Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-16 00:00:00

06.07.2021 року до Орджонікідзевського районного суду м.Харкова звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу. В позовній заяві вказував на те, що 22.03.2019 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики , відповідно до якого він надав [PERSON] 140 000 грн., які останній зобов`язався повернути до 31.01.2020 року, про що надав йому власноруч написану розписку. 06.05.2020 року між ним та відповідачем було укладено «додаткову угоду до договору розписки від 22.03.2019 року», відповідно до якої [PERSON] зобов`язався повернути залишок боргу у розмірі 18 000 грн. у строк до 31.01.2021 року, по 1 тисячі гривень щомісячно. З моменту підписання додаткової угоди [PERSON] сплатив лише 1000 грн. у травні 2020 року., після чого припинив з ним будь-яке спілкування. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 23.12.2020 року його позовні вимоги задоволено частково - стягнуто з [PERSON] на його користь 12 000,00 грн. за рахунок повернення богу за договором позики від 22.03.2019 року. Дане рішення апеляційним судом було залишено без змін. У зв`язку з тим, що [PERSON] свої зобов`язання не виконав в повному обсязі просив суд стягнути з [PERSON] на його користь суму боргу в розмірі 5000,00 грн. Крім того, просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 3000 грн. моральної шкоди та понесені судові витрати. 07.07.2021 року суддею Орджонікідзевського районного суду м.Харкова Глібко О.В. відкрито провадження та вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. 01.05.2023 року ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави Турченко Т.В. на підставі розпорядження Верховного Суду України від 14.03.2022 року №7/0/9-22 дану цивільну справу прийнято до провадження та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомленим, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились, з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази за правилами ст. 89 ЦПК України у сукупності з нормами чинного законодавства вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як встановлено судом, позивач, звернувшись до суду з позовом про стягнення з [PERSON] боргу за договором позики зазначив, що 22.03.2019 року він передав у позику відповідачу грошові кошти у сумі 140 000 гривень. На підтвердження укладення договору позики та його умов, відповідач видав позивачу розписку, яка посвідчує факт передання йому позивачем визначеної вище грошової суми 22.03.2019 року. [PERSON] зобов`язався повернути борг до 31.01.2020 року. На виконання умов договору позики, відповідач повернув гроші у сумі - 123 000 гривень. За домовленістю з відповідачем, 06.05.2020 року вони додатковою угодою саме до розписки від 22.03.2019 року визначили повернення залишку грошових коштів в сумі 18 000 гривень, помісячно, але відповідач повернув лише 1000 гривень за травень 2020 року. С травня 2020 року відповідач відмовляється виконувати домовленості, щодо своєчасної, у погоджений сторонами строк, сплати суми залишку позики, тому він звернувся до суду про стягнення залишку заборгованості за договором позики у сумі 17 000 гривень. 23.12.2020 року рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 12 000 грн. 00 коп. в рахунок повернення боргу за договором позики від 22.03.2019 року. Дане рішення Харківським апеляційним судом від 24.05.2021 року залишено без змін. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що станом на день звернення до суду з позовом [PERSON] не повернув [PERSON] грошові кошти за борговою розпискою за грудень 2020 року в розмірі 2000 грн. та січень 2021 року в розмірі 3000 грн. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати боргу за договорами позики відповідач порушує покладені на себе зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. При цьому, наявність оригіналу розписки у позивача (позикодавця) згідно з положеннями статті 545 ЦК України свідчить, що зобов`язання з повернення Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Оскільки відповідачем умов договору належним чином виконано не було, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення грошових коштів за борговою розпискою за грудень 2020 року в розмірі 2000 грн. та січень 2021 року в розмірі 3000 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати зокрема у порушенні права власності та при настанні інших негативних наслідків. За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. На підставі викладеного, а також статті 41 Конвенції про захист прав людини та основних свобод,

Outcome: approved