Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-17 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 1. 21 березня 2023 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] (далі відповідачі) з вимогою про визнання права власності на спадкове майно. 2. Позов обґрунтований тим, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , яка була головою колгоспного двору, що розташований по [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок, виданим їй 16 серпня 1989 року на підставі рішення Шумської районної ради № 169 від 26 липня 1989 року «Про оформлення права особистої власності на жилий будинок (домоволодіння), відомості про що 16 серпня 1989 року Кременецьким БТІ внесено у реєстровий напис у реєстрову книгу № 2 сторінка 130 за реєстровим номером 530. За своє життя [PERSON] склала на позивача заповіт, згідно якого належний їй на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований по [ADDRESS] заповіла позивачу. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із: -1/5 частини нерухомого майна, а саме із житлового будинку із господарського-побутовими будівлями, що розташоване по [ADDRESS] . Заяви про відмову від прийняття спадщини позивач не подавала. Станом на 15.04.1991 р. у даному господарстві проживали разом однією сім`єю і вели спільно господарство - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Дане господарство відносилось до суспільної групи колгоспників і являлось спільною власністю усіх членів даного двору, і всі були членами даного колгоспного двору, що передбачено нормами ЦК України 1963 року. [INFO] помер - [PERSON] , який, також мав свою частку у майні даного колгоспного двору. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із: - 1/5 частини нерухомого майна, а саме із житлового будинку із господарсько-побутовими будівлями, що розташоване по [ADDRESS] . За своє життя заповіту [PERSON] не складав. [INFO] помер - [PERSON] який, також мав свою частку у майні даного колгоспного двору. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із: - 1/5 частини нерухомого майна, а саме із житлового будинку із господарсько-побутовими будівлями, що розташоване по [ADDRESS] . За своє життя заповіту [PERSON] не складав. Позивач вчасно звернувся до нотаріуса нотаріальної контори із проханням видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом і тому вважає себе такою, що прийняла спадщину після смерті мами, однак їй було відмовлено і рекомендовано звернутися до суду. Враховуючи наведене позивач просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на майно, а саме на житловий будинок із господарсько-побутовими будівлями, що розташовані по [ADDRESS] після померлої мами - [PERSON] . ІІ. Інші процесуальні дії у справі. 3. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 22 березня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та та відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 13 квітня 2023 року. 4. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 13 квітня 2023 року підготовче засідання відкладено на 04 травня 2023 року. 5. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 04 травня 2023 року підготовче засідання відкладено на 25 травня 2023 року. 6. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 25 травня 2023 року підготовче засідання відкладено на 19 червня 2023 року. 7. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 19 червня 2023 року справу призначено до судового розгляду по суті на 18 липня 2023 року. 8. В судове засідання сторони не з`явилися, однак представили письмові заяви про слухання справи у їх відсутність, із повним підтриманням та визнанням позовних вимог. 9. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 10. Згідно повторного свідоцтва про смерть cерії [NUMBER] від 14.03.2023 р., що видане Шумським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вбачається, що [INFO] помер - [PERSON] . 11. Відповідно до свідоцтва про смерть cерії [NUMBER] від 03.01.2019 р., що видане виконавчим комітетом Великомлинівецької сільської ради Кременецького району Тернопільської області вбачається, що [INFO] померла - [PERSON] . 12. Згідно акту обстеження № 22 від 08.05.2023 р. слідує, що за адресою [ADDRESS] , проживала та була зареєстрована [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , також її знали як [PERSON] , що являється однією і цією ж особою. 12. Відповідно до повторного свідоцтва про смерть cерії [NUMBER] від 17.03.2023 р., що видане Шумським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вбачається, що [INFO] помер - [PERSON] . 13. Як вбачається із свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 16.08.1989 р., жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] на праві особистої власності виданого на підставі рішення виконкому Шумської районної Ради народних депутатів № 169 від 26.07.1989 р., зареєстровано в Кременецькому БТІ за реєстровим номером 530. 14. Відповідно до архівного витягу № 03-01/2/303 від 08.03.2023 р. виданого архівним відділом №2 Кременецької районної військової адміністрації Тернопільської області слідує, що згідно погосподарської книги № 17 Вілійської сільської ради Кременецького (Шумського) району Тернопільської області за 1991-1995 роки станом на 15.04.1991 р., особовий рахунок № [NUMBER] , голова сім`ї: [PERSON] , 1948 р.н., [PERSON] , 1946 р.н. - чоловік, [PERSON] , 1970 р.н. - син, [PERSON] , 1976 р.н. - син, [PERSON] , 1986 р.н. - син. 16. Із архівного витягу № 03-01/2/911 від 04.05.2023 р. виданого архівним відділом №2 Кременецької районної військової адміністрації Тернопільської області вбачається, що згідно погосподарської книги № 12, Вілійської сільської ради Кременецького (Шумського) району Тернопільської області за 2011-2015 роки станом на 14.03.2012 р., особовий рахунок № [NUMBER] , голова сім`ї: [PERSON] , 1948 р.н., [PERSON] , 1946 р.н. - чоловік, [PERSON] , 1976 р.н. - син, [PERSON] , 1992 р.н. - внучка. 17. Згідно довідки № 254003/23 від 16.03.2023 р. про технічні показники об`єкта нерухомого майна, наявність (відсутність) нового будівництва, реконструкції, капітального ремонту, перепланування виданої ФОП [PERSON] вказується, що внаслідок проведення технічного обстеження будинковолодіння встановлено, що загальна площа становить - 70,7 кв.м., а житлова - 48,8 кв.м. Інвентаризаційна вартість житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , становить 208658,00 грн. 18. Померла [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження згідно якого призначила позивача спадкоємцем належного їй на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] , склавши заповіт, посвідчений 05.05.2016 р. секретарем виконавчого комітету Вілійської сільської ради Шумського району Тернопільської області, зареєстровано в реєстрі за № 23. 19. Із досліджених матеріалів справи судом було встановлено, що померла [PERSON] являється матір`ю позивача та відповідачів, що стверджується: свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.08.1969 р., свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 08.11.1986 р., свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.12.1970 р., повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28.02.2008 р. 20. Відповідно до довідки № 44 виданої 08.05.2023 р. Шумською міською радою Кременецького району Тернопільської області вказується, що згідно погосподасрької книги № 12 Вілійської сільської ради за 2015-2020 роки, сторінка № 74, номер по господарської обліку [ADDRESS] проживали і були зареєстровані [PERSON] , як голова домогосподарства, що померла [INFO] , разом із нею на момент смерті проживав і був зареєстрований її чоловік [PERSON] , що помер [INFO] . 21. Як вбачається із акту обстеження № 14 від 15.03.2023 р., за адресою [ADDRESS] , проживала без реєстрації у власному будинку [PERSON] , яка померла [INFO] . 22. Відповідно до довідки № 45 виданої 08.05.2023 р. Шумською міською радою Кременецького району Тернопільської області слідує, що по [ADDRESS] проживав і був зареєстрований [PERSON] , що помер [INFO] , разом з ним на момент смерті без реєстрації проживала [PERSON] , 1969 р.н. 23. Згідно інформаційного листа № 59/01-16 від 04.05.2023 р. наданого завідувачем Кременецької державної нотаріальної контори Остапчуком В.П. вказується, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , 07.05.2019 р. за заявами про прийняття спадщини від: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , заведено спадкову справу № 97/2019. 25 лютого 2020 року за реєстровими №№125/126 Кременецькою державною нотаріальною конторою видано два свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які належали [PERSON] в користь її сина [PERSON] . 24. Постановою державного нотаріуса Кременецької державної нотаріальної контори Тернопільської області Остапчуком В.П. від 10.03.2023 р., позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки частка у майні не виділена. ІV. Оцінка Суду. Відтак, проаналізувавши вищенаведене, суд приходить до висновку, що до виниклих правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права. 25. Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року Про утворення та ліквідацію районів, що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави. 26. Зокрема, відповідно до підпункту 19 пункту 3 та абзацу 1 підпункту 19 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Шумський район Тернопільської області та утворений Кременецький район Тернопільської області (з адміністративним центром у місті Кременець) у складі територій Борсуківської сільської, Великодедеркальської сільської, Вишнівецької селищної, Кременецької міської, Лановецької міської, Лопушненської сільської, Почаївської міської, Шумської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. 27. Відповідно до статті 120 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року № 1540-VI (далі - ЦК УРСР) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Виходячи зі змісту цієї статті, кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь в його придбанні. Нетривале перебування працездатного члена колгоспного двору у складі двору або незначна участь працею та коштами у веденні господарства можуть бути підставою для зменшення його частини. 28. Згідно з частиною другою статті 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. 29. 15 квітня 1991 року набув чинності Закон України від 07 лютого 1991 року № 697-XII «Про власність», яким було передбачено право спільної власності громадян, гарантії захисту права власності, правомірності володіння майном. 30. Положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, є співвласниками у рівних частках у праві спільної власності на майно колгоспного двору. Правильне застосування судами норм статей 120, 123 ЦК УРСР 1963 року передбачає з`ясування питання про віднесення будинку до відповідної суспільної групи господарств. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-350цс15. Той факт, що вказане будинковолодіння є майном колгоспного двору підтверджується матеріалами справи та ніким з учасників судового розгляду не оспорюється. 31. Відповідно до архівного витягу № 03-01/2/303 від 08.03.2023 р. виданого архівним відділом №2 Кременецької районної військової адміністрації Тернопільської області слідує, що згідно погосподарської книги № 17, Вілійської сільської ради Кременецького (Шумського) району Тернопільської області за 1991-1995 роки станом на 15.04.1991 р., особовий рахунок № [NUMBER] , голова сім`ї: [PERSON] , 1948 р.н., [PERSON] , 1946 р.н. - чоловік, [PERSON] , 1970 р.н. - син, [PERSON] , 1976 р.н. - син, [PERSON] , 1986 р.н. - син. Таким чином, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] мали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частках, тобто по 1/5. Оскільки, [PERSON] , на час смерті мала право на частку в майні колишнього колгоспного двору, то відповідно спадщина після її смерті відкрилася лише на 1/5 частину будинковолодіння. Доказів того, що інші члени колгоспного двору втратили право на його частину, матеріали справи не містять. Крім того, суд не приймає до уваги заяви відповідачів - [PERSON] та [PERSON] , про визнання позовних вимог [PERSON] . Оскільки, відповідно до ч.ч. 1, 2 ,4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як вбачається зі змісту позовної заяви [PERSON] , предметом її позову є визнання права власності на спадкове майно. При цьому судом встановлено, що частка спадкодавця в спірному домогосподарстві становила 1/5. Отже, визнання відповідачами позову [PERSON] щодо визнання за нею права власності на увесь житловий будинок суперечить закону, оскільки виходить за межі пред`явлених нею вимог. 32. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). 33. До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). 34. Права та обов`язки, які не входять до складу спадщини, передбачені положеннями статті 1219 ЦК України. Отже, об`єктами спадщини за ЦК України є права та обов`язки, які належали особі на час смерті, крім тих, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця. 35. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). 36. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 37. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. 38. Із ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. 39. У відповідності до ст.1235 ЦК України Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кількох фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. 40. Відповідно до абз.3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні прав на спадщину особа може звертатися до суду за правилами позовного провадження. 41. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 42. Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. 43. Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. 44. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 45. Положеннями статей 15, 16 ЦК України, статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 46. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення, шляхом визнання за позивачем права власності на 1/5 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання за позивачем права власності на цілий житловий будинок, оскільки в судовому засіданні встановлено, що померлій як одному з п`яти членів колгоспного двору належала 1/5 частина спірного будинковолодіння, а тому спадщина після смерті [PERSON] відкрилась лише на 1/5 частину спірного житлового будинку. V. Розподіл судових витрат між сторонами. 47. Позивачем при подачі позову було сплачено 2087 грн. 00 коп. судового збору. Витрати по справі просить покласти на неї. З цих підстав,

Outcome: dismissed