Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Бахмутської міської ради Донецької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позову, позивач зазначає, що 20.07.1989 року між нею та [PERSON] , [INFO] , був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] , виданим Палацом одруження виконавчого комітету міської Ради народних депутатів м. Маріуполя Донецької області 20.07.1989 року. З чоловіком до моменту його смерті мешкали разом за місцем реєстрації позивача в [ADDRESS] . Чоловік був зареєстрований у [ADDRESS] . [INFO] , під час активних бойових дій у м. Маріуполь Донецької області чоловік трагічно загинув. На момент його смерті у м. Маріуполь через активні бойові дії державні органи, органи місцевого самоврядування та лікарні вже не працювали. Тому отримати будь який лікарський документ, що підтверджує смерть людини, було неможливо. Вказані вище обставини позбавили позивача можливості своєчасного звернення до органів державної реєстрації тактів цивільного стану для державної реєстрації смерті чоловіка та отримання свідоцтва про смерть. У зв`язку з цим, єдиною підставою для державної реєстрації смерті чоловіка було отримання рішення суду про встановлення факту смерті. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Донецької області від 06.01.2023 року у справі № 183/2980/22 був встановлений факт смерті чоловіка [PERSON] у м. Маріуполь Донецької області 31.03.2022 року. На підставі даного судового рішення 14.03.2023 року Новомосковським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) була проведена державна реєстрація смерті чоловіка та видане свідоцтво про смерть. Таким чином, практично через рік після загибелі чоловіка позивач отримала свідоцтво про його смерть, що у свою чергу унеможливило вчасне звернення до нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини. Після отримання свідоцтва про смерть чоловіка позивач звернулась до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мостової Р.С. щодо прийняття спадщини, яка залишилась після смерті чоловіка. 12.05.2023 року у відповідь на звернення, нотаріус надала лист роз`яснення № 38/01-16, яким зазначила, що у зв`язку з тим, що позивач не звернулась в передбачений законом строк до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка, та на момент смерті чоловіка не була зареєстрована з ним за однією адресою, їй необхідно звернутися до суду для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Крім того, нотаріус роз`яснила, що оскільки заведення спадкової справи не є нотаріальною дією, постанова про відмову 3у вчиненні нотаріальної дії не виноситься згідно зі ст. 49 Закону України «Про нотаріат», причини відмови викладені у письмовій формі. З урахуванням вищезазначеного, вирішити питання щодо визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини можливо лише у судовому порядку, як то визначено чинним законодавством. Після смерті чоловіка залишилось спадкове майно: двокімнатна квартира загальною площею 40,8 кв.м., жилою площею 25,3 кв.м. в м. Бахмут Донецької області, за адресою: [ADDRESS] , та гіпсоблочний гараж загальною площею 20,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , гараж № [NUMBER] . Крім позивача спадкоємицею за законом є повнолітня донька [PERSON] , [INFO] , яка спадщину не прийняла. Позивач вважає, що пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини після смерті чоловіка у зв`язку із об`єктивними, непереборними труднощами та обставинами, які не залежали від її волі, та на які вона не могла вплинути. А саме, неможливістю в блокадному окупованому Маріуполі, де тривали активні бойові дії та загинув її чоловік спадкодавець, отримати будь який медичний документ про його смерть та здійснити державну реєстрацію його смерті;, тривалим судовим процесом по встановленню факту смерті чоловіка; проведенням державної реєстрації його смерті та отриманням свідоцтва про смерть спадкодавця практично через рік після його смерті. Всі ці зазначені вище обставини стали причинами пропуску шестимісячного строку та перешкодою до реалізації спадкових справ. Позивач вважає, що пропустила строк для прийняття спадщини через поважні причини, в зв`язку з чим просить суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 12 червня 2023 року відкрито провадження, ухвалено судовий розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином. Позивач в позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. До відносин спадкування правила ЦК України (книга 6 Спадкове право, ст.ст.1216-1308) застосовуються, якщо спадщина відкрилась після набрання ним чинності з 01 січня 2004 року, а також якщо спадщина відкрилась до цієї дати, але не була прийнята ніким із спадкоємців (пункти 1, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). За загальними правилами про спадкування, передбаченими ст. 1216, 1218, 1220 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Частиною 3 статті 1223 ЦК України визначено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ст. 1258 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Згідно Правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-85цс12, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO] у м. Маріуполь Донецької області, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . 20.07.1989 року між нею та [PERSON] , [INFO] , був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] , виданим Палацом одруження виконавчого комітету міської Ради народних депутатів м. Маріуполя Донецької області 20.07.1989 року, прізвище після одруження позивача [PERSON] . До матеріалів справи додане рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 січня 2023 року відповідно до якого було встановлено факт смерті [PERSON] в день [INFO] на території, на якій введено воєнний стан в місті Маріуполь Донецької області. 14 березня 2023 року було видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] [PERSON] , померлого [INFO] . До матеріалів справи додані документи на спадкове майно, яке належить спадкодавцю [PERSON] . Відповідно до листа роз`яснення від 12.05.2023 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мостовою Р.С. було роз`яснено позивачу необхідність звернення до суду з позовом в зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини. Таким чином, у судовому засіданні встановлено факт пропуску строку для прийняття спадщини позивачем, який не є підставою для усунення від спадкування, оскільки позивач має право на спадщину після смерті чоловіка за законом. Однак, вона не може реалізувати його у зв`язку з пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини. Отже право останньої підлягає захисту в судовому порядку. Визначаючи спадкоємцю додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Право на справедливий судовий розгляд, закріплене у п. 1 ст. 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Тобто Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Гарантоване\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Згідно з частиною третьою\~статті 1272\~ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої\~статті 1272ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320 цс 17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. У відповідності до роз`яснень, що містяться в абз. 6 п. 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, вирішуючи питання при визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як роз`яснив у своїй постанові від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/17 Верховний Суд у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженням, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Із позовної заяви вбачається, що позивач пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини після смерті спадкодавця у зв`язку із об`єктивними, непереборними труднощами, що стало перешкодою до реалізації своїх спадкових прав та пропуску шестимісячного строку. Пропуск строку для прийняття спадщини стався через причини, які на думку позивача дають правові підстави вважати їх поважними. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04). Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень\~ст. 81 ЦПК України\~докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач пропустив строк прийняття спадщини після смерті спадкодавця з поважних причин. Таким чином, враховуючи встановлені фактичні обставини справи та причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, які суд визнає поважними, на підставі наведених вище норм закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, підлягають задоволенню. На підставі викладеного

Outcome: approved