Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача про поділ майна подружжя, в якому просив визнати за ним в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на частку легкового автомобіля марки Hyundai, модель Accent 1,4 GAS MT, 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , кузов № [NUMBER] ; поділити інше спільне майно з відповідачем, виділивши позивачу: телевізор Самсунг, крісло офісне, шафу-купе; виділити відповідачу [PERSON] все інше майно на суму 34700 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з 23.08.2008 року перебував у шлюбі, який розірвано 01.10.2020 року рішенням Решетилівського районного суду м. Полтави. Але як встановлено у судовому порядку, шлюбні стосунки між сторонами припинено з березня 2020 року. Від шлюбу дітей не мають. За період перебування у зареєстрованому шлюбу в інтересах сім`ї придбано легковий автомобіль марки Hyundai, модель Accent, 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , який зареєстрований на відповідача [PERSON] , яка його експлуатує. Дійсна вартість автомобіля на час звернення до суду становить 121900 грн., ринкова вартість частки становить 60950 грн. Крім того, за спільні кошти подружжям придбано майно: - телевізор Самсунг, діагональ 43 см, у 2015 році за 15000 грн., вартість на момент розірвання шлюбу - 10000 грн.; - крісло офісне, кожане, чорного кольору з високою спинкою, на металевій підніжці, у 2016 році за 2300 грн., вартість на момент розірвання шлюбу - 1000 грн. ; - шафа-купе із ДСП-плити, колір дуб шамані, на 6 відділень, двоє з яких мають роздвижну дзеркальну систему з нанесеним квітковим візерунком, загальною довжиною 8 м, шириною 70 см, в 2016 році за 17000 грн., вартість на момент розірвання шлюбу - 13000 грн.; - пральна машина «ВЕКО», білого кольору, у 2017 році за 6300 грн., вартість на момент розірвання шлюбу - 5000 грн.; - морозильна камера «Еленберг» білого кольору, в 2017 році за 6000 грн., вартість на момент розірвання шлюбу - 5000 грн.; - телемонітор «Самсунг» чорного кольору за 3500 грн., вартість на момент розірвання шлюбу - 3000 грн.; - газову плита «Оріон» білого кольору за 3500 грн., вартість на момент розірвання шлюбу - 2500 грн.; - кутовий диван з оббивкою темно-сірого кольору з білим візерунком за 3500 грн., вартість на момент розірвання шлюбу - 2500 грн.; - диван-ліжко з оббивкою світло-сірого кольору з білим візерунком кольору за 3500 грн., вартість на момент розірвання шлюбу - 2500 грн.; - килим розміром 3х2, шерстяний з ворсом 2 см, трьохкольоровий за 2500 грн., вартість на момент розірвання шлюбу - 2000 грн.; - ноутбук «Павіліум» в 2010 році за 4000 грн. чорного кольору, вартість на момент розірвання шлюбу - 2000 грн. - газова колонка Львівського виробництва, білого кольору в 2018 році за 2500 грн., вартість на момент розірвання шлюбу - 2000 грн.; - біговий велосипед червоно-сріблястого кольору в 2013 році за 5800 грн., вартість на момент розірвання шлюбу - 5000 грн.; - дошка для преса металеву, чорного кольору в 2018 році за 1500 грн., вартість на момент розірвання шлюбу - 1200 грн.; - мікрохвильова піч «Самсунг», білого кольору, в 2012 році за 3000 грн., вартість на момент розірвання шлюбу - 2000 грн. Вартість вказаного майна становить 78900 грн., яке знаходиться у будинку по [ADDRESS] , що належить [PERSON] , матері відповідача. Оскільки у добровільному порядку неможливо поділити спільне майно подружжя, то позивач просить задовольнити позов. Ухвалою суду від 15.07.2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 09.08.2021 року відповідач [PERSON] за первісним позовом подала зустрічний позов про поділ майна подружжя, в якому просила в порядку розподілу майна, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності подружжя: - визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки Hyundai Accent, 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , [NUMBER] , зареєстрований згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] від 16.10.2019 на ім`я [PERSON] з компенсацією [PERSON] його частки в майні спільної сумісної власності в сумі 28114,00 грн.; - визнати за [PERSON] право власності на телевізор Самсунг, з компенсацією ним на користь [PERSON] її частки в майні спільної сумісної власності в сумі 5000 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідач заперечує щодо задоволення первісного позову [PERSON] у повному обсязі. Вказує, що автомобіль було придбано за особисті кошти [PERSON] та її матері [PERSON] . Але автомобіль придбано за час перебування у зареєстрованому шлюбі. [PERSON] періодично бував на заробітках, яких подружжю не вистачало на проживання та харчування. Автомобіль придбано [PERSON] для особистого використання. З березня 2020 року сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, 29.03.2020 року [PERSON] забрав особисті речі. Після розірвання шлюбу [PERSON] по суті здійснила капітальний ремонт автомобіля на суму 65672,00 грн. У зв`язку з цим, [PERSON] не заперечує проти розподілу автомобіля, але за вирахуванням вартості проведеного нею після розірвання шлюбу капітального ремонту автомобіля Вона згодна компенсувати [PERSON] 28114,00 грн. (121900,00-65672,00+56228,00:2 + 28114,00 грн.). Щодо придбання за спільні кошти подружжя ряду предметів домашньої обстановки та побуту, то це не відповідає дійсності, оскільки сторони проживали у житловому будинку матері [PERSON] - [PERSON] і майже всі речі, зазначені у первісному позові [PERSON] , придбані [PERSON] для власного використання за власні кошти. Щодо телевізору, то сторони придбали телевізор Самсунг вартістю 15000 грн., проти його розподілу не заперечує із визнанням за [PERSON] права власності на нього та з компенсацією [PERSON] на користь [PERSON] 5000 грн. Щодо бігового велосипеду, то цей товар також придбавався [PERSON] за її кошти для потреб [PERSON] та власних. Водночас дошка для преса - це подарунок [PERSON] на день народження [PERSON] (а.с.68-71). Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 13.08.2021 року зустрічний позов прийнято до провадження суду та об`єднано з первісним позовом. 27.08.2021 року надійшов відзив на зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в якому просив у задоволенні зустрічної позовної заяви відмовити. Вказує, що позивач [PERSON] незгодний з доводами [PERSON] , що він перебував на повному утриманні дружини та її матері [PERSON] , оскільки більше 20 років займається євроремонтами, працював на будівництві, хоча не мав трудової книжки та офіційно не був працевлаштований. Вказував, що він зробив євроремонт у квартирі, де він проживав з [PERSON] , в травні 2018 року провів Інтернет, сплачував комунальні платежі. Також зробив ремонт в будинку по [ADDRESS] , де проживали [PERSON] , її чоловік та батько. Те, що він купував іншу побутову техніку вказує той факт, що позивач [PERSON] заробляв достатньо коштів. На момент розірвання шлюбу автомобіль був у справному стані, ремонту не потребував. [PERSON] не надала належних доказів про оплату ремонту автомобіля та з якою метою вона проводила вказані ремонти. Вказані ремонтні роботи автомобіля є поточним ремонтом, проведеного з необхідністю його експлуатації. Водночас ремонтні роботи з рихтування, фарбування не є капітальним ремонтом, а проведені відновлювальні роботи внаслідок пошкодження автомобіля з вини відповідача. Позивач не заперечує стосовно компенсації йому частки вартості автомобіля в розмірі 60950 грн. та визнання за [PERSON] права власності на даний автомобіль. (а.с.104-110). 28.10.20221 року до суду надійшло уточнення до первісного позову [PERSON] , а саме уточнив пункт прохальної частини позову, а саме в частині про виділення [PERSON] майна, а саме пральну машину «ВЕКО» вартістю - 5000 грн.; морозильну камеру «Еленберг» вартістю - 5000 грн.; телемонітор «Самсунг» вартістю - 3000 грн.; газову плиту «Оріон» вартістю - 2500 грн.; кутовий диван вартістю 2500 грн.; диван-ліжко вартістю - 2500 грн.; килим вартістю - 2000 грн.; ноутбук вартістю - 2000 грн., газову колонку вартістю - 2000 грн.; біговий велосипед вартістю - 5000 грн.; дошку для преса вартістю - 1200 грн.; мікрохвильову піч вартістю - 2000 грн., всього на суму 34700 грн. (а.с. 129-130). Ухвалою суду від 02.11.2021 року закрито підготовче провадження та призначена справа до судового розгляду по суті. Представник позивача за первісним позовом адвокат Козир Л.М. у судовому засіданні підтримала позовні вимоги за первісним позовом, просила у задоволенні зустрічного позову відмовити. Вказувала, що позивач не заперечує щодо компенсації за автомобіль в розмірі частки, виходячи з оціночної вартості автомобіля. Наголошувала, що свідки підтвердили, що подружжя [PERSON] та [PERSON] проживали за адресою: [ADDRESS] , а батьки відповідача [PERSON] проживали окремо. Позивач достатньо заробляв, щоб забезпечувати родину, за період спільного життя подружжя придбавало побутову техніку, меблі, автомобіль, їздило на відпочинок за кордон. Просила поділити спільне майно подружжя відповідно до позовних вимог. Представник відповідача за первісним позовом адвокат Голубенко В.П. просив відмовити у первісному позові та задовольнити зустрічну позовну заяву. Вказував, що подружжя проживало по [ADDRESS] разом з матір`ю [PERSON] та її вітчимом. [PERSON] намагався заробляти кошти, але їх не вистачало. Все, що купувалося для квартири куплено за кошти [PERSON] та [PERSON] , які працювали, що підтверджується їх трудовими книжками та їх показаннями. Просив критично оцінити показання свідків позивача. Суд, заслухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що [PERSON] до [PERSON] перебували у шлюбі з 23.08.2008 року, який розірвано рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 01.10.2020 року (а.с. 9-10). Сторонами не оспорюється факт фактичного припинення шлюбних відносин з березня 2020 року. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що перебуває з [PERSON] в дружніх відносинах більше 20 років, з ним разом працювали та заробляли ремонтами, поки [PERSON] не поїхав за кордон. [PERSON] ніколи не був без роботи та без грошей. Позивач проживав разом з дружиною, було видно, що в квартирі (частині будинка) проживає дві людини. [PERSON] в будинку зробив капітальний ремонт. Вказував, що шафу-купе позивач сам зробив. Автомобіль купували у технічно справному стані. Коли припинилися шлюбні відносили між сторонами, то на СТО бачив їх автомобіль, якому робили кузовні роботи, намагалися вирівняти, а до цього навесні з авто все було гаразд. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що у нього [PERSON] купував автомобіль Hyundai Accent, 2008 року випуску, який мав пробіг до 100 тис. км. Автомобіль в ДТП не був, рихтування не потребував, проводилася діагностика, авто було в технічно справному стані. За чиї кошти купували автомобіль та на кого оформлювалося він не знає. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що [PERSON] є братом його дружини. Він неодноразово приходив до подружжя [PERSON] , батьки [PERSON] проживали окремо по вул. Панянка. [PERSON] зробив капітальний ремонт у квартирі, де він проживав разом з дружиною, а також у батьків дружини. Вони купували меблі та побутову техніку. [PERSON] постійно працював, добре заробляв ремонтами. Він допомагав купувати автомобіль, його вибрати. Шафу-купе [PERSON] сам зробив, для цього купував необхідні матеріали. Вважає, що основні доходи їх сім`ї були кошти, які заробляв [PERSON] . Коли припинилися між сторонами шлюбні відносини, він допомагав [PERSON] забирати речі, які виставила теща. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він познайомився позивачем [PERSON] , коли той робив ремонт у його батьків, потім позивач робив ремонт у нього. Позивач постійно працював. Автомобіля у позивача не було, тому він інколи допомагав йому перевозити матеріали. Позивач жив разом з дружиною, батьки жили окремо. Позивач зробив сам шафу-купе по своїм замірам та за власним ескізом, особисто замовляв матеріали. Коли купували автомобіль, той був у технічно справному стані. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що познайомився з [PERSON] десь у 2014 році, [PERSON] заробляв ремонтами квартир. [PERSON] проживали разом. Теща проживала окремо, поруч з дідусем дружини. [PERSON] гарний майстер, тому замовлень було достатньо і заробляв нормально. Свідок разом з позивачем співпрацювали, мали спільний інструмент для ремонтів. Автомобіль купували у справному стані. Допитана у судовому засіданні [PERSON] , мати [PERSON] , показала, що з часу реєстрації шлюбу [PERSON] та доньки до березня 2020 року проживати разом. Діти жили в одній кімнаті, вона зі своїм чоловіком в іншій кімнаті. Після одруження донька постійно жалілася, що грошей немає. Дочка працювала, а [PERSON] кудись ходив на роботу, але офіційно ніколи не працював. Все, що придбано у квартирі куплено за її кошти та її чоловіка. Вони постійно допомагали молодятам. На шафу-купе вона надавала кошти, а зять допомагав чоловікові його зробити. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показав, що він є вітчимом [PERSON] . Коли [PERSON] одружилася, то вони проживали разом по [ADDRESS] . Більшу кімнату вони віддали молодому подружжю. Все в квартирі робилося за його та дружини гроші. [PERSON] та [PERSON] лише користувалися тим, що було куплено за їх кошти. Кошти на шафу-купе вони надали [PERSON] , щоб той купив матеріали. [PERSON] тільки допомагав йому шафу зібрати. Батько дружини проживав окремо від них. Згідно із ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з?ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім?я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до положень частини першої статті 71 СК України майно, що є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Презумція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Згідно із частинами другою та третьою статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. За загальним правилом, при розгляді справ про поділ спільного майна подружжя вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. За загальним правилом (ч. 1 ст. 13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст.ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. За системним тлумаченням частин четвертої та п?ятої статті 71 СК України згоду на отримання компенсації за частину майна при його поділі повинен надати той з подружжя, на чию користь така компенсація присуджується, оскільки іншому з подружжя присуджується майно. Вимога одного з подружжя (позивача) про стягнення з іншого з подружжя (відповідача) грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, не породжує обов?язку такого відповідача попередньо вносити відповідну грошову суму на депозитний рахунок суду. Суд проаналізувавши показання свідків, приходить до висновку, що під час шлюбу подружжя [PERSON] та [PERSON] проживало у будинку за адресою: [ADDRESS] , належного [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 05.02.1988 року (а.с. 85-86). Матеріалами справи підтверджується, що автомобіль марки Hyundai Accent, 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами), [NUMBER] , зареєстрований згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] від 16.10.2019 на ім`я [PERSON] (а.с. 27). Факт перебування вказаного транспортного засобу у спільній сумісній власності сторін сторонами не оспорюється. Згідно до Звіту про незалежну оцінку № 544 від 23.06.2021 вартість автомобіля марки Hyundai Accent, 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами), [NUMBER] , становить 121900 грн (а.с.11-26). При розгляді справи по суті сторонами не заперечувалося зазначена у позові ринкова вартість автомобіля. Тож, суд вважає, що немає підстав для врахування проведеного [PERSON] ремонту автомобіля при поділі майна подружжя. Тож, суд приходить до висновку про поділ автомобіля марки Hyundai, модель Accent , 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , як спільного майно подружжя [PERSON] та [PERSON] , шляхом стягнення на користь [PERSON] грошової компенсацію 1/2 частини вартості автомобіля марки розмірі 60950 грн. Сторонами не оспорюється набуття у спільну власність подружжя телевізора Самсунг вартістю 10000 грн. Фактично у відзиві на первісний позов [PERSON] не заперечувалося придбання бігового велосипеду вартістю 5000 грн. Тому суд приходить до висновку, що вказаний біговий велосипед є спільною сумісною власністю подружжя. Показаннями свідків сторони позивача за первісним позовом доводиться, що шафа-купе була зроблена особисто позивачем [PERSON] за його власним ескізом, який закуповував для цього відповідні матеріали. Суд критично оцінює показання свідків [PERSON] та [PERSON] , які свідчили, що вони проживали разом з молодим подружжям [PERSON] та [PERSON] , яке нібито було повністю на їх утриманні, а також те, що шафа-купе була зроблена за їх кошти. На підставі ч. 2 ст. 370 ЦК в разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Тому, суд приходить до висновку, що шафа-купе є спільною сумісною власністю подружжя. Але враховуючи те, що вказана шафа є неподільним майном, а позивач [PERSON] просив виділити йому вказане майно, не погоджувався на надання йому компенсації, то суд приходить до висновку про визнання по частки шафи-купе кожному із подружжя. Проте, суд бере до уваги показання [PERSON] в частині того, що дошка прес була подарунком її доньці. Водночас, позивачем за первісним позовом [PERSON] не доведено належними та допустимими доказами придбання у спільну власність подружжя іншого майна. Враховуючи, що рішення суду не може ґрунтуватися на припущенням, в цій частині первісного позову про поділ іншого майна слід відмовити. Отже, суд приходить до висновку про часткове задоволення первісного позову та зустрічного позову.

Outcome: partial