Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-11 00:00:00

Відповідач позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності. Представник позивачки [PERSON] - адвокат Вальченко В.В. на задоволенні позову наполягав, просив про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] - помер [INFO] ; копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 20.10.2022р. (дата заведення спадкової справи після смерті [PERSON] - [INFO] ); копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) від 20.10.2022р.; копія свідоцтва про народження [PERSON] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] - помер [INFO] ; копія свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] - померла [INFO] ; копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 20.10.2022р. (дата заведення спадкової справи після смерті [PERSON] - [INFO] ); копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) від 20.10.2022р. (є чинний заповіт); копія свідоцтва про народження позивачки; копія свідоцтва про народження відповідача; копія виписки з погосподарської книги №3 виконавчого комітету с. Лиманське Ренійського району Одеської області від 29.11.2022р. про належність домоволодіння; копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 06.08.2019р.; копії витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.11.2019р.; копія довідки виконкому Ренійської міської ради Ізмаїльського району від 29.11.2022р. про склад сім`ї [PERSON] на день його смерті; копія довідки виконкому Ренійської міської ради Ізмаїльського району від 22.11.2022р. про склад сім`ї [PERSON] на день його смерті; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] , оформленого на ім`я [PERSON] ; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості нерухомості від 19.10.2022р.; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.11.2022р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що сторони у справі являються дітьми [PERSON] та онуками [PERSON] та [PERSON] . За життя [PERSON] на підставі даних погосподарської книги №3 виконавчого комітету с. Лиманське Ренійського району Одеської області належав житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] . За життя [PERSON] не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, [INFO] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] були його дружина - [PERSON] та його син - [PERSON] . [PERSON] не встигла прийняти спадщину на майно після смерті чоловіка, оскільки [INFO] померла. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про її прийняття за законом. Про це свідчить копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 20.10.2022р. (дата заведення спадкової справи - 27.08.2008р.). Таким чином, після смерті батька - [PERSON] тільки його син - [PERSON] прийняв спадщину за законом в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України. За життя [PERSON] не переоформив спадковий житловий будинок на себе, не зареєстрував його у Державному реєстрі прав власності на нерухомість. [INFO] батько сторін у справі - [PERSON] помер. За життя він розпорядився належним йому майном, 25.06.2018р. склав заповіт, за яким державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва серія ЯА №861488 від 15 березня 2006 року заповів позивачці - [PERSON] . Щодо іншого майна (а саме житлового будинку) [PERSON] не розпорядився. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на вищезазначене майно, спадкування на яке відбувалося як за заповітом, так і за законом. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] були його діти - донька (позивачка) та син (відповідач). У передбачений законом строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] [PERSON] звернулась до нотаріальної контори із заявою про її прийняття за законом. Про це свідчить копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 20.10.2022р. (дата заведення спадкової справи - 29.11.2018р.). Проте, незважаючи на своєчасне звернення позивачки за прийняттям спадщини, оформити її неможливо у зв`язку із тим, що в неї були відсутні належні правовстановлюючі документи на нерухомість. У зв`язку із цим, у 2019р. [PERSON] звернулась до Ренійського районного суду Одеської області із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно. Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 06.08.2019р. було задоволено позовні вимоги [PERSON] , визнано право власності за нею в порядку спадкування за заповітом на земельні ділянки. Під час розгляду раніше поданої позовної заяви вимога про визнання права власності на житловий будинок, який є предметом спору за даним позовом, не пред`являлась і не розглядалась. Відповідач будь-яких заперечень щодо позовних вимог не мав, на спадщину не претендує, позовні вимоги визнав в повному обсязі. У нинішній час, при зверненні позивачки до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності належних правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок, про що 28.11.2022р. нотаріусом було винесено відповідну постанову. Надати такі документи позивачка не може, оскільки за життя її батько не оформив належним чином право власності на житловий будинок, він рахується належним ще [PERSON] (діду позивачки) на підставі погосподарської книги с.Лиманське. Згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) правовстановлюючих документів - у т.ч. і при видачі свідоцтва про право на спадщину. На копіях (фотокопіях) зазначених документів проставляється відповідна відмітка про перехід права власності до набувача чи спадкоємця. Отже, після смерті батька позивачки це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на нерухомість, як на об`єкт спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, що залишилася після померлого [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідач на неї не претендує. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як було встановлено судом, позивачка у справі є спадкоємицею першої черги за законом. У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивачка звернулась до нотаріальної контори із відповідною заявою. Як зазначила позивачка, після смерті батька у неї були відсутні належні правовстановлюючі документи на спадковий житловий будинок. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивачка не має можливості. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину юридично, оскільки її воля, як спадкоємиці за законом, була виражена у її діях по своєчасній подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріуса. Крім того, після смерті батька позивачка фактично управляє та володіє спадковим майном (зберігає технічні документи на будинок, розпоряджається щодо його цільового використовування тощо). Таким чином, позивачка прийняла спадщину за законом (стосовно житлового будинку) в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивачка є суб`єктом набуття права власності на житловий будинок з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України. З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved