Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-25 00:00:00

До Миронівського районного суду Київської області із вказаним позовом звернулася позивач [PERSON] та просила суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь 1/2 додаткових витрат на дитину, а саме 51 986 гривень. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що рішенням Миронівського районного суду Київської області від 13 липня 2022 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. Разом із цим позивач вважає, що відповідач також повинен сплатити їй 1/2 частину її витрат: за її із дочкою відпочинок у період із 30 травня 2021 року по 06 червня 2021 року у Єгипті, вартість якої становила 37 300 гривень; додаткових витрат на харчування, вартість якого становила 4327 гривень, 38 копійок; додаткових витрат на лікування та оплату медичних обстежень, вартість яких становила 11 171 гривню 10 копійок; додаткових витрат за заняття з лікувальної фізкультури з тренером, вартість якої становила 10 200 гривень; додаткових уроків математики, вартість яких становила 7537 гривень, 68 копійок; додаткових уроків англійської мови, вартість яких становила 2 700 гривень; на придбання мобільного телефону та комплектуючих до нього, вартість яких становила 5 021 гривню; орендної плати, вартість яких становила 15 156 гривень; придбання одягу та білизни для заняття танцями і спортом, канцелярських товарів, ремонт ноутбука, дитячої літератури, резинки для волосся та гігієнічних засобів, настільної лампи, вартість яких становила 12 814 гривень 70 копійок; сплати коштів на потреби класу, розмір яких становив 1872 гривні 83 копійки; страхування життя та здоров`я дитини, розмір якого становив 200 гривень. В судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву у якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, позов підтримала. У відзиві на позов, відповідач проти його задоволення заперечував, свої заперечення мотивував тим, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Приписами ст. 12 ЦПК України закріплено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх, вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно приписів ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. У разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, особа, яка подала цей документ, може просити суд до закінчення підготовчого засідання виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів. Приписами ст. 84 ЦПК України вказано, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. Сторона відповідача звертає увагу суду першої інстанції на ту обставину, що стороною позивача не було надано жодного належного та допустимого доказу, які би підтверджували, що вказані витрати на дитину, були зумовлені особливими обставинами. Більш того, оригінали касово-розрахункових документів на придбання позивачем товарів та послуг в матеріалах справи також відсутні. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесения разово, періодично або постійно. Витрати на ліки можливо віднести до додаткових за умови їх доведення належними доказами, такими можуть бути - висновки спеціалістів, призначення лікарів, довідки, яким відповідають відповідні чеки, накладні, квитанції про придбання ліків. Верховний Суд у справі № 520/12681/17 зазначив, що розмір додаткових витрат на дитину має бути обґрунтованим відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані дише частково. Ураховуючи наведене, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 та постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 520/12681/17. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 26.08.2020 року у справі № 336/1488/19, особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), гак і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Отже, з аналізу судової практики, яка склалась, до додаткових витрат відносять: -навчання у спеціалізованому закладі освіти, технікумі, коледжі, при умові погодження з батьком/матір`ю навчального закладу та доведеності існування особливих обставин, які зумовлені необхідністю платного навчання дитини у цьому закладі адже дитині гарантовано державою безоплатне навчання у загальноосвітній школі; -розвиток здібностей дитини, а саме витрати на гуртки, заняття, які розвивають конкретні здібності дитини, придбання спортінвентарю, музичного інструменту, витрати на участь у змаганнях та конкурсах, витрати на вивчення іноземних мов, підтверджені відповідними нагородами, які одержували діти або характеристиками; -оздоровлення (санаторно-курортне або відпочинок біля моря або на гірському курорті при умові доведеності, що для покращення стану здоров`я дитини вона потребувала відпочинок та оздоровлення саме там); -лікування (систематичні витрати, понесені у зв`язку з постійною хворобою дитини, фізичними травмами). Так, стороною позивача, в своєму позові не наведено особливих обставин, які би свідчили про необхідність стягнення з відповідача додаткових витрат, які викликані розвитком здібностей дитини, хворобою, каліцтвом, тощо. У свою чергу, відвідування різноманітних курсів вивчення мови, гуртків, відноситься до загального розвитку дитини, і є необов`язковим, а добровільним волевиявленням батьків. Крім того, надані стороною позивача банківські чеки на здійснення грошових переказів на рахунки фізичних осіб [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та інших невідомих осіб з призначенням платежів за репетиторські курси, є недопустимими доказами, оскільки, позивачем по справі, не було надано жодного доказу, який би дійсно підтверджував, що вказані особи згідно до закону мають право на надання освітніх послуг, а також, що вказані кошти були сплачені саме для дитини [PERSON] , на розвиток її здібностей у вивченні мови та математики, такі послуги були надані, а загальноосвітній безкоштовний навчальний процес в Україні не забезпечить відповідних знань дитини з вказаних предметів. Також звертає увагу суду першої інстанції на ту обставину, що такі витрати, на які посилається позивач по справі у своєму позові, зокрема: 37300 грн. - вартість туру до Єгипту з 30 травня 2021 року по 06 червня 2021 року; 4327,38 грн. - витрати на харчування; 15156 грн. - витрати на оплату орендної плати, та більшість інших витрат, жодним чином не пов`язані з оздоровленням, лікуванням або розвитком здібностей дитини, її особливими потребами. Слід також звернути до уваги, що всі чеки з аптек, магазинів та інших закладів не містять в собі переліку медичних препаратів, засобів, продуктів харчування, які придбавалась, що вони придбавались саме неповнолітній дитині сторін, за відповідним призначенням та з метою задоволення її особливих потреб, тощо, є неконкретизованими, а тому в розумінні вищевикладеного не є додатковими витратами на дитину. Є також незрозумілим яке відношенням мають подарункові пакети, чоловічі шкарпетки, гумки для волосся, пелюшки, фарба для волосся, цукерки, жіночі труси та інші товари повсякденного вжитку до додаткових витрат на утримання дитини в розумінні приписів Сімейного кодексу України. Слід також зауважити, що позивач «як докази» додаткових витрат на утримання дитини долучає також до матеріалів справи роздруківки замовлень, а також скріншоти з мережі Інтернет, що в розумінні приписів чинного законодавства не можуть бути касово-розрахунковими документами та мати доказове значення у понесених витратах на утримання дитини. Надані ж чеки та квитанції не містять в собі доказів понесення стороною позивача будь-яких додаткових витрат на утримання спільної дитини, необхідності понесення таких витрат, те, що дані витрати були використані саме в інтересах дитини, а не сторонніх осіб, в зв`язку із чим сторона позивача не доводить предмет та підстави заявленого позову належними та допустимими доказами, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі. Викладене свідчить про те, що заявлений [PERSON] позов жодним чином не обґрунтований не те, що належними і допустимими доказами, але й предмет позову не вмотивований жодними правовими підставами. Також, під час розгляду судом першої інстанції позову [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину, сторона відповідача просить суд врахувати матеріальний, сімейний, а також стан здоров`я відповідача по справі. Так, рішенням Миронівського районного суду Київської області від 13 липня 2022 року по справі №371/369/22, задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі % частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. Вказані аліменти, які призначено судовим рішенням Миронівського районного суду Київської області від 13 липня 2022 року по справі №371/369/22, відповідач по справі - [PERSON] сплачує в повному обсязі, заборгованість по вказаним аліментам відсутня, що підтверджується доказами сторони відповідача. Слід також врахувати ту обставину, що на підставі наказу Приватного комерційно-виробничого підприємства «Полісся-Ліфтсервіс» №1 від 04 січня 2023 року, [PERSON] було звільнено із займаної посади 05 січня 2023 року. На даний час, [PERSON] проходить випробовування в АТ Чернігівобленерго» на посаді водія автотранспортних засобів служби транспорту і логістики. Слід також зазначити, 14 вересня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб.Від вказаного шлюбу у них народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Також звертав увагу на ту обставину, що на утриманнівідповідача по справі перебуває його батько - [PERSON] ,який є пенсіонером за віком. Крім того, на утриманні відповідача по справі знаходиться також йогодружина - [PERSON] , яка є інвалідом 3 групи, особою, якапостраждала внаслідок аварії на ЧАЕС страждає на ряд стійких хронічнихзахворювань, зокрема на онкологію лівої молочної залози, у зв`язку з чим, відповідачпо справі - [PERSON] , несе значні матеріальні витрати щодопостійного лікування своєї дружини в різних медичних закладах міста Чернігова,Києва та Одеси. Також, у зв`язку з тим, що відповідач по справі - [PERSON] хворіє на ряд стійких хронічних захворювань, він змушений періодичнопроходити лікування в різних медичних закладах. Слід також зазначити, що відповідач по справі - [PERSON] , хоч і зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , проте фактично проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , разом зі своєю дружиною - [PERSON] , дочкою - [PERSON] , та іншими членами сім`ї. Так, відповідач постійно несе значні витрати щодо сплати комунальних послуг за будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Викладене свідчить про те, що на даний час на утриманні відповідача по справі знаходиться його дочка - [PERSON] , [INFO] , на користь якої рішенням Миронівського районного суду Київської області від 13 липня 2022 року по справі №371/369/22, стягуються аліменти в розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно; його непрацездатний батько - [PERSON] , який є пенсіонером за віком, його малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , а також його дружина - [PERSON] , яка є інвалідом 3 групи, страждає на ряд стійких хронічних захворювань, зокрема на онкологію лівої молочної залози; відповідач по справі постійно несе значні витрати щодо свого лікування, та лікування членів своєї сім`ї ; по сплаті за комунальні послуги, тощо, що вже, саме по собі, ставить відповідача та його сім`ю на межу матеріального виживання, що повинно бути враховано судом першої інстанції під час розгляду заявлених позовних вимог [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. Враховуючи викладене, сторона відповідача наголошує на тому, що суд першої інстанції повинен розглянути дану справу у відповідності до приписів ч. 1 ст. 13 ЦПК України в межах заявлених позовних вимог та не виходити за такі межі, а також із врахуванням вимог Сімейного кодексу України. Слід також зауважити, що будь-які інші письмові докази, які сторона позивача буде мати намір долучити в подальшому на підтвердження заявлених позовних вимог до матеріалів справи будуть долучені в порушення ст. ст. 83, 84 ЦПК України, оскільки вони не були подані разом із позовною заявою та будуть подаватися без поважних причин, оскільки сторона позивача у своєму позові не посилалася на них або на складнощі в отриманні таких доказів. Враховуючи все вище викладене, заявлений [PERSON] позов до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину, не ґрунтується на вимогах норм матеріального права, заявлені позовні вимоги та підстави позову жодним чином не обґрунтовані та взагалі не підкріплені будь-якими належними і допустимими доказами, які би підтверджували витрати, які поніс позивач на дитину, відповідач позбавлений матеріальної можливості сплачувати додаткові витрати, навіть, у випадку, якщо б вони були доведені належним чином, у зв`язку з чим заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, через їх необґрунтованість, не доведеність та суперечливість нормам матеріального права. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, представник надіслав клопотання про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову заперечив. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позовна вимога підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до копії свідоцтва про народження, позивач та відповідач мають спільну малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Із матеріалів справи вбачається, що позивач разом із донькою проживають окремо від відповідача. Малолітня донька перебуває на утриманні позивача. Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігів від 30 травня 2017 року (справа № 751/1764/17) із відповідача на користь позивача присуджено стягнення аліментів у розмірі 1 000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 13 липня 2022 року (справа №371/369/22) із відповідача на користь позивача присуджено стягнення аліментів у розмірі частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Звертаючись до суду із позовом про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину в розмірі 51 986 гривень, позивач обґрунтовувала цей розмір тим, що це половина від її витрат, які вона зробила на утримання спільної з відповідачем доньки. Згідно зі ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Тобто, обов`язок по утриманню дитини покладено як на батька так і на матір. При цьому не встановлено, що в більшому розмірі повинен утримувати дитину той з батьків, який має більший розмір доходів, чи проживає окремо від дитини. Законодавством фактично встановлено рівні обов`язки, а отже як відповідач так і позивач повинні фінансово утримувати свою дитину в рівних частинах. Як визнано сторонами, відповідач сплачував аліменти на утримання їх спільної доньки за рішеннями суду в повному розмірі, та не має заборгованості. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті заяви, поясненнях учасників справи, їх представників. Верховний Суд у своїй постанові від 26.08.2020 року у справі № 336/1488/19, особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), гак і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Згідно із ч. 3 ст. 82 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Зважаючи на те, що в Україні у період 2020-2023 року була пандемія, пов`язана із поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, було загальноприйнятим отримувати консультації лікаря щодо лікування дітей в телефонному режимі чи он-лайн. Як наслідок не завжди можна надати докази призначення лікарем ліків для лікування дитини. Ця обставина визнається судом загальновідомою та такою, що не підлягає доказуванню. Матеріали справи містять докази того, що позивач понесла витрати на лікування та оплату медичних обстежень спільної із відповідачем доньки, у розмірі 11 171 гривню. Ці витрати не залежать від волі позивача та повинні були бути нею понесені для покращення стану здоров`я дитини. Найкращі інтереси дитини мають забезпечуватися (відповідно до норм міжнародного права та законодавства України) батьками, опікунами, усиновителями, вчителями, вихователями, надавачами соціальних послуг, органами влади, організаціями, робота яких пов`язана із дітьми. Найкращі інтереси дитини - це її індивідуальні потреби відповідно до стану здоров`я, що забезпечують її гармонійний розвиток Зважаючи на обсяг аліментів, які із відповідача стягуються на користь позивача, виходячи із найкращі інтереси їх малолітньої доньки, суд приходить до висновку, що позов у частині стягнення із відповідача частини її витрат на лікування та оплату медичних обстежень доньки в розмірі 5 585 гривень (11 171 : 2 = 5 585) підлягає задоволенню. Таке рішення надасть можливість доньці сторін мати доступом до більш якісної медицини. Крім того, суд вважає за необхідне визнати загальновідомим, та таки, що не потребує доказуванню сплату коштів на потреби класу, а отже зважаючи на обсяг аліментів, які із відповідача стягуються на користь позивача, виходячи із найкращі інтереси їх малолітньої доньки, суд приходить до висновку, що позов у частині стягнення із відповідача частини її витрат напотреби класу в розмірі 936 гривень (1 872 : 2 = 936) також підлягає задоволенню. Таким чином із відповідача на користь позивача слід стягнути 6 521 гривню 41 копійку додаткових витрат на утримання малолітньої доньки [PERSON] . Решта позову задоволенню не підлягає зважаючи на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Частиною 2 ст. 185 СК України передбачено, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Приймаючи рішення по справі суд враховує матеріальне становище відповідача, за яким він у період часу із січня 2022 року по лютий 2023 року отримав дохід в розмірі 98 316 гривень із яких сплатив податки 18 586 гривень податків та 19 545 гривень аліментів позивачу, тобто фактично у нього залишилося лише 57 185 гривень (на 12 місяців), із яких він у відповідності до ст. 180 СК України також повинен утримувати не лише себе а й ще одну свою малолітню доньку - [PERSON] , 2019 року народження (а.с. 128). відповідності до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік», мінімальний розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу з 1 січня становить 2 684 гривні. Тобто, на законодавчому рівні закріплено, що 2 684 гривні є тією сумою, яка дає змогу відповідачу забезпечити достатній рівень життя для нормального функціонування організму, збереження здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб (ст. 1 ЗУ «Про прожитковий мінімум»). Стягнення із відповідача решти коштів про які просить позивач (46 401 гривні), поставить відповідача на межу виживання, та унеможливить виконання ним свого обов`язку по утриманню іншої своєї малолітньої дитини. Окрім того, вимоги позивачки про стягнення з відповідача витрат понесених нею за придбання одягу та шкільного приладдя, харчування, орендної лати не можна віднести до витрат, що викликані особливими обставинами, оскільки такі витрати не є додатковими, вони відносяться до поточних витрат, участь у яких повністю покривається аліментними платежами відповідача. Крім того, суд звертає увагу на той факт, що відображені у копіях квитанцій (а.с. 4), Ензимного скраб-гоммаж для обличчя 3 в 1 Eveline для чутливої, сухої шкіри об`ємом 75 мл, Блиску кольорового (а.с. 47) та колготи «Conte» Active40 - 3NAT та «Conte» Active40 - 3Bron, за придбання яких позивач просить стягнути з відповідача кошти, не є тими засобами без яких не можливий розвиток дитини у віці 10 років. Враховуючи викладене,

Outcome: partial