років, аліменти за цим судовим рішенням можуть бути стягнуті тільки до 30 червня 2025 року. Суд оцінив докази за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо, враховує всі надані докази і вважає, що існують підстави для часткового задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду зазделегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір за ставками станом на 01 січня 2022 року. Водночас, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial