Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-28 00:00:00

16 лютого 2023 року позивач звернувся до суду з вимогами про визнання недійсним односторонній правочин вчинений відповідачем щодо припинення ділових відносин з позивачем. Зобов`язати відповідача поновити процедуру оспорення проведення транзакції зі списання з рахунку позивача суми у розмірі 10\~387 доларів США (379\~837,56 грн.) та виплатити суму в розмірі 10\~387 доларів США (379\~837,56 грн.) Стягнути судові витрати. Ухвалою судді від 20 лютого 2023 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання. 04 квітня 2023 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. 24 квітня 2023 року поштою представник позивача [PERSON] подав відповідь на позовну заяву. 26 квітня 2023 року представником відповідача до суду подано заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні в режимі відеоконференції просив в задоволенні позову відмовити. Аргументи (доводи) учасників справи. В позовних вимогах позивач посилається на те, що\~14 жовтня 2022 року шляхом подання анкети-заяви АТ АКТ "Конкорд" було відкрито банківський рахунок позивача. Також позивач є користувачем платіжної картки вказаного банку. 24.11.2022 року позивач направив відповідачеві заяву про оспорення проведення транзакції зі списання з рахунку позивача суми в розмірі 10\~387 доларів США. На початку грудня позивач дізнався, що банк припинив процедуру оспорення проведення відповідачем списання коштів та припинив співпрацю з позивачем у звязку з присвоєнням йому неприйнятно високого рівня ризику. Відповідач не надав жодних пояснень та доказів на підтвердження наявності підстав встановлення неприйнятного високого ризику, не витребував у позивача жодних документів чи відомостей для спростування наявної в банку інформації. Позивач вважає, що рішення Банку про відмову в обслуговуванні банківського рахунку в односторонньому порядку не відповідає вимогам чинного законодавства та є незаконним і безпідставним. Банк, відмовляючи у проведенні фінансової операції, повинен обгрунтувати підстави такої відмови та підстави встановлення високого ризику за результатами оцінки чи переоцінки ризику. У відзиві на позовну заяву представник АТ «АКБ «КОНКОРД» посилається на те, що претензія/заява Клієнта не надійшла до Банку негайно після виконання платіжної операції (оспорювана транзакція здійснена 16.11.2022 р., а заяву надану лише 24.11.2022 р.); клієнтом було самостійно збільшено ліміт на проведення платіжних операцій у мережі Інтернет до суми, в межах якої була здійснена оспорювана транзакція (а саме до 405 000 грн); клієнт не заблокував картку перед зверненням для оскарження. Таким чином, у Відповідача були підстави вважати, що клієнт не боявся того, що хтось, крім нього, скористався або може скористатись його карткою (для можливого подальшого списання), а отже клієнт розумів, за що була списана сума при оплаті на евау та не боявся, що повторно хтось може списати кошти. Вищевказані дії клієнта можуть свідчити про те, що Клієнт сам сприяв проведенню платіжних операцій. 25.11.2022 року з EMA ANTI FRAUD HUB до Банку надійшла негативна інформація про участь Позивача в інциденті, пов`язаному з шахрайством. На підставі отриманої інформації Відповідач вніс Позивача до внутрішньобанківського black-list (чорного списку) і йому було присвоєно статус «Недобросовісний клієнт». Враховуючи вищенаведене, посилаючись на п. 13.1.21.13 Публічного договору Банк відмовив Позивачеві у подальшому оскарженні транзакції. Вимоги позивача про визнання недійсним одностороннього правочину, вчиненого відповідачем щодо припинення ділових відносин з позивачем, не підлягають задоволенню, оскільки такий правочин у період з дати встановлення таких ділових відносин і до дати подачі даної позовної заяви позивачем не вчинявся. Вимоги щодо зобов`язання банку здійснити процедуру оскарження транзакції є абсолютно безпідставними, оскільки прийняття рішення щодо оскарження транзакції це право, а не обов`язок банку. У відповіді на\~відзив представник позивача посилається на те, що відповідачем не надано доказів направлення повідомлення на фінансовий номер позивача відповідачем. Кошти були списані з дебетової карти позивача і після здійснення транзакції у позивача були відсутні кошти на рахунку, які повторно можна було списати. Тому відповідачем необгрунтовано яким чином невчинення дій з блокування картки може свідчити про сприяння позивачем проведенню платіжної операції яка вже була здійснена. В запереченні на\~відповідь на\~відзив на позовну заяву представник відповідача зазначає, що доводи позивача, наведені у відповіді на відзив є безпідставними, надуманими та такими, що не підтверджені жодними належними доказами та не відповідають фактичним обставинам справи та наявним в ній матеріалам, а отже позовна заява задоволенню не підлягає. Фактичні обставини справи. Відповідно до Анкети-заяви про відкриття рахунку та надання банківських послуг згідно з Публічним договором комплексного банківського обслуговування, підписаної сторонами 14.10.2022 року та Заяви надання послуги про відкриття поточного рахунку в системі дистанційного банківського обслуговування, підписаної сторонами 14.10.2022 року. Позивачеві Відповідачем було відкрито поточний рахунок [NUMBER] у валюті: USD (долар США). 16.11.2022 в рамках встановленого раніше клієнтом інтернет ліміту клієнтом було ініційовано та проведено платіж на еВау 0*13-09348-74794 19:23:42 в розмірі 10 387,00 дол США. Банк свої зобов`язання щодо перерахунку коштів по зазначеній операції виконав 18.11.2022 р., що підтверджується Випискою з особового рахунку за період з 14.10.2022 по 30.03.2023. 24.11.2022 р. Позивач звернувся до Відповідача із Заявою держателя карти [NUMBER] щодо оскарження вищезазначеної транзакції від 16.11.2022. 25.11.2022 року з EMA ANTI FRAUD HUB (магістрального захищеного порталу, через який проводиться міжгалузевий анти шахрайський обмін даними та/ або їх транзит із застосуванням PI, через веб-інтерфейс, в режимі приватних і групових чатів в рамках Форуму і месенджера) до Банку надійшла негативна інформація про участь [PERSON] в інциденті, пов`язаному з шахрайством. На підставі отриманої інформації Відповідач вніс Позивача до внутрішньобанківського black-list (чорного списку) і йому було присвоєно статус «Недобросовісний клієнт». Правові норми, що підлягають застосуванню. Відповідно до ч. 1 ст.\~1066\~ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно з ч. 3 ст.\~1066\~ЦК України банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Частиною 1 ст. 1068 ЦК України\~визначено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Згідно з ч. 1\~ст.\~651\~ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст.\~651\~ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі\~N910/3009/18 (провадження N 12-204гс19) від 04.09.2018 вказано, що ефективний спосіб захисту прав повинен забезпечити поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування, тобто такий захист повинен бути повним та забезпечувати таким чином мету здійснення правосуддя та принцип процесуальної економії (забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту). Згідно висновку, наведеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.04.2021 у справі №910/10011/19, застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10.02.2010), постанови КЦС ВС від 07.10.2020 року у справі №465/3586/17, від 08.10.2020 у справі №712/22134/12, від 05.10.2020 у справі № 347/637/18, від 27.10.2020 у справі №243/11349/18. Оцінка доводів учасників справи та висновки суду. Із рахунку позивача відповідачем було списано грошові кошти в сумі 10\~387 доларів США. Не погодившись із таким списанням позивач оспорив його, проте відповідачем кошти позивачем не повернуто. В межах цієї справи позивач просить про зобов`язання відповідача поновити процедуру оспорення правочину за наслідками якої позивачу можуть бути повернуті грошові кошти. На переконання суду такий спосіб захисту не є ефективним та не відновить права позивача. Належним у даному випадку є позовна вимога про стягнення грошових коштів із відповідача. Отже, у зв`язку з обранням позивачем неефективного способу захисту порушеного права, який не відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та спричиненим цим діянням наслідкам, що є самостійною та достатньою підставою для відмови в позові, у задоволенні позову слід відмовити. Інші доводи сторін не впливають на вирішення спору, тому їх аналіз суд не здійснює. Оскільки суд відмовив у задоволенні позову, сплачений позивачем судовий збір не підлягає відшкодуванню.

Outcome: dismissed