Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , призначити її опікуном малолітнього [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача аліменти. В обґрунтування заявлених вимог, вказує на те, що відповідач [PERSON] є сином позивача та батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Матір дитини позбавили батьківських прав згідно рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 01.12.2022. Відповідач неналежно виконує свої батьківські обов`язки, не турбується про сина, самоусунувся від участі у вихованні та утриманні сина, свої батьківські обов`язки переклав на бабусю дитини. Позивач турбується про дитину, займається його вихованням, лікуванням та задоволенням потреб дитини. Просить позбавити відповідача батьківських прав стосовно сина [PERSON] , [INFO] , встановити опіку над дитиною, призначивши її опікуном та стягнути аліменти в користь позивача з відповідача на утримання його сина: [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі, в розмірі 2000 грн, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 15.03.2023 було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 10.05.2023 було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 01.06.2023, яке в подальшому було відкладено на 04.07.2023 у зв`язку з неявкою відповідача. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву, у якій просить розгляд справи здійснювати за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити, не заперечує проти постановлення заочного рішення у справі. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, відзиву на позов не подала, про поважність причин неможливості прибуття в судове засідання суд не повідомив. Представник Органу опіки та піклування Теребовлянської міської ради Тернопільської області у судове засідання не з`явилась, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності до частини другої статті 247, статті 280 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази в їх повній сукупності, встановив наступні обставини. Згідно копій свідоцтва про народження серії [NUMBER] , свідоцтва про одруження серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] , 11.10.1996 уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] ». В подальшому [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб, 12.08.1999 остання уклала шлюб із [PERSON] , змінивши прізвище на « [PERSON] », про що свідчать копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , свідоцтва про одруження серії [NUMBER] . У шлюбі укладеному між [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане 27.12.1996 Мшанецькою сільською радою Теребовлянського району Тернопільської області, актовий запис №19. [PERSON] та [PERSON] одружились 11.01.2022, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Теребовлянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) від 11.01.2022, актовий запис №1. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане 11.01.2022 Теребовлянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), актовий запис №5. Відповідно до копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 03.03.2023 за № 09-04/14/38, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований разом з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 01.12.2022 позбавлено [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Стягнуто із [PERSON] , в користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на його утримання. Вищевказане рішення набрало законної сили. Органом опіки та піклування Теребовлянської міської ради надано Висновок про доцільність позбавлення [PERSON] , [INFO] батьківських прав щодо дитини [PERSON] , [INFO] , який затверджено рішенням виконавчого комітету Теребовлянської міської ради від 24.04.2023 № 111. Зі змісту вказаного висновку слідує, що мати дитини [PERSON] , позбавлена батьківських прав рішенням Теребовлянського районного суду від 01.12.2022 (справа №606/1599/22). Батько дитини [PERSON] був мобілізований до ЗСУ. [PERSON] , [INFO] з липня 2022 року виховує і утримує баба по лінії батька [PERSON] , 1980 року народження. На підставі розпорядження Теребовлянського міського голови від 02.08.2022 №181/02-05 малолітнього передано їй на тимчасове перебування. В лютому 2023 року [PERSON] звільнився з військової служби і повернувся додому. Однак участі у вихованні та утриманні дитини не бере. Він зловживає алкогольними напоями та систематично вчиняє насилля відносно членів родини, що може загрожувати малолітній дитині. Згідно інформації ВП №3(м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНПУ в області: 23.02.2023 - про вчинення насильства відносно матері [PERSON] (складено протокол за ч.І ст. 173-2 КУпАП), 28.02.2023- про порушення вимог заборонного припису відносно матері [PERSON] (складено протокол за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП), 10.03.2023 - про вчинення насильства відносно його баби [PERSON] , 1949 року народження по [ADDRESS] (складено протокол за ч.І ст. 173-2 КУпАП). [PERSON] перебуває на обліку лікаря-нарколога з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. З 01.03.2023 по 11.03.2023 він проходив стаціонарне лікування в Тернопільському обласному медичному центрі соціально-небезпечних захворювань. Службою у справах дітей міської ради проведено обстеження умов проживання [PERSON] та встановлено, що дитина перебуває в безпечних задовільних умовах, має догляд, окреме місце для сну, одяг, харчування та необхідні речі відповідно до віку. Баба забезпечила медичний огляд дитини, оскільки в хлопчика не було апетиту, він не мав достатньої ваги відповідно до віку. Було виявлено деякі відхилення від норми у здоров`ї дитини: наявність паразитів, збільшення печінки, дисплазія суглобів, перинатальне ураження центральної нервової системи. Призначено лікувальні заходи, які забезпечує баба дитини. Дитину [PERSON] , [INFO] було взято на облік служби у справах дітей міської ради як такого, що опинився в складних життєвих обставинах з 02.08.2022. Відповідно до висновку про оцінку потреб дитини, складеного 30.03.2023 усі потреби дитини задовольняються з боку баби [PERSON] , батько не здатний задовольнити потреби у повній мірі, у нього наявні борги та немає стабільного заробітку, він поводиться агресивно, перебуває в конфлікті з членами сім`ї. [PERSON] відмовився йти на контакт з фахівцем соціальної роботи. Враховуючи все вищевказане, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] щодо дитини [PERSON] , [INFO] . Також, органом опіки та піклування Теребовлянської міської ради надано Висновок про можливість [PERSON] , [INFO] виконувати обов`язки опікуна дитини [PERSON] , [INFO] , який затверджено рішенням виконавчого комітету Теребовлянської міської ради від 25.04.2023 № 110. Зі змісту вказаного висновку слідує, що [PERSON] , [INFO] одружена з [PERSON] , який згідний з признанням його дружини опікуном над онуком. Сім`я живе в [ADDRESS] , в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 59,30 кв.м. В будинку 4 кімнати, літня кухня з двох кімнат і ванної. Самостійно обробляють земельні ділянки понад 4 га та здають в оренду земельну ділянку (пай). Житловий будинок на праві власності належить [PERSON] . [PERSON] та її чоловік [PERSON] на території України до кримінальної відповідальності не притягувались, не знятої чи не погашеної судимості не мають та в розшуку не перебувають. Згідно з висновками про стан здоров`я заявників, виданими КНП ТМР «Теребовлянська міська лікарня», медичні протипоказання у [PERSON] та [PERSON] відсутні. Згідно з даними Теребовлянського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відсутні відкриті виконавчі провадження, боржниками по яких є [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . [PERSON] отримує соціальну виплату в управлінні соціального захисту населення Тернопільської РДА щомісячно 2508 грн по догляду за дочкою [PERSON] , [INFO] , яка має інвалідність І групи по життєво (діагноз легка розумова відсталість). Вона не схильна до дій, які можуть загрожувати дитині. В грудні 2022 року [PERSON] отримала кошти від ПРАТ «Мшанецьке» 18795,03 грн за надання земельного паю в оренду. Її чоловік [PERSON] працює у власному сільському господарстві та підробляє на будівництвах. [PERSON] за місцем проживання характеризується позитивно. [PERSON] ознайомлена з правами та обов`язками опікуна, а також зі станом здоров`я малолітнього [PERSON] , [INFO] . [PERSON] створено добрі умови для проживання та розвитку онука. Враховуючи все вищевказане, захищаючи інтереси дитини, її право на повноцінний розвиток та безпечні умови проживання в середовищі біологічної родини, орган опіки та піклування вважає можливим [PERSON] , [INFO] виконувати обов`язки опікуна над дитиною. До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує наступні правові норми. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно п.2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Крім того, частиною другою статті 258 Сімейного кодексу України передбачено, що баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктами 15 та 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Частини друга, третя статті 166 СК України передбачають, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Стаття 179 СК України встановлює, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Зі змісту статтей 180, 181, 182, 183 СК України слідує, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно частини першої статті 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно частини третьої статті 243 СК України опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Статтею 244 СК України визначено, що опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Згідно статті 249 СК України, опікун, піклувальник зобов`язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти. Опікун, піклувальник має право самостійно визначати способи виховання дитини з урахуванням думки дитини та рекомендацій органу опіки та піклування. Відповідно до частини третьої статті 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника (стаття 62 ЦК України). Частинами другою - четвертою статті 63 ЦК України передбачено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Згідно частини першої, третьої, четвертої статті 67 ЦК України, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун вчиняє правочини від імені та в інтересах підопічного. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. До цього слід додати, що призначення піклувальника чи опікуна віднесено цивільним законодавством до повноважень суду лише при розгляді справ про обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, а також при розгляді інших цивільних справ, якщо стало відомо, що дитина залишилася без батьківського піклування (при розгляді судом справи про позбавлення батьківських прав тощо). Лише за таких умов суд встановлює опіку чи піклування та призначає за поданням органу опіки та піклування опікуна чи піклувальника. Згідно частини четвертої статті 167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Наведені обставини у їх взаємозв`язку вказують на те, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина, не займається його вихованням та утриманням, що вказує на наявність підстав для задоволення позову та позбавлення його батьківських прав щодо сина. Також, враховуючи розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 06 років, який із 01.01.2023 становить 2 272 грн, суд вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти у заявленому у позові розмірі 2000 грн. Зважаючи на те, що після позбавлення батьківських прав і матері і батька, малолітній [PERSON] є таким, що позбавлений батьківського піклування, суд також вважає необхідним призначити опікуном його бабусю [PERSON] , яка на даний час опікується ним. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України визначено, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Зваживши у сукупності наведені вище обставини та дослідивши викладені вище матеріали справи, суд вважає доведеним, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо свого сина, а тому виходячи з інтересів дитини, вважає, що [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав відносно його сина [PERSON] , [INFO] , стягнути аліменти на утримання сина, встановити над ним опіку та призначити опікуном [PERSON] .

Outcome: approved