Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи вимоги наступним. 04.11.2005 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. Спільне життя між подружжями не склалось, сімейні стосунки як подружжя погіршились, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Оскільки, шлюб носить формальний характер та його збереження не відповідає інтересам сторін, позивач просить суд розірвати шлюб укладений з [PERSON] . Провадження у справі відкрито 16.12.2022, відповідно до положень ст. ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи за його відсутності. Вказує, що примирення не можливе. Спільних дітей не має, як і інших обставин, які могли б вплинути на рішення про розірвання шлюбу. Від представника позивача надійшло клопотання в якому вказано, що як нею так і позивачем до суду направлялись заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Наголошує, що з березня 2022 р. і по теперішній час [PERSON] знаходиться в Польщі та з`явитися до суду не може. 07.03.2022 р. позивач за допомогою сина, в тяжкому фізичному стані виїхав з помешкання в якому проживав разом з вдіповідачем, про що їй достовірно відомо. Відповідач подала відзив на позов, де зазначила наступне. Позов не підлягає задоволенню. Весь час спільного проживання з позивачем не виникло жодного сумніву в цілісності сім`ї. Останні роки [PERSON] сильно хворів , йому необхідний спеціальний догляд. Після початку війни син позивача насильно без його згоди вивіз батька за межі України . Згодом відповідач дізналась про перебування позивача в Республіці Польща. В зареєстрованому шлюбі сторони прожили 23 роки . Позивача було викрадено із застосуванням сили. За таких обставин відповідач вважає, що за відсутності особистої згоди позивача на розірвання шлюбу та його волевиявлення шлюб не підлягає розірванню. Відповідач повідомлена належним чином, неодноразово просила суд відкласти розгляд справи. Неявка відповідача, відповідно до положень ст. 223 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи по суті. Дослідивши докази наявні в матеріалах справи та надавши їм відповідну оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 04 листопада 2005 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції міста Києва зареєстровано шлюб, укладений між [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , актовий запис №717, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу, копія якого долучена до матеріалів справи. Після реєстрації шлюбу відповідач отримала прізвище чоловіка - « [PERSON] ». Також встановлено, що позивач та відповідач спільних дітей не мають, що не заперечується сторонами. Позивач вказує, що шлюбні стосунки між сторонами фактично припинились та спільне господарство не ведеться. Примирення між позивачем та відповідачем не є можливим. Викладені позивачем обставини заперечуються відповідачем [PERSON] . Як свідчать матеріали справи, [PERSON] з березна 2022 р. проживає у Республіці Польща, у центрі соціальної допомоги для людей похилоговіку )Центр соціальної допомоги № 2 у м. Лемборк). Як вказує позивач у заявах, які надійшли в адресу суду, заявлені вимоги ним підтримуються, збереження сім`ї є неможливим. На день розгляду справи не було отримано доказів і не встановлено обставин того, що [PERSON] змінив свою думку та бажання розірвати шлюб, або що відбулось примирення подружжя. Відповідно до приписів ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.ч 2.3, ст. 56 СК України Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Разом з тим, клопотання про надання часу на примирення стороною відповідача не заявлялось. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За обставин встановлених судом, беручи до уваги, що [PERSON] не має бажання і надалі перебувати у шлюбі з відповідачем, суд вважає за можливе задовольнити вимогу про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Разом з тим, питання щодо залишення [PERSON] прізвища отриманого при реєстрації шлюбу чи відновлення дошлюбного прізвища не вирішувалось, у зв`язку із розглядом справи за відсутності відповідача. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved