Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-27 00:00:00

10.02.2023 року [PERSON] звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про встановлення факту перебування її на утриманні померлого годувальника - чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] в м.Дніпрі. В обґрунтування заяви заявник посилається, на те, що вона постійно проживала разом із чоловіком [PERSON] з часу укладення шлюбу, тобто з 20.09.2014 року. Вони з чоловіком до моменту його смерті були поєднані взаємними правами та обов`язками, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, який складався із їх доходів у вигляді пенсій за віком. Вона перебувала на утриманні свого чоловіка до дня його смерті, оскільки власного доходу не вистачало і не вистачає для забезпечення нормального існування, інших доходів в неї немає. З метою переходу з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника вона звернулась до ГУ Пенсійного фонду в Дніпропетровській області з відповідною заявою, проте даним пенсійним органом їй була надана відмова від 21.10.2022 року з посиланням на не надання нею документу на підтвердження факту спільного проживання з годувальником на день його смерті. Вона з чоловіком були зареєстровані за різними аресами, він за адресою [ADDRESS] , вона зареєстрована за адресою [ADDRESS] , проте в дійсності фактично проживали однією сім`єю та вели спільне господарство за однією адресою: [ADDRESS] , у будинку, який належить на праві власності їх доньці [PERSON] . Встановлення факту знаходження її на утриманні її чоловіка має для неї юридичне значення, оскільки дозволить їй реалізувати право на перехід на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, тому вона звернулась до суду із даною заявою. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.02.2023 року суддя Кудрявцева Т.О. визначена для розгляду даної справи. Ухвалою від 13.02.2023 року суддею відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні заявник та представник заявника, посилаючись на обставини, викладені в заяві, заявлені вимоги підтримали, пояснили, що [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі з 22.09.1979 року по 2003 рік, в 2003 році у подружжя виникла сварка, після якої вони розлучилися та пів року не проживали разом, зареєстрували шлюб знов лише в 2014 році та проживали однією сім`єю до дня смерті. [PERSON] . [PERSON] працював до останнього в органах місцевого самоврядування, на момент виходу на пенсію заявниці [PERSON] отримував пенсію, яка майже в три рази перевищувала пенсію [PERSON] . В дане судове засідання заявник з представником не з`явились, у наданій суду 17.05.2023 року заяві представник заявника вимоги заяви підтримав та просив задовольнити, також просив розглянути справу у відсутності заявника та її представника. Представник заінтересованої особи - Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у наданому суду відзиві представник заінтересованої особи, окрім посилання на норми ЦК України, ЦПК України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зазначив, що заявниця [PERSON] не надала довідку про факт перебування на утриманні [PERSON] , тому їй було відмовлено у переведенні на його пенсію, тому вважав не доведеним факт знаходження [PERSON] на утриманні померлого чоловіка, в зв`язку з чим просив відмовити в задоволенні заяви, розгляд справи просив провести в його відсутність. Зважаючи на викладене, відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом 28.06.2023 року за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вислухавши заявника з представником, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1, 2 ст. 5 передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні. Відповідно до ч.1-3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Згідно п. 2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу, а також надається документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника. У відповідності до п. 2.11 вказаного Порядку, за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації) або довідки органів місцевого самоврядування: для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника - довідка про перебування на повному утриманні померлого годувальника чи одержання від померлого годувальника допомоги, яка була постійним і основним джерелом засобів до існування, або про спільне проживання з годувальником на момент його смерті. У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Постанова Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розкриває зміст судової діяльності з розгляду справ даної категорії, при цьому факти, що мають юридичний характер це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Відповідно до ч.2, 4 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. У відповідності до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. Згідно із ст. 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію. Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, має значення для переходу на пенсію в разі втрати годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі №520/6518/17. Як встановлено судом, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 22 вересня 1979 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 22.09.1979 року Бабушкінським відділом ЗАГС м. Дніпропетровська. [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12.02.1981 року Бабушкінським районним відділом ЗАГС м. Дніпропетровська. Відповідно до копії Свідоцтва про шлюб, виданого 23.09.2017 року Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, в зв`язку з реєстрацією шлюбу 23.09.2017 року з [PERSON] , [PERSON] було змінено прізвище на « [PERSON] ». Крім того, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . В зв`язку зі сваркою та припиненням шлюбних відносин шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, проте 20 вересня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було повторно зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 20.09.2014 року Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції. [PERSON] та її чоловік [PERSON] були зареєстровані за різними адресами, а саме [PERSON] був зареєстрований за адресою [ADDRESS] , а [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] , проте в дійсності подружжя [PERSON] та [PERSON] фактично проживали однією сім`єю та вели спільне господарство за однією адресою: [ADDRESS] , у будинку, який належить на праві власності їх доньці [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] у м.Дніпро, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 03.10.2022 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро). Відповідно до копії Пенсійного посвідчення № [NUMBER] , серія [NUMBER] , виданого 14.08.2018 року, [PERSON] , [INFO] , за життя був пенсіонером за віком, мав інвалідність 2 групи загального захворювання. Відповідно до Довідки, виданої Головним управлінням ПФУ в Дніпропетровській області 24.11.2022 року за №842, щомісячний розмір пенсії [PERSON] на час смерті складав 10013,06 грн. Як вбачається з Пенсійного посвідчення № [NUMBER] , серія [NUMBER] , виданого 26.05.2020 року, [PERSON] , [INFO] , є пенсіонером за віком. Відповідно до Довідки про доходи № 9554 5050 3418 1563 від 12.12.2022 року, виданої Головним управлінням ПФУ в Дніпропетровській області, щомісячний розмір пенсії [PERSON] складає 3559,55 грн. Після смерті чоловіка [PERSON] заявник [PERSON] звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з метою переходу на пенсію чоловіка у зв`язку із втратою годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до рішення № 045550007205 від 21.10.2022 року відділом перерахунків пенсій №1 заявнику [PERSON] було відмовлено у переході на пенсію чоловіка з посиланням на те, що в наданих документах відсутня довідка з місця проживання або рішення суду про перебування на утриманні у чоловіка [PERSON] . Відповідно до копії спадкової справи № 10/2023, заведеної після смерті [PERSON] , наданої на ухвалу суду приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Батовою Л.Г., з заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] до нотаріуса звернулася 06.02.2023 року [PERSON] . Відповідно до наданої нотаріусу заяви від 17.03.2023 року [PERSON] , [INFO] , відмовився від прийняття спадщини після смерті батька на користь матері [PERSON] . Вбачається, що 26.05.2023 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Батовою Л.Г. на ім`я [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] . Зазначаючи про те, що встановлення факту перебування на утриманні у [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , заявниці необхідно для переходу на пенсію у зв`язку з втратою годувальника та відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», заявник звернулась до суду з даної заявою. Проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю на день смерті [PERSON] та перебування [PERSON] на його утриманні підтверджується довідкою голови квартального комітету №16 Бабушкінської районної ради Бакулей Р.О. від 22.11.2022 року, з якої вбачається, що [PERSON] ,1960 року народження, та [PERSON] , 1960 року народження, постійно проживали однією сім`єю та вели спільне господарство з 17.08.2011 року за адресою [ADDRESS] та поясненнями в судовому засіданні свідків. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є донькою [PERSON] та [PERSON] , з дня реєстрації шлюбу, а саме з 1979 року батьки проживали разом однією сім`єю, батько, як чоловік працював та отримував гідну заробітну плату, мати завжди була на його утриманні. В 2003 році батьки розлучились через сварку, проте через півроку вони знову стали проживати однією сім`єю та зареєстрували шлюб в 2014 році. В 2011 році батьки побудували будинок за адресою: [ADDRESS] та вони проживали в ньому разом однією сім`єю до дня смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона з подружжям [PERSON] та [PERSON] знайома вже майже 30 років, в них склалися дуже дружні стосунки. З 2011 року вона є сусідкою [PERSON] та [PERSON] по [ADDRESS] , на її земельній ділянці наразі не присвоєно номер, тому точної адреси в неї немає, а тому вона бачила і знає що [PERSON] проживала разом з чоловіком весь час однією сім`єю, вони виростили двох дітей, вели спільне господарство та дбали один про одного до смерті [PERSON] . Таким чином вбачається, що з моменту одруження заявниці з 2014 року вони разом із її чоловіком [PERSON] проживали до дня його смерті однією сім`єю, як одна родина, мали спільний побут та взаємні права та обов`язки, вели сумісне господарство, тобто складали сім`ю у розумінні положень ч.2, 4 ст. 3 СК України; щомісячна пенсія чоловіка, яка значно перевищувада розмір пенсії, яку отримувала [PERSON] за віком, була постійним і основним джерелом засобів до існування сім`ї [PERSON] , таким чином [PERSON] фактично виконував обов`язок щодо утримання своєї дружини [PERSON] . З огляду на встановлені судовим розглядом справи обставини, суд вважає доведеним факт, що [PERSON] перебувала на утриманні свого померлого чоловіка [PERSON] на день його смерті, постійно мешкаючи разом з ним на день його смерті. Пенсія, яку отримував за життя [PERSON] , була для заявниці хоч і не єдиним, однак постійним і основним джерелом засобів до існування, тому заява [PERSON] про встановлення юридичного факту перебування на утриманні чоловіка [PERSON] підлягає задоволенню. Встановлення такого факту для заявника має юридичне значення для переходу на пенсію у зв`язку із втратою годувальника відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». На підставі викладеного,

Outcome: approved