Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-02 00:00:00

Адвокат Алексєєнко\~Р.Ю.,\~яка діє\~від імені\~та в\~інтересах [PERSON] ,\~звернулась до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] \~про стягнення\~боргу за\~договором позики.В обґрунтування позову посилається на те, що 19.02.2020 року між [PERSON] та [PERSON] укладено усний договір позики грошей в сумі 75000 гривень, згідно з яким позивач передав відповідачу гроші в сумі 75000 гривень, а відповідач зобов`язалась повернути таку ж суму грошей до 25.02.2020 року. На підтвердження факту передачі грошей за даним договором позики відповідачем власноручно написано розписку. Проте [PERSON] ухиляється від повернення суми боргу, зокрема, на телефонні дзвінки не реагує. [PERSON] 19.01.2023 року направлено на адресу відповідача письмову вимогу, проте на дату подачі позовної заяви відповідачем її також проігноровано. Оскільки відповідач ухиляється від повернення суми боргу, чим порушує взяті на себе зобов`язання, позивач вважає, що грошова сума за договором позики у розмірі 75000 гривень підлягає стягненню у судовому порядку. Також, у зв`язку з тим, що відповідач ухиляється від повернення боргу майже протягом 3 років, позивач вважає необхідне зобов`язати сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України. Період простроченого грошового зобов`язання з 26.02.2020 року по 01.02.2023 року становить 1072 дня. Таким чином, інфляційні втрати на підставі ст.625 ЦК України становлять 36215,02 гривень. Загальна сума заборгованості відповідача становить 117818,02 гривень, з яких 75000 гривень - сума боргу за договором позики, 36215,02 гривень - інфляційні втрати нараховані на підставі ст.625 ЦК України, 6603,00 гривень - штрафні санкції нараховані на підставі ст.625 ЦК України, яку позивач просить стягнути з відповідача, та покласти на неї судові витрати. Ухвалою суду від 29.03.2023 року відкрито провадження по даній цивільній справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Алєксєєнко Р.Ю.в судове засідання не з`явилися, від представника до суду надійшла заява з проханням розглядати справу без участі сторони позивача. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, шляхом направлення судової повістки на адресу місця реєстрації. Письмового відзиву на позов не подала, з будь-яким клопотанням чи заявою до суду не зверталась. За наведених обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі матеріалів з ухваленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 280 - 282 ЦПК України, проти чого не заперечував представник позивача. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 19.02.2020 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, згідно умов якого [PERSON] взяла у позивача борг у сумі 75000 гривень, та зобов`язалась повернути вказану суму в строк до 25.02.2020 року. Отримання відповідачем від позивача грошей в борг на вищевказану суму підтверджується власноручно написаною розпискою, оригінал якої долучений до матеріалів справи. У зазначений строк [PERSON] взятих на себе зобов`язань не виконала, грошові кошти за борговою розпискою у розмірі 75000 гривень не повернула. 19.01.2023 року позивачем на адресу відповідача була направлена письмова вимога про повернення позики у розмірі 75000 гривень, проте, як зазначено позивачем та не спростовано відповідачем, дана вимога була проігнорована. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] боргу за договором позики в сумі 75000 гривень підлягає задоволенню, оскільки розмір боргу підтверджується вищевказаним договором позики, визначений договором строк для повернення позики закінчився, відповідач не надав суду доказів того, що вона повернула борг позивачу, а наявність у позивача розписки свідчить про невиконання відповідачем своїх зобов`язань. Щодо заявленої позовної вимоги про стягнення з відповідача 36215,02 гривень інфляційних витрат та 6603,00 гривень 3 % річних, нарахованих на підставі ст.625 ЦК України, то дана позовна вимога підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Приписами ч.2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача розміру 3% річних (згідно ст. 625 ЦК України) на суму основного боргу, що становить 6603,00 гривень, та суми інфляційних витрат (згідно ст. 625 ЦК України) за весь час прострочення у розмірі 36215,02 гривень. Представник позивача провела розрахунки встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від прострочених сум боргу з урахуванням невиплачених відсотків, подавши відповідні розрахунки (а.с.1 зворот). З вказаних розрахунків видно, що 3% річних та інфляційні збитки нараховані за період з 26.02.2020 року по 01.02.2023 року. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022«Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан з 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Пунктами 18, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Таким чином, інфляційні втрати та 3 % річних за ч.2 ст.625 ЦК України з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, не підлягають стягненню за період військового стану. Таким чином, розрахунок позивача суд вважає невірним, оскільки здійснений без урахування встановлених обмежень нарахувань індексу інфляції та 3% річних в період воєнного стану, що передбачено Розділом IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим судом здійснено перерахунок заявленої до стягнення суми інфляційних витрат та 3% річних, в межах позовних вимог, та встановлено, що сума 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 4 488,62 гривень з розрахунку за період з 26.02.2020 року по 23.02.2022 року, та сума інфляційних витрат за весь час прострочення складає 14 250,84 гривень з розрахунку за період 26.02.2020 року по 23.02.2022 року. Враховуючи\~вищевикладені норми\~права,\~проаналізувавши докази\~по справі,\~суд дійшов\~висновку,\~що позов\~ [PERSON] \~в частині\~стягнення суми\~ боргу\~ у\~розмірі 75000\~гривень є\~обґрунтованим,\~в частині\~стягнення інфляційних втрат та 3 % річних є частково обґрунтованим, як то визначено вище, внаслідок чого позов підлягає частковому задоволенню, та з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сума заборгованості за договором позики від 19.02.2020 року в загальному розмірі 93739,46 гривень, яка складається з: 75000 гривень - сума основного боргу за договором позики, 14 250,84 гривень - інфляційні витрати, 4488,62 гривень - 3% річних за прострочення виконання зобов`язання. Згідно зі ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 937,40 гривень (93739,46 * 1178,19 / 117818,02), що пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial