Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого 01.07.2008 року Ульяновським РЕВ ДАІ в Кіровоградській області, [PERSON] (далі Третя особа) є власником автомобіля BMW 316 р.н. [NUMBER] . 24.05.2021 року о 21 год. 30 хв. в Київській обл.., м. Ірпінь, вул. Мечникова, 108, водій [PERSON] , керуючи автомобілем VOLKSWAGEN д.н.з. [NUMBER] , виїжджаючи на дорогу по другорядній дорозі, не надав дорогу автомобілю BMW д.н.з. [NUMBER] , в результаті чого відбулося зіткнення, що призвело до пошкодження автомобілів, а водій порушив вимоги п. 16.11 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 11.06.2021 року було визнано винним [PERSON] у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Згідно звіту №07/10/21 від 04.10.2021 р., виконаного оцінювачем [PERSON] з визначення вартості матеріального збитку, нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу, встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля BMW 316і р.н. [NUMBER] внаслідок його пошкодження, складає 66 338,83грн. Вартість сплачених Позивачем послуг ФОП „ [PERSON] ", з визначення вартості матеріального збитку та виготовлення звіту №07/10/21 від 04.10.2021 р. складає 2500грн. Вважають, що з Відповідача на користь Позивача слід стягнути матеріальну шкоду, яка складається з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом автомобіля BMW 316і р.н. [NUMBER] та витрат пов`язаних з проведенням оцінки майна та виготовлення звіту №07/10/21 від 04.10.2021 р. в розмірі (66\~383,83 грн. + 2\~500 грн.) 68\~838,83 грн. На підставі зазначеного просили суд стягнути з Відповідача на користь Позивача матеріальну шкоду у розмірі 68\~838,83 грн. та розподілити судові витрати. 03.10.2022 року до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, у якій представник позивача зазначив, що за змістом звіту №29/09/22 від 30.09.2022 р., виконаного оцінювачем [PERSON] з визначення вартості матеріального збитку, нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу, встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля BMW 316і р.н. [NUMBER] внаслідок його пошкодження, складає 83\~595,96 грн. На підставі цього, просили стягнути з Відповідача на користь Позивача матеріальну шкоду в розмірі 83\~595,96 грн. та розподілити судові витрати. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 09.12.2021 року було відкрито загальне позовне провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про відшкодування шкоди. У судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином. Представник позивача до суду направив заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовну заяву підтримали та просили її задовольнити. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі. Третя особа у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого 01.07.2008 року Ульяновським РЕВ ДАІ в Кіровоградській області, [PERSON] (далі Третя особа) є власником автомобіля BMW 316 р.н. [NUMBER] . 24.05.2021 року о 21 год. 30 хв. в Київській обл.., м. Ірпінь, вул. Мечникова, 108, водій [PERSON] , керуючи автомобілем VOLKSWAGEN д.н.з. [NUMBER] , виїжджаючи на дорогу по другорядній дорозі, не надав дорогу автомобілю BMW д.н.з. [NUMBER] , в результаті чого відбулося зіткнення, що призвело до пошкодження автомобілів, а водій порушив вимоги п. 16.11 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 11.06.2021 року було визнано винним [PERSON] у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. В результаті дорожньо-транспортної пригоди відповідачем було завдано власнику автомобіля BMW 316 р.н. [NUMBER] . Згідно із ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно звіту №07/10/21 від 04.10.2021 р., виконаного оцінювачем [PERSON] з визначення вартості матеріального збитку, нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу, встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля BMW 316і р.н. [NUMBER] внаслідок його пошкодження, складає 66 338,83грн. Вартість сплачених Позивачем послуг ФОП „ [PERSON] ", з визначення вартості матеріального збитку та виготовлення звіту №07/10/21 від 04.10.2021 р. складає 2500грн. Таким чином, матеріальна шкода, яка складається з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом автомобіля BMW 316і р.н. [NUMBER] та витрат пов`язаних з проведенням оцінки майна та виготовлення звіту №07/10/21 від 04.10.2021 р. становить 68 838,83 грн. За змістом звіту №29/09/22 від 30.09.2022 р., виконаного оцінювачем [PERSON] з визначення вартості матеріального збитку, нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу, встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля BMW 316і р.н. [NUMBER] внаслідок його пошкодження, складає 83 595,96 грн. З огляду на ст.. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до частини 1 та частини 2 статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У відповідності до частини 1 статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно частини 2 статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до пункту 4 постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього буди неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, -незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК), відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано лише внаслідок дії непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. За правилами ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з вимогами ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 р. № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. За змістом роз`яснень, викладених у п. 13 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). За таких обставин [PERSON] має право на відшкодування шкоди. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За змістом ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно роз`яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Верхового Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову та прийняття його судом без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи, що визнання відповідачем позову вимогам закону не суперечить, права, свободи чи інтереси інших осіб не порушує, суд приймає визнання [PERSON] позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи, та ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, враховуючи визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку щодо наявності передбачених законодавством України підстав для стягнення матеріальної шкоди в розмірі 83\~595,96 грн. В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати, суд покладає на відповідача. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно матеріалів справи, між позивачем та адвокатом Пустовим Б.В. було укладено Договір про надання правової допомоги №109/21 від 19.10.2021 року. Відповідно до квитанції прибуткового касового ордера №109/21 від 19.10.2021 року, позивачем здійснено оплату на підставі Договору №109/21 від 19.10.2021 року в загальній сумі 5\~500,00 гривень. Таким чином, документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Факт сплати позивачем судового збору в сумі 908,00 грн. підтверджується квитанцією про сплату №70376 від 05.11.2021 року. Отже, 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при подані позову, що складає 454,00 грн. підлягають поверненню з державного бюджету, а решта 50 відсотків судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved