Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-26 00:00:00

26 липня 2022 року [PERSON] (надалі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною її вихованні та визначення способу участі у вихованні дитини. На обґрунтування позовних вимог зазначав, що 25 липня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, від якого подружжя має сина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області у справі № 569/6693/16-ц від 16 лютого 2017 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з 01 лютого 2017 року до повноліття дитини. Починаючи з 2016 року шлюбні відносини між подружжям припинились. Відповідач разом з дитиною мешкає окремо від позивача за адресою: [ADDRESS] . А адреса місця реєстрації позивача: [ADDRESS] . Розпорядженням міського голови від 15.02.2019 року № 161-р про визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї визначено спосіб участі [PERSON] у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , встановивши можливість побачень з сином: у І і III суботу місяця з 10:00 год. до 13:00 год.; ІІ і IV неділю місяця з 16:00 год. до 20:00 год.; щороку на наступний день після дня народження сина та в день народження батька з 17:00 год. до 20:00 год.; щороку на другий день Різдвяних свят, Нового року, Паски, Трійці з 11:00 год. до 14:00 год.; щороку влітку для оздоровлення за домовленістю з матір`ю дитини. Однак, між сторонами почались непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні сина. Намагання позивача мирним шляхом врегулювати спір призводять лише до нових конфліктів, так як відповідач небажає його присутності та штучно створює перешкоди у спілкуванні з сином. Весь цей час позивач намагався налагодити нормальний зв`язок із дитиною, приймати участь у її вихованні, утриманні, розвитку її здібностей та забезпечувати її всім необхідним. Згідно відповіді № 01-18/56 від 04.03.2019 року Рівненської міської ради виконавчого комітету служби у справах дітей на звернення [PERSON] від 19.02.2019 року повідомлено наступне, «З матір`ю дитини [PERSON] проведено профілактично-роз`яснювальну бесіду, а також взято письмове пояснення згідно вимог чинного законодавства. В ході бесіди їй роз`яснено, що рішення органу опіки та піклування (розпорядженням міського голови від 15.02.2019 року № 161-р про визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неі), є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого ч. 2 ст. 170 СК України." Обмеження у спілкуванні позивача з дитиною безпосередньо пов`язане із діями відповідача, яка не надає позивачеві дозволу на спілкування з сином та сину дозволу на спілкування з батьком. Позивач, посилаючись на те, що прагне брати участь у вихованні сина, виконувати свої батьківські обов`язки, проте відповідачка всіляко перешкоджає їхньому спілкуванню, просив: зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у спілкуванні з сином - [PERSON] [INFO] . встановити [PERSON] для участі у вихованні та спілкуванні з сином - [PERSON] [INFO] , такі способи: систематичні побачення, спілкування та відпочинок у І суботу місяця з 10:00 год. до 16:00 год., II i IV неділю місяця з 14:00 год. до 20:00 год., ІІІ п`ятницю місяця з 18:00 год. до неділі 20:00 год., без обов`язкової участі матері [PERSON] за межами її місця проживання; систематичні побачення, спілкування та відпочинок щороку на наступний день після дня народження сина та в день народження батька з 17:00 год. до 20:00 год. без обов`язкової участі матері [PERSON] за межами її місця проживання; систематичні побачення, спілкування та відпочинок щороку на другий день Різдвяних свят, Нового року, Паски, Трійці з 11:00 год. до 14:00 год. без обов`язкової участі матері [PERSON] за межами її місця проживання; систематичні побачення, спілкування та відпочинок щороку влітку для оздоровления протягом половини тривалості літніх канікул без обов`язкової участі матері [PERSON] за межами її місця проживання; всі побачення, спілкування, відпочинок з дитиною [PERSON] має право проводити за місцем реєстрації або за визначеним ним на власний розсуд іншим місцем, що не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Враховуючи вік, стан здоров`я дитини, її особисту прихильність та індивідуальні особливості, а також інші обставини, що мають істотне значення, завчасно: [PERSON] повідомляти [PERSON] про стан здоров?я дитини, або інші факти, які 6 слугували причиною незабезпечения на спілкування з дитиною; [PERSON] підготувати дитину до зустрічі з [PERSON] , а також зібрати необхідні речі, які знадобляться на час перебування дитини з батьком; [PERSON] повідомляти [PERSON] про можливі зміни у спілкуванні з дитиною; [PERSON] після побачень з дитиною гарантувати повернення дитини до місця її постійного проживання та не допускати неправомірної зміни місця проживання дитини. Ухвалою Рівненського міського суду від 27 липня 2022 року позовну заяву було залишено без руху із наданням десятиденного терміну для усунення недоліків з дня отримання копії ухвали позивачем. 03 серпня 2022 року представником позивача було подано заяву із виправленими недоліками. Ухвалою суду від 05 серпня 2022 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 29 вересня 2022 року доручено Службі у справах дітей Рівненської міської ради, надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа,яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною її вихованні та визначення способу участі у вихованні дитини. Ухвалою суду від 09 лютого 2023 р. викликано в судове засідання, для з`ясування думки дитини - [PERSON] , [INFO] . Залучено до участі у справі психолога Управління освіти Рівненського міськвиконкому, якого зобов`язано надати суду оригінал і копію відповідних документів, які підтверджують повноваження психолога та відповідну посаду. Ухвалою суду від 09 лютого 2023 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. 01 березня 2023 року до суду надійшли письмові пояснення від представника відповідача, відповідно до яких проти задоволення позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні у повному обсязі. Зазначив, що у своїй позовній заяві позивач посилається на відповідь № 01-18/56 від 04.03.2019 року Рівненської міської ради виконавчого комітету служби у справах дітей на звернення [PERSON] від 19.02.2019 року, у якій зазначено: «З матір`ю дитини [PERSON] проведено профілактично-розяснювальну бесіду, а також взято письмове пояснення згідно вимог чинного законодавства. В ході бесіди їй роз`яснено, що рішення органу опіки та піклування (розпорядженням міського голови від 15.02.2019 року № 161-р про визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї), є обов`яковим до виконання». Зазначає, що у вищезазначеній відповіді жодним чином не сказано про можливі вчинені порушення графіку побачень дитини із батьком зі сторони відповідачки чи вчинення перешкод у спілкуванні із сином. Докази таких дій відсутні. Звертає увагу, що проводились саме «профілактично-роз`яснювальні заходи» зі сторони Служби у справах дітей. Вважає, що відповідачка не чинить перешкод позивачу у спілкуванні з дитиною, а тому і немає предмету спору. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на докази які містяться в матеріалах справи та на обставини, які викладені в позовній заяві. Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог та просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог та взяти до уваги, що графік запропонований позивачем порушує права дитини. Представник третьої особи Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради в судове засідання явку свого представника не забезпечили. Проте, 23 січня 2023 року від представника надійшла заява, в якій просить проводити розгляд справи без участі представника ООП. Висновок органу опіки та піклування від 29.12.2022 р. № 08-4341 по суті розв`язання спору підтримує. Просить постановити рішення в інтересах дитини. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою відповідачки [PERSON] та неодноразово бачила як позивач [PERSON] забирав сина на прогулянки і ніякого тиску та ніяких перешкод не чиниться . Допитана у судовому засідання свідок [PERSON] суду пояснила, що є мамою відповідачки [PERSON] , знає дану сім`ю та їхні взаємостосунки. Вказала на те, що твердження відповідачки [PERSON] є правдивими. Підтверджує і той факт, що позивач [PERSON] дарував сину [PERSON] подарунки, однак через короткий проміжок часу подарований телефон заблокувався з не відомих причин, якого в подальному повернули, як і інші подаровані речі. Знаючи, що [PERSON] перебуває у селі в бабусі, [PERSON] ніразу не приїхав та не поцікавився сином. Суд, заслухавши учасників процесу, заслухавши свідків, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, дійшов висновку про часткове задоволення позову, з таких підстав. Судом встановлено, що сторони у справі - [PERSON] та [PERSON] - є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04 жовтня 2014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції (а.с. 6). Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 16 лютого 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 25 липня 2017 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану РС Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 952, розірвано (справа № 569/6693/16-ц) (а.с. 12). Цим же рішенням стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з 01 лютого 2017 року до повноліття дитини (а.с. 12). З копії довідки № 307 від 15.02.2018 року про реєстрацію місця проживання особи вбачається, що позивач [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] . (а.с. 5). Згідно відомостей про реєстрацію місця проживання особи син сторін, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Розпорядженням міського голови від 15.02.2019 року № 161-р про визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї визначено спосіб участі [PERSON] у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , встановивши можливість побачень з сином: у І і III суботу місяця з 10:00 год. до 13:00 год.; ІІ і IV неділю місяця з 16:00 год. до 20:00 год.; щороку на наступний день після дня народження сина та в день народження батька з 17:00 год. до 20:00 год.; щороку на другий день Різдвяних свят, Нового року, Паски, Трійці з 11:00 год. до 14:00 год.; щороку влітку для оздоровлення за домовленістю з матір`ю дитини (а.с. 13). Згідно відповіді № 01-18/56 від 04.03.2019 року Рівненської міської ради виконавчого комітету служби у справах дітей на звернення [PERSON] від 19.02.2019 року повідомлено наступне, «З матір`ю дитини [PERSON] проведено профілактично-роз`яснювальну бесіду, а також взято письмове пояснення згідно вимог чинного законодавства. В ході бесіди їй роз`яснено, що рішення органу опіки та піклування (розпорядженням міського голови від 15.02.2019 року № 161-р про визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неі), є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого ч. 2 ст. 170 СК України" (а.с. 15). Відповідно до висновку виконавчого комітету Рівненської міської ради № 08-434341 від 29.12.2022 р. на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 21.12.2022 р. розглянуто питання щодо усунення [PERSON] перешкод у спілкуванні з дитиною [PERSON] та встановлення способу участі у вихованні сина. На засіданні комісії були присутні батько і мати дитини. Розглянувши матеріали справи і заслухавши пояснення [PERSON] та [PERSON] , комісія прийняла рішення рекомендувати органу опіки та піклування Рівненського міськвиконкому надати до Рівненського міського суду висновок про визначення [PERSON] способу участі у вихованні сина [PERSON] , встановивши можливість побачень з дитиною: . у I суботу місяця з 10:00 год. до 16:00 год., у II і IV неділю місяця з 14:00 год. до 20:00 год., у І п`ятницю місяця з 18:00 год. до неділі 20:00 год.; щороку на наступний день після дня народження сина та в день народження батька з 17:00 год. до 20:00 год.; щороку на другий день Різдвяних свят, Нового року, Паски, Трійці з 11:00 год. до 14:00 год.; систематичні побачення, спілкування та відпочинок щороку влітку для оздоровлення за домовленістю між батьками дитини. Враховуючи викладене, орган опіки та піклування, вважає доцільним встановлення [PERSON] способів участі у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON] [INFO] : у I суботу місяця з 10:00 год. до 16:00 год., у II і IV неділю місяця з 14:00 год. до 20:00 год., у І п`ятницю місяця з 18:00 год. до неділі 20:00 год.; щороку на наступний день після дня народження сина та в день народження батька з 17:00 год. до 20:00 год.; щороку на другий день Різдвяних свят, Нового року, Паски, Трійці з 11:00 год. до 14:00 год.; систематичні побачення, спілкування та відпочинок щороку влітку для оздоровлення за домовленістю між батьками дитини (а.с. 49,50). З долучених до суду представником позивача постанов Рівненського міського суду від 09.09.2022 року та від 31.08.2017 року вбачається, що провадження у справах про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с. 74, 83). Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права. У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13, у справі «М. С. проти України» та у рішенні ЄСПЛ від 16 липня 2015 року № 10383/09, § 100 «Мамчур проти України», ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. У частині першій статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 вказаної Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. СК України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (стаття 1 СК України). Згідно із частинами восьмою, дев`ятою та десятою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до статті 15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Згідно із статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно зі статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України, стаття 11 Закону України "Про охорону дитинства). Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права. У рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі "Хант проти України" зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54), і, з метою дотримання такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі "Johansen v. Norway" від 07 серпня 1996 року, § 78). Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини. У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні дитини та спілкуванні з нею узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди. Сторони не дійшли згоди щодо участі батька у спілкуванні з дитиною, яка проживає разом із матір`ю. Судом встановлено, що відповідачка не заперечує проти зустрічей позивача з дитиною, однак не погоджується з графіком, вказаним позивачем в позові. Позиція відповідачки зводиться до того, що вона не чинить перешкод у спілкуванні батька з дитиною, однак суд не бере її до уваги, оскільки відсутність таких перешкод не призвели б до звернення позивача до суду за захистом свого права на спілкування з сином. При цьому, будь-яких вагомих аргументів, які б свідчили про те, що таке спілкування було можливе та з її боку вчинялися якісь дії для того, щоб позивач мав змогу поспілкуватися з сином, відповідачка не надала. Відповідачка у відзиві зазначила, що між нею та батьком дитини, склалися неприязні стосунки. Останній вчиняє насильство по відношенню до неї. Так, як вбачається з постанов Рівненського міського суду від 09.09.2022 року та від 31.08.2017 року, в яких провадження у справах про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки відсутні покази свідків. З огляду на викладене, суд вважає, що вищезазначені обставини лише свідчать про неприязні стосунки між батьками дитини. Також, з оглянутої судом переписки у меседжері Viber вбачаються неприязні відносини між позивачем та відповідачкою. При цьому жодних відомостей про негативний вплив батька на дитину зазначені вище докази не містять. Також, під час судового розгляду не встановлено, що батько впливатиме на дитину негативно, щоб не мати права підтримувати звичайні стосунки з сином, які припинились після припинення шлюбних відносин відповідачки з позивачем. Оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що між сторонами склались складні, напружені стосунки, які позбавляють позивача можливості регулярно спілкуватися з сином. Заслухавши думку дитини, [PERSON] , [INFO] вказав на те, що хоче проживати з матір`ю, з батьком хоче бачитись, але він на нього ображний бо останій ображав матір. Підтвердив і той факт, що батько дарував йому телефон та інші подарунки. Щодо того чи чинить йому матір перешкоди у спілкуванні з батьком, зазначив що ніби ніяких перешкод не вчиняється. Між тим суд зазначає, що, враховуючи місце проживання дитини з відповідачкою, в умовах конфлікту між сторонами створюють для позивача ситуацію невизначеності щодо можливості спілкування з сином. Суд може відмовити в задоволенні позову про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною якщо цього вимагають інтереси дитини, зокрема якщо будуть встановлені обставини, які перешкоджають спілкуванню. Наприклад, неправомірна або негідна поведінка окремо проживаючого батька в період спілкування з дитиною (з`явлення до дитини в нетверезому стані, налаштовування її проти другого з батьків, схилення до вчинення аморальних вчинків, здійснення відносно дитини насильницьких дії, примус її до надмірної праці, застосування жорстоких форм покарання, зловживання батьківськими правами тощо). Відповідно до проведеної за запитом суду діагностичної бесіди № 01-30/18 від 07.04.2023 р. із [PERSON] практичним психологом ліцею [PERSON] , за письмовим дозволом обох батьків, були використані діагностичні методики з метою визначення ставлення дитини до батька. Результати діагностичних завдань вказують, що дитина має загальний емоційний стан в нормі, в міру комунікабельний, але не впевнений у собі. За результатами бесіди у хлопчика спостерігалося позитивне ставлення до батька. Однак, у ході діагностики [PERSON] проявив нейтральне ставлення до нього, разом з тим присутнє небажання спілкуватися з батьком. Таке ставления хопчик пояснював негативним проявом поведінки батька до матері, свідком якого він був. Водночас [PERSON] підтверджує позитивне ставлення батька до нього самого, без проявів агресії (а.с. 117). Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» роз`яснено, що при розгляді вимог про визначення порядку участі у вихованні дітей і спілкуванні з ними того з батьків, який проживає окремо від них, порядку спілкування діда й баби з онуками, якщо батьки не підкоряються рішенню органів опіки і піклування з цих питань, спорів між батьками про місце проживання дітей, вимог про відібрання батьками дітей в інших осіб, про позбавлення або поновлення батьківських прав та інших спорів, пов`язаних із вихованням дітей, обов`язковими є наявність письмового висновку органів опіки та піклування та їхня участь у судовому засіданні. Отже, виходячи з аналізу вказаних норм законодавства України, при розгляді позовних вимог про визначення порядку спілкування батька з сином обов`язковим є наявність письмового висновку органів опіки та піклування та їхня участь у судовому засіданні. В ході розгляду справи було встановлено, що відповідно до висновку органу опіки та піклування № 08-4341 від 29.12.2022 р., наданого на ухвалу суду від 29.09.2022 р. батькові дитини визначено способи його участі у вихованні та спілкуванні із дитиною, встановлено доцільні дні побачень з сином. З вказаного висновку вбачається, що відповідно до акту обстеження умов проживання, наданого Службою у справах дітей Шпанівської сільської ради, за адресою [PERSON] створені хороші умови для всебічного розвитку та проживання дитини. Будинок новий з усіма комунальними зручностями. Для малолітнього, зокрема, є окрема кімната, облаштована усім необхідним відповідно до віку дитини. За місцем проживання [PERSON] характеризується позитивно. Відповідно до інформації комунального закладу «Центр надання соціальних послуг» Шпанівської сільської ради Рівненського району, за місцем проживання [PERSON] створені хороші умови для всебічного розвитку та виховання дитини. Мама [PERSON] пропонує залишити графік побачень батька з сином, визначений розпорядженням Рівненського міського голови від 15.02.2019 № 161-р без змін. Малолітній [PERSON] з мамою [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Хлопчик навчається у Рівненському ліцеї № 25 Рівненської міської ради. Згідно з інформацією навчального закладу хлопчик виховується у неповній, благополучній сім`ї. Доглянутий, завжди має охайний вигляд, забезпечений усім необхідним для навчання в школі. Вихованням дитини займається переважно мама [PERSON] . Вона бере активну участь у житті школи та класу, приділяє належну увагу вихованню сина, забезпечує його інтереси, допомагає в навчанні, цікавиться шкільним життям та успіхами [PERSON] . Мама постійно підтримує зв`язок зі школою та класним керівником, систематично відвідує батьківські збори. Батько [PERSON] також бере участь у вихованні дитини. Він інколи відвідує школу, систематично цікавиться успіхами дитини, переважно в телефонному режимі. Батько і мати забезпечують сина кишеньковими коштами на харчування. У розмові з класним керівником та ровесниками [PERSON] згадує про батька лише позитивно. Під час бесіди в Службі у справах дітей малолітній [PERSON] пояснив, що тама не забороняє йому спілкуватися з татом. Однак хлопчик не бажає спілкуватися зустрічатися з татом, оскільки він в присутності дитини влітку образив маму. Суд вважає, що наявні у справі докази та надані сторонами пояснення свідчать про те, що в добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо визначення порядку спілкування батька з сином, а тому доводи позивача про те, що відповідачкою йому чиняться перешкоди у вільному спілкуванні та у вихованні сина є обґрунтованими та доведеними. При визначенні способу участі батька у вихованні сина, з метою забезпечення позитивного психоемоційного стану дитини, у відповідності до вимог та норм СК України, суд враховує вік та стан здоров`я дитини, індивідуальні потреби дитини даного віку, її особисту прихильність, стосунки усередині родини, а також законодавчо закріплені права батьків брати участь у вихованні дитини. Вирішуючи питання про усунення перешкод батькові у спілкуванні з сином та його вихованні, суд виходить з того, що одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Це право полягає, перш за все, у наданні дитині можливості жити і виховуватися в сім`ї. Пріоритетним інтересом є проживання дітей у сім`ї своїх батьків. Мати, батько, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у один одному у здійсненні матір`ю, батьком своїх прав щодо виховання дітей. Таким чином, позивач має безумовне на рівні з відповідачкою право на спілкування з сином, а також законодавчо закріплений обов`язок на виховання дитини. При ухваленні рішення, суд враховує, що відносини між сторонами емоційно напружені, а тому суд виходить із того, що особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини, через що має бути визначений спосіб участі позивача у вихованні сина, що не суперечить інтересам дитини. При цьому, суд наголошує, що законодавством передбачено право батька на участь у вихованні сина. Суд, реалізуючи повноваження щодо сприяння сторонам у їх примиренні, через неприязні стосунки, вважає за потрібне зазначити, що сторони перш за все в інтересах самої дитини повинні докладати спільних зусиль для досягнення порозуміння та налагодження відносин між собою, що у наслідку матиме позитивний вплив на дитину та її виховання. Вимоги позивача про визначення способу його участі у вихованні та спілкуванні з сином, суд вважає обґрунтованими, проте, бажаний ним спосіб такої участі не у повній мірі відповідає інтересам дитини та призведе до порушення балансу рівності прав всіх членів сім`ї на участь у вихованні дитини. Крім того, в ході розгляду справи судом не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача з сином буде перешкоджати нормальному його розвитку, у зв`язку з чим, суд приходить до переконання, що спілкування позивача з сином буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, задоволенню життєво-важливих потреб, зростанню під опікою і відповідальністю як матері, так і батька, що забезпечить її виховання в атмосфері моральної та матеріальної забезпеченості. Встановивши наявність перешкод у вільному спілкуванні між батьком, та сином, надаючи оцінку запропонованими позивачем та органами опіки та піклування графіками, суд приходить до висновку про те, що з урахуванням віку дитини, її інтересів, відсутності протиправних дій батька стосовно свого сина, бажання бачитися, піклуватися про нього та виховувати його, - вірним буде визначити порядок участі батька у вихованні та спілкуванні з сином відповідно до рішення комісії з питань захисту прав дитини, як консультативно-дорадчий орган при виконавчому комітеті Рівненської міської ради № 08-4341 від 29.12.2022 р. Відмовляючи позивачу у задоволенні інших вимог в частині бажаного графіку спілкування та виховання дитини, суд вважає, що встановлення такого способу участі у спілкуванні з сином, з огляду на його вік, характер відносин між сторонами, усталений режим дня та відпочинку дитини, є недоцільним, не буде відповідати інтересам дитини та порушить збалансованість участі матері в її вихованні. Окремо суд вважає за необхідне звернути уваги на те, що матері дитини, та батькові слід налагодити відносини між собою в частині досягнення належного спільного виховання дитини та знайти спільні мирні шляхи вирішення питання щодо можливості періодичного рівномірного спілкування матері, та батька з сином. Таким чином, встановлюючи порядок побачень батька із сином, врахувавши інтереси неповнолітньої дитини, принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, активне та стабільне бажання батька брати участь у вихованні свого неповнолітнього сина та спілкуванні з ним, наявність конфлікту та неприязних відносин між батьками, відсутність обставин, які могли б бути підставою для обмеження права батька на спілкування з дитиною, необхідність їхнього спілкування як з батьком, так і з матір`ю, які не змогли самостійно визначити порядок участі у вихованні дитини, зміст заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про можливість визначення порядку періодичних побачень батька з дитиною у присутності матері та психолога, оскільки проведення зустрічей без присутності матері може негативно вплинути на психологічний стан дитини, тому що між позивачем та дитиною відсутній сталий психологічний зв`язок, дитина тривалий час проживає з матір`ю та була позбавлена спілкування з батьком. Для налагодження довірливих стосунків між батьком і дитиною необхідний час, щоб поступово налагодити спілкування та сформувати емоційну прихильність сина до батька. Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги закріплене у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України право на спілкування батька з сином та участь у його вихованні, бажання позивача брати участь у вихованні та спілкуванні з сином, взявши до уваги висновок органу опіки та піклування щодо запропонованого графіку, суд вважає, що наявні підстави для визначення порядку участі позивача у спілкуванні та вихованні сина, однак, за визначеним судом графіком із дотриманням інтересів дитини, в зв`язку з чим позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. На підставі вище наведеного, з урахуванням інтересів дитини, суд вважає, зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у спілкуванні з сином - [PERSON] [INFO] . Визначити спосіб участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні сина [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення побачень з сином: перші три місяці з дня набрання чинності даним судовим рішенням законної сили - у I суботу місяця з 10:00 год. до 16:00 год., у II і IV неділю місяця з 14:00 год. до 20:00 год., у І п`ятницю місяця з 18:00 год. до неділі 20:00 год., з врахуванням стану здоров`я дитини, у присутності матері дитини [PERSON] та психолога, забезпечення участі якого покласти на батька дитини. При цьому, для відновлення спілкування батька з сином та налагодження психологічного контакту між ними, суд вважає доцільним визначити спосіб участі батька у вихованні дитини, визначений судом, однак за участю матері та психолога протягом трьох місяців з дня набрання даним судовим рішенням законної сили. Після спливу трьох місяців з дня набрання даним судовим рішенням законної сили виконання зазначеного графіку побачень батька з сином, без присутності матері та психолога. Визначаючи часи спілкування батька з сином без участі матері, суд також враховує відсутність доказів негативного впливу батька на нього та вважає, що присутність обох сторін під час зустрічей позивача із дитиною не сприятиме перебуванню дитини у цей час у спокійному та стійкому середовищі, може негативно впливати на її психоемоційний стан, з огляду на стосунки, які склались між сторонами. Отже, суд вважає, що такий встановлений спосіб участі батька у вихованні сина та спілкуванні з ним повністю відповідатиме інтересам як дитини, так і батьків, забезпечуватиме участь батька у процесі виховання дитини. Здебільшого потреба втручання держави шляхом вирішення судами спорів між батьками щодо їх участі у вихованні дітей зумовлена поведінкою самих батьків та їх небажанням віднайти порозуміння між собою в позасудовому порядку в найкращих інтересах своїх дітей. Крім того, з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб батьки не позбавлені права в майбутньому змінити як добровільно, так і в судовому порядку встановлений судовим рішенням у цій справі спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати її інтересам. Суд звертає увагу на те, що визначений судом спосіб участі батька у спілкуванні та вихованні дитини не є перешкодою для підтримки зв`язків між батьком і дитиною у інших формах за погодженням матері або ж зміни компетентним органом встановленого порядку за наявності обставин, що мають істотне значення. Об`єктом правосуддя у справах щодо піклування про дитину є одвічні, гостро емоційні і постійно мінливі стосунки між батком та його сином, отже, остаточність судового рішення у цій категорії справ є завжди тимчасовою і часто нетривалою. Правосуддя не в змозі встановлювати сталі чутливі людські стосунки та приписувати почуття прихильності. У той же час суд у межах своїх повноважень спрямовує учасників сімейного конфлікту до його вирішення.

Outcome: partial