Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-28 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП ФАКТОРИНГ Україна» звернулось до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог з урахуванням заяви про зміну предмету позову позивач зазначає, що 01 листопада 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», та [PERSON] був укладений Кредитний договір № ML-303/122/2007. Згідно кредитної заявки позивач здійснив видачу кредитних коштів [PERSON] в сумі 13\~000,00 дол. США шляхом їх безготівкового переказу на поточний рахунок позичальника, що підтверджується Випискою по руху коштів від 01.11.2007 року. Відповідно до п.1.1 частини №2 Кредитного договору Банк надає позичальнику кредит, що визначений у Частині №1 цього Договору 13\~000,00 дол. США, а позичальник приймає кредит, зобов`язується належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом та виконати всі інші зобов`язання, як це вказано у цьому Договорі. Відповідно до п.3 частини №1 Кредитного договору фіксований відсоток за користування кредитом становить 13,99% річних. Відповідно до п.п.1.5.1 Кредитного договору повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку Платежів, шляхом внесення готівки в касу Банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок. Датою остаточного повернення кредиту є 01 листопада 2015 року. Однак, всупереч умовам Кредитного договору, вищевказані зобов`язання позичальника щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами не виконуються. Так, згідно розрахунку заборгованості, заборгованість [PERSON] станом на 21.03.2023 року становить 11\~463,53 доларів США, що складається із: -10\~555,39 доларів США сума заборгованості за тілом кредиту; -908,14 доларів США сума заборгованості за нарахованими відсотками. В якості забезпечення вказаного кредитного договору, 01 листопада 2007 року між банком та [PERSON] було укладено Договір поруки № SR-303/122/2007. Згідно до умов зазначеного Договору поруки, [PERSON] зобов`язався відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання [PERSON] боргових зобов`язань по кредитному договору у повному обсязі таких зобов`язань. 10 грудня 2010 між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю №б/н, до якого увійшли кредитний договір та договір поруки, які були укладені між банком та відповідачами. Таким чином, до Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до боржника вищевказаним кредитним договором та договором поруки. Враховуючи викладене, позивач просить суд, стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП ФАКТОРИНГ Україна» заборгованість за кредитним договором № ML-303/122/2007 від 01.11.2007 року у розмірі 11\~463,53 дол. США та судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутністю представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином. Представник відповідача надав суду відзив, в якому зазначив, що відповідач позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини зазначені у відзиві. Також у відзиві просить суд застосувати строки позовної давності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, причини не явки до суду не повідомила. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 19 листопада 2012 року заочним рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна Банк» до [PERSON] , [PERSON] задоволені. 18 січня 2023 року ухвалою суду скасовано заочне рішення та справу призначено до судового розгляду. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено,\~що 01\~листопада 2007\~року між\~Закритим акціонерним\~товариством «ОТП\~Банк», правонаступником\~якого є\~Публічне акціонерне\~товариство «ОТП\~Банк»,та [PERSON] був укладений Кредитний договір № ML-303/122/2007, за умовами якого позичальник отримав кредитні кошти у розмірі 13\~000,00 Доларів США. Відповідно до п.1.1 частини №2 Кредитного договору в порядку передбаченому цим Договором Банк надає Позичальнику Кредит у Розмірі та Валюті, визначеній у Частині №1 цього Договору, а Позичальник приймає Кредит, зобов`язується належним чином використати та повернути Банку суму отриманого Кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування Кредитом та виконати всі інші зобов`язання, як це вказано у цьому Договорі. Відповідно до п.п.1.5.1 частини №2 Кредитного договору повернення відповідної частини Кредиту здійснюється Позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку Платежів, шляхом внесення готівки в касу Банку або безготівковим перерахуванням на Поточний рахунок, якщо інше не передбачено цим Договором. В матеріалах справи міститься додаток № 1 до Кредитного договору № ML-303/122/2007 від 01 листопада 2007 року Графік Платежів. У відповідності до п. 3 частини №1 Кредитного договору для розрахунку відсотків за користування кредитом буде використовуватися фіксована процентна ставка у розмірі 13,99%. У відповідності до п. 2 частини №1 Кредитного договору датою остаточного повернення кредиту є 01 листопада 2015 року. В матеріалах справи міститься заява на видачу готівки №6 від 01 листопада 2007 року, підписана [PERSON] , згідно якої вона отримала кошти у розмірі 13\~000,00 доларів США згідно Кредитного договору №ML-303/122/2007 від 01.11.2007 року. В забезпечення зобов`язань [PERSON] за кредитним договором, 01 листопада 2007 року ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», укладено договір поруки № SR-303/122/2007 з [PERSON] , який поручився за виконання позичальником [PERSON] зобов`язань за кредитним договором. В матеріалах справи міститься договір купівлі-продажу кредитного портфелю від 10.12.2010 року, згідно з умовами якого ПАТ «ОТП Банк» переуступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № ML-303/122/2007 від 01 листопада 2007 року. Відповідач не виконав умови кредитного договору, не сплачував банку належні платежі, не повертав кредитні кошти. Так, згідно розрахунку заборгованості по клієнту [PERSON] за кредитним договором № ML-303/122/2007 від 01 листопада 2007 року, заборгованість станом на 21.03.2023 року становить 11\~463,53 доларів США, що складається із: -10\~555,39 доларів США сума заборгованості за тілом кредиту; -908,14 доларів США сума заборгованості за нарахованими відсотками. Щодо позовної давності Представник відповідача у відзиві просив суд застосувати наслідки спливу строків позовної давності до спірних правовідносин та відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Відповідно до п.п.1.5.1 частини №2 Кредитного договору повернення відповідної частини Кредиту здійснюється Позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку Платежів, шляхом внесення готівки в касу Банку або безготівковим перерахуванням на Поточний рахунок, якщо інше не передбачено цим Договором. В матеріалах справи міститься додаток № 1 до Кредитного договору № ML-303/122/2007 від 01 листопада 2007 року Графік Платежів. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Якщо повернення грошового зобов`язання здійснюється частинами, то строк позовної давності застосовується до кожної не повернутої частини грошового зобов`язання окремо. Як вбачається з правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12 зроблено наступні висновки щодо застосування норм права: «Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.» Згідно розрахунку заборгованості по клієнту [PERSON] за кредитним договором №ML-303/122/2007 від 01 листопада 2007 року,останній платіж по погашенню кредиту був сплачений 15.09.2010р. та 15.09.2010р. за відсотками, тоді як позовна заява була подана 28 березня 2012 року. З урахуванням наведеного, суд вважає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП ФАКТОРИНГ Україна», звертаючись до суду із вказаним позовом, не пропустило строк позовної давності. Щодо вимог позивача до [PERSON] , суд зазначає наступне. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ч. 1\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ч. 1\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За положеннями\~ст. 627 ЦК України\~відповідно до\~ст.6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором ( ч.1\~ст.1049 ЦК України). Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу\~(ч. 2\~ст. 1050 ЦК України). Відповідно до ч.1\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1\~ст.1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Банк умови Кредитного договору виконав повністю. В свою чергу, відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконує належним чином, що призвело до виникнення заборгованості, яка відповідно до розрахунку заборгованості станом на 21.03.2023 року становить 11\~463,53 доларів США, що складається із: 10\~555,39 доларів США сума заборгованості за тілом кредиту; 908,14 доларів США сума заборгованості за нарахованими відсотками. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З матеріалів справи вбачається, що відповідачем [PERSON] не надано доказів на спростування заявленої позивачем суми заборгованості за договором. Отже,\~судом встановлено\~істотне порушення\~договору з\~боку відповідача[PERSON] , тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП ФАКТОРИНГ Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимог до поручителя, суд зазначає наступне. 01.11.2007 року на забезпечення своєчасного повернення кредиту позичальником [PERSON] за кредитним договором ML-303/122/2007 (кінцева дата повернення кредиту 01.11.2015) між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», та відповідачем-2, [PERSON] , був укладений договір поруки № SR-303/122/2007. Одним із видів забезпечення виконання зобов`язання є порука (частина перша\~статті 546 ЦК України). За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). Правові наслідки порушення зобов`язання, забезпеченого порукою, визначені у\~статті 554 цього Кодексу. Згідно із частиною четвертої\~статті 559\~ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до п.3.2., п.3.4. ст.3 Договору поруки, поручитель приймає на себе зобов`язання у випадку не виконання Боржником Боргових Зобов`язань перед Кредитором за Кредитним Договором, здійснити виконання Боргових Зобов`язань в обсязі, заявленому Кредитором, протягом 3-х банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги Кредитора. Погашення здійснюється Поручителем шляхом перерахунку відповідної суми на рахунок Кредитора, який буде повідомлено Поручителю додатково. Обов`язок Поручителя виконати Боргові Зобов`язання виникає при отриманні від Кредитора відповідної вимоги. Тобто, за умовами договору поруки зобов`язання поручителя з виконання умов кредитного договору виникають лише за наявності трьох обставин: - кредитор мав направити вимогу поручителю [PERSON] ; - повідомити поручителя про рахунки, на які має зараховуватися заборгованість; - поручитель мав отримати вимогу. Жодного доказу щодо виконання кредитором п.п. 3.2, 3.4. ст.3 Договору поруки, позивачем суду не надано, в матеріалах справи ці докази відсутні. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 525 ЦК України). Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, суд приходить до висновку, що з урахуванням п.п. 3.2, 3.4. статті 3 Договору поруки, ч. 4 ст. 559 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), оскільки [PERSON] не отримував, як поручитель, будь-яких вимог від кредитора, тому він вважається звільненим від обов`язку їх виконання, а договір поруки вважається припиненим, оскільки до дня звернення до суду з позовом минуло більш ніж 4 роки. Отже, позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП ФАКТОРИНГ Україна» до поручителя [PERSON] не підлягають задоволенню. Статтею 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша\~статті 77 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України\~передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Враховуючи, що відповідач [PERSON] в добровільному порядку не повернула фактично отримані та використані грошові кошти, що свідчить про порушення прав позивача, суд вважає за можливе стягнути з неї заборгованість у розмірі 11\~463,53 доларів США, що підлягає сплаті у гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, як вбачається з правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження\~№ 14-134цс18) та у постанові Верховного Суду від 24 лютого 2022 року у справі № 756/1712/21 (провадження\~№ 61-17390св21). Європейський суд\~з прав\~людини вказав,\~що згідно\~з його\~усталеною практикою,\~яка відображає\~принцип,\~пов`язаний\~з належним\~здійсненням правосуддя,\~у рішеннях\~судів та\~інших органів\~з вирішенняспорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Крім цього, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача судовий збір у розмірі 1\~041,93 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial