Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-05 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська із заявою про видачу обмежувального припису, відповідно до якої просила видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , ( [INFO] ), що фактично проживає за адресою: [ADDRESS] на строк 6 (місяців), яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав відносно [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ), яка зареєстрована та фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] : заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання (перебування) з [PERSON] ; заборонити наближатися ближче ніж на 10 метрів до місця фактичного проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Вимоги заяви обґрунтовані тим, що з 01 січня 2015 вона, [PERSON] та її син [PERSON] (заінтересована особа) мешкають за адресою: [ADDRESS] . Навесні 2022 року син через зловживання спиртними напоями втратив роботу та нової роботи не знайшов і взагалі не шукав ніякої роботи. З моменту втрати роботи син постійно знаходиться у нею вдома, ніякої участі в побутовому устрої життя не приймає (продукти покупає сама, за комунальні послуги також сплачую сама). Він цим всім користується та ще й попрікає статками. На ґрунті зловживання спиртними напоями, син з весни 2022 року почав проявляти до неї агресію, починаючи з літа 2022 року життя стало нестерпним: син почав систематично проявляти стосовно неї агресію, погрожувати фізичною розправою вимагаючи грошей, психологічно тиснути; виражатися в її адресу нецензурною; лайкою, чим вчиняв домашнє насильство відносно неї. Заявниця є особою похилого віку, має проблеми зі здоров`ям, проте син, незважаючи на її вік та поганий стан здоров`я цинічно знущається вихваляючись своєю безкарністю, спричиняє фізичний біль, вчиняє економічне насильство, чим наносить заявниці психологічну травму, вона відчуває постійне нервове напруження, страх, не почувається в безпеці у власній квартирі. Через це в неї погіршився стан здоров`я. Вказала, так зафіксовані прояви домашнього насильства з боку заінтересованої особи в червні 2022 року, в жовтні 2022 року, 22.02.2022 року, 12.03.2023 року, 16 травня 2023 року. Зазначила, що ані профілактичні бесіди, ані наявність, протоколів про адміністративне правопорушення та Термінових заборонних приписів, ані факти притягнення заінтересованої особи до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 173-2 КУпАП, ані ймовірність настання кримінальної відповідальності за вчинені правопорушення, не впливають належним чином на заінтересовану особу та не сприяють припиненню проявів домашнього насильства різних форм, щодо заявниці. Заінтересована особа продовжує і далі систематично проявляти безпідставні прояви агресії щодо заявниці, позбавляє її предметів побуту, ображає нецензурною лайкою в її домі, де він не є власником. Заінтересована особа ображає заявницю нецензурною лайкою, принижує гідність, насильно позбавляє майна та предметів першої необхідності, вимагає гроші у заявниці, погрожуючи фізичною розправою, перебуваючи в стані агресії псує майно заявниці, спричиняє фізичний біль. У зв`язку із вищенаведеним, [PERSON] , з метою забезпечення власної безпеки вимушена була звернутись до суду з відповідною заявою про видачу обмежувального припису. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 червня 2023 року, головуючим суддею у розгляді вказаної заяви визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 30 червня 2023 року прийнято заяву до розгляду та відкрито окреме провадження в цивільній справі за заявою [PERSON] , заінтересована особа: [PERSON] , про видачу обмежувального припису та призначено розгляд справи за правилами окремого провадження. У судовому засіданні представник заявниці заяву підтримала та просила її задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини і підстави, які були викладені у заяві. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд відповідно до вимог ст. 350-5 ЦПК України вважає можливим розглядати справу у відсутності заінтересованої особи. Відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд, заслухавши представника заявника, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, доходить наступного висновку. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] є згідно з договором купівлі-продажу квартири від 10 жовтня 1997 року є власником квартири [ADDRESS] .(а.с.4, а.с.6,7) Як було також встановлено, син заявниці [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає з заявницею в квартирі [ADDRESS] . Відповідно до ст. 350-1 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу. Пунктом 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» під домашнім насильством - розуміються діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Звертаючись до суду за захистом прав і інтересів, які порушенні від домашнього насильства, шляхом видачі обмежувального припису відносно особи [PERSON] , має місце посилання заявника на те, що заінтересованою особою вчинялись щодо заявника фізичне та психологічне насильство. Статтею 1 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено наступні терміни, зокрема: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Так, має місце посилання заявника [PERSON] , що з літа 2022 року відносно останньої її сином [PERSON] здійснювалось психологічне та фізичне насильство, та за наслідками даних обставин заявник неодноразово зверталась за захистом до правоохоронних органів з приводу домашнього насильства. Як вбачається із інформації Відділення поліції №2 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 25.05.2023 року №43.2/3272 направленої на адвокатський запит адвоката Лагоди О.А. у період з 01 січня 2022 року по теперішній час відповідно до інформації з ІП «Єдиний облік» ITC «ІП НПУ», [PERSON] , 1939 р.н, дійсно зверталася до відділення поліції №2 Дніпровського РУП, як «заявник» з приводу вчинення домашнього насильства по відношенню до неї з боку її сина [PERSON] , 1972 р.н., а саме: ЄО №11054 від 14.06.2022 року - надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 14.06.2022 о 15:21 за адресою: [ADDRESS] , син заявниці періодично вживає алкоголь (запоями) та під його дією ображає заявницю та неадекватно поводиться, здійснює моральне насильство. Заявниця хоче, щоб зв`язався дільничний. Дана заява розглянута згідно Закону України «Про звернення громадян» та списана до справи (Висновок №10280 від 15.06.2022); ЄО №15920 від 18.08.2022 року - надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що за адресою: [ADDRESS] , син заявниці ображає заявницю та неадекватно поводиться, здійснює моральне насильство. Дана заява розглянута згідно Закону України «Про звернення громадян» та списана до справи (Висновок №14576 від 18.08.2022); ЄО №2870 від 22.02.2023 року -надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 22.02.2023 о 09:43 за адресою: [ADDRESS] , син заявниці [PERSON] [INFO] , який в стані алкогольного сп`янінням, буянить. Зі слів заявниці син протягом двох років так себе поводить. Заявницю не бив. Заявниця просить працівників поліції «Поліна». Дана заява розглянута згідно Закону України «Про звернення громадян» та списана до справи (Висновок №2488 від 23.02.2023); ЄО №3866 від 12.03.2023 року - надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 12.03.2023 о 18:13 за адресою: [ADDRESS] . Щойно та систематично син заявниці, у стані сп`яніння, сварився із заявницею, розбив пляшку, відштовхнув заявницю, нецензурно обізвав та нібито втік з помешкання. Останній 5 місяців не працює та систематично вживає алкоголь, сьогодні пив знову. До цього за зверненням заявниці до неї прибував наряд «Поліна», заявниця писала заяву на сина, зараз очікує поліцію для подібного. Від ШМД відмовилась. Складено протокол про адміністративне правопорушення № 850709 від 16.03.2023; ЄО №7754 від 16.05.2023 року - надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 16.05.2023 о 17:15 за адресою: [ADDRESS] „ син заявниці в стані алкогольного сп`яніння ображає заявницю нецензурною лайкою та б`є її. Дана заява розглянута згідно Закону України «Про звернення громадян» та списана до справи (Висновок №6689 від 17.05.2023); Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська стосовно [PERSON] ухвалено постанови про притягнення. до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у справах: Справа №202/5813/23, провадження №3/202/3951/2023 постановою від 12 травня 2023 року визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді 30 годин громадських робіт. Судом встановлено, що 12.03.2023 близько 18-00 год. [PERSON] знаходячись за адресою: [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері [PERSON] , чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Справа №202/4325/23, провадження №3/202/3023/2023 постановою від 19 травня 2023 року [PERSON] визнано винуватим у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП і піддано стягненню у виді накладення штрафу у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн. 00 коп. Судом встановлено, що 22.02.2023 року о 09:00 год. за адресою: [ADDRESS] , громадянин [PERSON] , перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, вчинив домашнє насильство психологічного характеру по відношенню своєї матері [PERSON] , а саме ображав її нецензурною лайкою, чим викликав занепокоєння за власне життя. Справа №202/10318/23, провадження №3/202/6612/2023 постановою від 22 червня 2023 року визнано винним [PERSON] , [INFO] , у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 7 (сім) діб. Судом встановлено, що 16.05.2023 о 16 год. 30 хв., [PERSON] за адресою: [ADDRESS] вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї матері, а саме висловлювався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, штовхав та хватав за руки, в наслідок чого у постраждалої особи виникла боязнь за своє життя та здоров`я чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру, за що передбачена відповідальність згідно зі ч.1 ст.173-2 КУпАП. Постанови набрали чинності. Відповідно до ч. 4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Стаття 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплює одну з фундаментальних цінностей демократичного суспільства. Вона категорично забороняє без будь-яких винятків катування, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження та покарання без огляду на обставини чи поведінку потерпілого, що висвітлюється у рішенні ЄСПЛ «A.V. v. Ukraine», n. 68177, «Enea v. Italy» [GC], n. 55182, «Idalov v. Russia» [GC], 91183. Практика Європейського суду з прав людини у рішенні «Ireland v. the UK», наголошує на тому, що таке, що принижує гідність, поводження або покарання передбачає знущання, які мають викликати у жертви почуття страху, страждання і почуття власної неповноцінності, а також принизити її гідність. Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ висловленої у рішеннях «Kudla v Poland» [GC], n. 92237, «Козинець проти України», n. 52, «Лабіта проти Італії», n. 120, «Чембер проти Росії», n. 49244, поводження є «нелюдським», якщо, крім іншого, воно було умисним, застосовувалось впродовж кількох годин поспіль і призводило або до справжніх тілесних ушкоджень, або до гострих фізичних чи душевних страждань. Стаття 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права. Рішення Європейського суду з прав людини «Chahal v. the UK», n. 145. З огляду на встановлені судом обставини щодо наявності фізичного, психологічного насильства, яке чинить [PERSON] щодо [PERSON] , суд вважає, що як жертва такого насильства потребує захисту у порядку передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. В силу ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінк и ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Судом встановлено, що [PERSON] вчиняє дії відносно [PERSON] , які полягають в тому, що останній ображає заявницю нецензурною лайкою, принижує гідність, насильно позбавляє майна та предметів першої необхідності, вимагає гроші у заявниці, погрожуючи фізичною розправою, перебуваючи в стані агресії псує майно заявниці, спричиняє фізичний біль, вчиняє фізичне, психологічне та економічне насильство. Факт вчинення насильства [PERSON] відносно [PERSON] підтверджується наявними у матеріалах справи висновками дільничних інспекторів за наслідками розгляду повідомлень заявника про вчинення домашнього насилля та постановами суду про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КпАП України. Отже, суд доходить висновку, що [PERSON] вчиняє домашнє насильство щодо своєї матері [PERSON] , тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис. Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» про видачу обмежувального припису кривднику суддя у встановлений законом строк інформує уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) постраждалої особи для взяття кривдника на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад за місцем проживання (перебування) постраждалої особи. Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців. Згідно ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved