Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 листопада 2006 року. Від шлюбу мають двоє малолітніх дітей, сина [PERSON] та дочку [PERSON] , обоє 07 листопада 2011 року народження. Поряд з тим, зазначив, що після реєстрації шлюбу, вони постійно проживали в квартирі батьків відповідачки в м.Борщеві. Відносини між ними були нормальними, хоча, як і в кожній сім`ї, між ними були непорозуміння та сварки. У грудні 2022 року за їхньою взаємною згодою, відповідачка поїхала на роботу у Польщу і повинна була повернутись через два місяці. Проте, коли пройшов вказаний термін, то вона додому не приїхала. В телефонному режимі почав вияснювати з нею, в чому причина, чому вона не повертається назад, на, що вона відповіла, що не збирається повертатись додому і не хоче більше з ним жити, і не хоче, що у неї є інший чоловік. Крім того зазначив, що він декілька разів просив відповідачку одуматись і повернутися, однак вона категорично не бажає цього робити, тому вони припинили вже спілкуватися і по телефону. На даний час вони спільного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть. Також вказав, що діти після розірвання шлюбу, залишуться проживати з ним, у Польщу до матері вони їхати не бажають. Вважає, що шлюб між ними існує формально, подальше збереження шлюбу є неможливим, оскільки це суперечить його інтересам, у зв`язку з чим просив суд шлюб між ними розірвати. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 30 травня 2023 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та запропоновано відповідачці протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву. Як слідує з наявного в матеріалах справи поштового повідомлення, позовну заяву з додатками, ухвалу суду про відкриття провадження, відповідачка отримала 02 червня 2023 року. На момент розгляду справи судом відповідачкою відзиву на позов, будь-яких заяв, клопотань подано не було. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 07 листопада 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 07 листопада 2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, про що складено актовий запис № 150. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові та дружині « [PERSON] ». Від шлюбу подружжя має двоє малолітніх дітей, сина [PERSON] , та дочку [PERSON] , обоє 07 листопада 2011 року народження. Також судом встановлено, що сторони з грудня 2022 року разом не проживають, не мають спільного бюджету та не ведуть спільного господарства. Наміру зберегти шлюб, ні позивач, ні відповідачка не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача суму понесених ним судових витрат у виді судового збору. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 112, 113 Сімейного кодексу України, Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved