Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-10 00:00:00

09 травня 2023 року до Рівненського міського суду надійшла на розгляд позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що між сторонами 18 серпня 2006 року було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 1289. Від шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та відмінність поглядів, у зв`язку із цим спільне проживання як одна сім`я та збереження шлюбу стало неможливим. Позовна заява про розірвання шлюбу знаходиться в Рівненському міському суді Рівненської області. З моменту припинення шлюбних відносин, сторони проживають окремо, зокрема, позивачка з дітьми фактично проживають за адресою: [ADDRESS] . Відповідач нехтує виконанням свого батьківського обов`язку, не відвідує дітей, не цікавиться їх життям, участі у вихованні не приймає, фізичним, моральним та духовним розвитком не займається, діти повністю знаходяться на утриманні позивачки, матеріального забезпечення на життя та розвиток дітей відповідач не надає. Позивачці відомо, що відповідач працює в Комунальному підприємстві «Рівненський обласний Фтизіопульмонологічний медичний центр Рівненської обласної ради» на посаді лікар та має стабільний дохід. Враховуючи те, що з відповідачем домовленості про сплату аліментів позивачкою не досягнуто, вважає за необхідне стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у судовому порядку. Ухвалою суду від 10 травня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження, перше засідання для розгляду справи по суті призначено на 13.06.2023. 13.06.2023 розгляд справи було відкладено на 12.07.2023. У судове засідання позивачка не з`явилася, 11.07.2023 подала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, 11.07.2023 подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції 21.08.2007, актовий запис № 1920, [INFO] у сторін народилася донька - [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом ДРАЦС Рівненського міського управління юстиції 28.04.2011, актовий запис № 1086, [INFO] у сторін народився син - [PERSON] . Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною другою статті 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог статті 182 СК України обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів є стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Також даною статтею визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з п. п. 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд звертає увагу, що положенням Цивільно-процесуального кодексу визначено, що аліменти у розмірі 1/3 частини доходів на двох дітей можуть бути стягнуті судом у порядку наказного (безспірного) провадження, що є фактичним законодавчим визначенням оптимального і звичайно прийнятого розміру аліментів на одну дитину. Заперечень щодо позовних вимог [PERSON] та доказів надання в добровільному порядку коштів на утримання дітей, відповідачем суду подано не було. Крім того, суд наголошує, що батько зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів із метою отримання законних джерел для забезпечення гідних умов проживання й розвитку дитини, оскільки він не є непрацездатною особою та має задовільний стан здоров`я. Доказів протилежного суду не подано . Це відповідає інтересам дитини та захищає її права. Викладене, узгоджується з позицією Верховний Суд, висловленою у постанові від 25 вересня 2019 року у справі № 730/1553/18-ц (провадження № 61-9993св19) . Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову - 09.05.2023, та до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання їх дітей, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, з огляду на те, що позивачка звільнена від сплати судового збору, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 1 073, 60 грн.

Outcome: approved