Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на малолітню дитину та дружину до досягнення дитиною трьох років, в якому просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 30.07.2021 у Богодухівському районному відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 72; стягнути з [PERSON] на корить [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно , але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] на корить [PERSON] аліменти на утримання дружини у розмірі 1/4 заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною 3-х років. В обґрунтування позову вказує, що 30.07.2021 було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Богодухівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 72. [INFO] у подружжя народилась дитина син [PERSON] . За взаємною згодою з відповідачем дитина проживає з матір`ю. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у сторін відсутні спільні інтереси з чоловіком, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Позивач та відповідач втратили почуття любові та поваги один до одного, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини фактично припинені. Примирення з відповідачем неможливе. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 02.05.2023 відкрито провадження у цивільній справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач до судового засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує повністю. Від представника відповідача адвоката Вдовиченка О.І. 15.06.2023 надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача та його представника, в якій зазначив, що позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину відповідач визнає, однак в частині задоволення позову про стягнення аліментів на дружину заперечує, оскільки остання є працездатною особою, мешкає в Республіці Польщі, де отримує грошову допомогу як переселенка та отримує виплати від держави України. [PERSON] , не має фактичної можливості надавати матеріальну допомогу. 16.06.2023 від позивачки [PERSON] надійшли додаткові пояснення в яких позивачка вказує, що відповідач та його представник будучи належним чином ознайомлені з позовними вимогами позивача, не скористались своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву у встановлений законом та судом час. З часу подачі позову до суду, поведінка відповідача, стосовно намірів підтримувати матеріально дружину та спільну дитину, не набула істотних змін у напрямку виконання своїх законних обов`язків. Навпаки, відповідач не цікавиться дитиною, не підтримує зв`язок з позивачем щодо нагальних питань виховання та матеріальної підтримки спільної дитини. На даний час, позивач вважає, що стосовно неї зі сторони відповідача вчиняється домашнє насильство, яке виражене у формі економічного насильства, а саме відповідачем наголошується у виході позивача на роботу. Відповідач вважає, що спільну дитину потрібно віддати у дошкільний навчальний заклад, який відповідач профінансує рівно на половину з позивачем. Таким чином фінансове забезпечення харчування і проживання спільної дитини відповідач покладає на позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 30.07.2021 Богодухівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 72, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 30.07.2021 (а.с.07). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), 26.01.2022, серії [NUMBER] (а.с.14). [PERSON] та [PERSON] припинили шлюбні відносини, проживають окремо, їх малолітній син проживає разом з позивачем, за взаємною згодою сторін. Позивачка скористалась правом та звернулась до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, як встановлено судом позивач та відповідач не мають намір зберігати шлюб. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.\~113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка у позовній заяві прохала після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] . На підставі викладеного, аналізуючи зібрані по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, документально підтвердженими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на дитину слід зазначити наступне. Згідно з ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України\~батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до положень ч. 1 ч. 2 ст.\~155\~СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Розмір частки від доходу одного з батьків, яка може бути стягнута в якості аліментів, визначається ч. 5 ст. 181 СК України, а саме у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ст. 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 р., передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виходячи з встановлених обставин під час розгляду справи, враховуючи інтереси дитини, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Стосовно позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини, суд приходить до наступного. Згідно ст. 5 Протоколу N 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом N 475/97-ВР\~(475/97-ВР) від 17.07.97 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. У відповідності до ч. 1 ст. 75 Сімейного Кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Частина 4 ст.\~84\~СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 4, ч. 6 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, право на аліменти дружина з дитиною до 3-х років має незалежно від того, чи працює вона, і яке у неї матеріальне становище. Проте, при встановленні суми аліментів, що сплачуватиметься, враховується матеріальне становище чоловіка або дружини, що дозволятиме виділяти з його або її доходів певну суму на такі витрати. Згідно зі ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Відповідно до ч. 3 ст. 12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Виходячи з принципу справедливості, розумності, враховуючи, що відповідач є молодою працездатною особою, з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача та встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає, що відповідач спроможній платити аліменти дружині, яка проживає зі спільною дитиною, яка знаходиться на її утриманні і враховуючи відсутність в неї самостійного доходу, чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті та надавати визначену законодавством допомогу дружині в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду до досягнення дитиною трирічного віку. Крім цього суд враховує, що відповідачем не надано до суду доказів неспроможності відповідача надавати допомогу по утриманню дружини до досягнення дитиною трирічного віку та матеріали справи таких доказів не містять, або доказів які свідчать про наявність підстав для звільнення його від обов`язку утримувати дружину. Згідно ст. 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України, зазначене рішення суду щодо позовних вимог про стягнення аліментів, підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 1 ст. 79, ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Оскільки позивач звернулась до суду з позовом 01.05.2023, стягнення аліментів проводити з 01.05.2023. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивачки судовий збір у розмірі 1073,60 грн за розгляд судом позовної вимоги про розірвання шлюбу та стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 2147,20 грн за розгляд судом позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини та про стягнення аліментів на утримання матері до досягнення дитиною трирічного віку.

Outcome: approved