Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, натепер нею подано позов про розірвання шлюбу. Вони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Враховуючи те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина і він перебуває на повному її утриманні, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, просила стягнути з відповідача понесені нею витрати на правову допомогу, розмір яких буде остаточно визначено протягом п"яти днів після ухвалення судового рішення, в порядку ч8ст141 ЦПК України. В судове засідання представником позивача надано заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутністі позивача. Позовні вимоги підтримано в повному обсязі. Відповідач надав заяву, в якій позов визнав, просив розглянути справу за його відсутності. Врахувати, що він є військовослужбовцем, учасником бойових дій. Відзиву на позов від відповідача не надійшло, а отже він не скористався своїм правом подачі відзиву у встановлений строк, відповідно до ухвали судді про відкриття провадження у справі. Згідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Суд, дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони є подружжям з 18 вересня 2020 року, що збігається із даними свідоцтва про шлюб, який зареєстрований Черкаським РВДРАЦС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №23, свідоцтво серії [NUMBER] (ас5). Сторони мають спільну дитину, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.11.2020 року, виданого Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), де батьком [PERSON] , [INFO] , записано відповідача, - [PERSON] (ас6). Згідно даних позову, які не спростовано відповідачем, дитина мешкає разом із матір"ю та знаходиться на утриманні позивачки. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Як передбачено ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, при цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи справу по суті суд бере до уваги, що відповідачем позов визнано і не надано суду жодних доказів на підтвердження свого матеріального стану, стану здоров`я, наявності утриманців чи інших підста,в неможливості сплачувати аліменти на утримання сина. Суд, оцінюючи докази в їх сукупності та враховуючи, що відповідач матеріальну допомогу на утримання сина в добровільному порядку не надає, що порушує право дитини на достатнє матеріальне забезпечення, а також з урахуванням рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, з урахуванням її віку та потреб, вважає необхідним стягнути з нього аліменти в розмірі однієї чверті від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, що корелюється з вимогами ст. 182 СК України, оскільки саме такий розмір аліментів, на думку суду, буде достатнім і співмірним з матеріальними потребами обох сторін та дитини. Судові витрати щодо стягнення судового збору підлягають віднесенню за рахунок держави, з огляду на статус відповідача як учасника бойових дій (ас22). На підставі викладеного та,

Outcome: approved