Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. В позовній заяві вона посилалася на те, що 16 вересня 2006 року вона уклала шлюб з відповідачем. До 2019 року проживали з відповідачем однією сім`єю, з того часу шлюбні стосунки між ними були припинені, вони не мають тієї повноцінної сім`ї, що була раніше та кожен з них не має на меті збереження сім`ї та підтримку в ній подружніх стосунків. У спільному шлюбі у них народилася дитина: донька [PERSON] , [INFO] . Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю. З ініціативи відповідача між ними постійно виникали непорозуміння, а це кожного разу спричиняло їй та дитині душевні страждання. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти, що основою міцної сім`ї є забезпечення та підтримка в ній нормальної атмосфери, піклування про побудову сімейних відносин між ними та іншими членами їх родини заснованих на почуття взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. На сьогоднішній час їх формально об`єднує тільки дитина та запис про реєстрацію шлюбу, тому вважає неможливим та недоцільним перебувати у шлюбі з відповідачем. На даний момент ведення між ними спільного господарства припинено та за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати разом з нею. Після розірвання шлюбу хоче залишити прізвище [PERSON] . Позивач у судове засідання не з`явилася, проте направила на адресу суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримувала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, проте направив на електронну адресу суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, заперечень проти позову не мав. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позові вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно копії свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого 16 вересня 2006 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 16 вересня 2006 року, шлюб зареєстрований Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 859. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє дошлюбне прізвище на « [PERSON] ». Від шлюбу мають спільну дитину: [PERSON] , [INFO] . Судом було встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше сумісне життя і збереження сім`ї стало неможливим. Сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо. За положеннями ст. 24 України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Вирішуючи питання про можливість задоволення позову, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. В даному випадку заходів для відновлення родинних відносин вжито не було, сторони не мешкають однією сім`єю, на примирення не згодні - зазначене свідчить про те, що родина розпалася остаточно, тому позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 105, 110, 112, 114, 115 СК України та

Outcome: approved