Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-28 00:00:00

[PERSON] , який представляє інтереси [PERSON] , звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що позивач перебуває в шлюбі з відповідачем з 30 січня 2009 року, від якого народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач, з кінця 2021 року стосунки між подружжям розладились. Подружнє життя не склалось через несумісність характерів, різних поглядів щодо життя та життєвих цінностей. Зазначені розбіжності призвели до втрати любові, взаєморозуміння, взаємоповаги та довіри один до одного. Внаслідок чого виникли постійні сварки між подружжям та неможливість подальшого продовження шлюбних відносин. У зв`язку з чим позивач та відповідач з березня 2022 року разом не проживають однією сім`єю, спільного господарства не ведуть, між собою не розмовляють, шлюбних відносин не підтримують. Фактично шлюбні та сімейні відносини між позивачем та відповідачем припинилися. Примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе. Крім того, перебування у шлюбі суперечить інтересам дитини, що негативно впливає на її духовний та психічний розвиток. Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача надав до суду заяву, в якій просилив справу розглядати без участі позивавча та його представника, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечували. Повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч. 8 ст.128 ЦПК України, в судове засідання не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству та підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Згідно ч. 1 ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 30 січня 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №1 Харківського міського управління юстиції, актовий запис №93. Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до приписів ст.112 СК України, при розгляді справ про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя неможливе. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, почуття любові, поваги та взаєморозуміння між подружжям втрачені, тому примирення сторін неможливе, так як позивач посилаються на неможливість поновлення шлюбних відносин. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Таким чином, оцінюючи наведені докази, суд приходить до висновку про можливість розірвати шлюб між сторонами. На підставі викладеного, ст. 75,76,104, 105, 110-114 СК України і

Outcome: approved