Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-09 00:00:00

У листопаді 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі батька у вихованні дитини, треті особи, які не заявляють вимоги щодо предмета пору :служба у справах дітей Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області , служба у справах дітей Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради Харківської області , служба у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області . Позовна заява мотивована тим, що 05.09.2020 між ним та [PERSON] укладено шлюб. За час шлюбу, [INFO] , у них народився син [PERSON] . Оскільки спільне життя не склалося між сторонами , з жовтня 2022 року відповідачка забрала сина та виїхала з постійного місця проживання в с.В`язова Богодухівського району Харківської області . В телефонній розмові відповідачка категорично заперечувала можливість бачитися позивача з дитиною і повноцінно спілкуватися з ним , а тільки в присутності матері чи бабусі. На думку позивача , в такий спосіб побачень дитина буде відчувати нестачу уваги , турботи та любові батька . Окрім того , з понеділка по п`ятницю позивач працює , має можливість бачитися з дитиною по вихідним дням. Відповідачка створює перешкоди у спілкуванні з дитиною та у її вихованні , самочинно , без його згоди змінила місце проживання , у зв`язку з чим просив усунути наявні перешкоди у спілкуванні батька з сином , встановивши способи ,час та місця зустрічей , а саме : - 1,2 та 4 суботи та неділі кожного місяця з 11 год 00 хв ранку суботи до 18 год 00 хв вечора неділі - спілкування за місцем проживання позивача без присутності відповідачки ; - в літній період кожного року для оздоровлення сина, 1 тиждень в кожний літній місяць (червень , липень , серпень ) з 10 год 00 хв ранку суботи до 18 год 00 хв наступної суботи з обов`язковим попередженням матері про місце знаходження сина ; - в День народження сина [PERSON] - [INFO] кожного року , з 10 год 00 хв ранку до 18 год 00 хв вечора ; - в День народження позивача [PERSON] - 04 вересня кожного року , з 10 год 00 хв ранку до 18 год 00 хв вечора . На позовну заяву 27.01.2023 до суду надійшов відзив представника відповідачки , в якому зазначено , що доказів, які б підтверджували факти перешкоджання позивачу побачень з дитиною , участі у його вихованні та спілкуванні, позивачем не надано . Визначаючи графік побачень з сином , позивач не взяв до уваги вік дитини , емоційні та психологічні особливості дитини у віці двох років , прив`язаність дитини до матері , емоційний контакт з нею та необхідні фізіологічні особливості догляду за дитиною . Тому на думку , представника відповідачки, побачення батька з дитиною, не може відбуватися без присутності матері чи близьких з боку матері , оскільки буде суперечити інтересам дитини. Також , представник відповідача , звернув увагу на те, що визначений графік побачень у даній справі може бути змінено в подальшому у зв`язку зі зміною віку дитини та інших обставин , оскільки у майбутньому батько не позбавлений права звернутися до суду з позовом про встановлення іншого способу участі одного з батьків у вихованні дитини. [PERSON] на момент розгляду справи досяг лише 2 років , а тому виїзд поза межі постійного місця проживання , довготривалий переїзд , зміна обстановки призведи до втрати почуття безпеки , комфорту , захищеності емоційного стану в бік погіршення . Таким чином , на думку представника відповідача підстави та необхідність встановлення графіку спілкування батьком з дитиною , визначений позивачем , не доведено та є необгрунтованим , викладений всупереч вимогам СК України. Відповідь на відзив від позивача та його представника до суду не надходив. Позивач та представник позивача у судовому засіданні підтримали позов , просять задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнала частково, не заперечувала проти спілкування батька з дитиною, запропонувавши графік побачення батька з сином в присутності матері дитини або баби дитини [PERSON] , а саме першу та третю суботу місяця в період часу з 11 год 00 хв до 13 год 00 хв . В іншій частині позову просила відмовити , вказавши , що у майбутньому позивач має право звернутися до суду з позовом про встановлення іншого способу участі одного з батьків у вихованні дитини. Представники третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору : служби у справах дітей Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області , служби у справах дітей Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради Харківської області до суду не з`явилися, подали заяви заслухати справу у їх відсутність , просили ухвалити рішення на розсуд суду. Представник третьої особи ,яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору , служби у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області у судовому засіданні проти позову не заперечувала , просила ухвалити рішення на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення представників сторін , позивача , дослідивши письмові докази по справі , допитавши свідків, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено , що 05.09.2020 між сторонами укладено шлюб , який зареєстрований Новобаварським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків ) , актовий запис №180 , про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 05.09.2020 ( а.с. 3 ). За час шлюбу, [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.04.2021 ( а.с. 4). Починаючи з жовтня 2022 року дитина [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] .. Згідно довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 12.10.2022 № 6317-7001564050 та № 6317-7001564084, [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] зі своїм сином [PERSON] , а фактично з 18.08.2022 проживають по [ADDRESS] . [PERSON] з родиною разом не проживає . ( а.с. 5 ,6,47 ) Як вбачається з відповіді служби у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області від 31.01.2023 № 01-33/57 , за зверненням [PERSON] щодо виховання малолітньої дитини , 27.01.2023 здійснено комісійне обстеження умов проживання [PERSON] та її малолітнього сина [PERSON] . Було встановлено , що [PERSON] тимчасово проживає в будинку родичів в с.В`язова , мати дитини повністю виконує свої батьківські обов`язки щодо виховання свого сина. Для дитини в будинку були створені всі умови проживання , є окреме ліжко для дитини, ігрова зона з достатньої кількістю іграшок, телевізор. Дитина контактна, зовнішні ознаки недогляду відсутні . Родина в повній мірі забезпечена продуктами харчування . [PERSON] роз`яснено наслідки щодо перешкод у спілкуванні батька з дитиною . ( а.с. 110) Як свідчить довідка старости В`язівського старостинського округу апарату Краснокутської селищної ради від 16.03.2023 , [PERSON] з сином [PERSON] знялися з обліку ВПО в зв`язку з виїздом за кордон . На даний час місце перебування [PERSON] не відомо. ( а.с. 112). Допитана по справі свідок [PERSON] пояснила , що її дочка [PERSON] та позивач [PERSON] одружилися у 2020 році . У 2021 році народився її онук [PERSON] . Після народження сина, позивач своїй дружині [PERSON] не допомагав у догляді за дитиною , подружжя постійно сварилося. Коли дитині виповнилося 4 місяці , позивач [PERSON] залишив сім`ю та поїхав на заробітки в інше місто та його не було вдома до 24 лютого 2022 року. Дитині на той час виповнився майже рік. Після чого , деякий час подружжя проживали у свідка в с.В`язова та [PERSON] бачила , що сторони часто сварилися між собою , батько [PERSON] не доглядав за своїм малолітнім сином [PERSON] , дитиною займалися відповідачка та баба дитини . Були випадки , що [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння , поводив себе агресивно зі своєю дружиною , виганяв відповідачку разом з сином з будинку . Пізніше почав при малолітній дитині підіймати на відповідачку руку, міг придушити за горло, штовхнути , при цьому використовував нецензурну лайку. У липні 2022 року дитина по вині батька потрапила до реанімації. Позивач нагодував сина горошком, який застряг у бронхах, внаслідок чого дитині робили операцію. У серпні 2022 року відповідачка с сином знову приїхала до матері [PERSON] та проживала в неї. Позивач неодноразово приїжджав до сина, ніхто не чинив йому перешкод у спілкуванні. На прогулянки позивача з сином відповідачка самих не відпускала, бо позивач погрожував забрати в неї сина. Відповідачка намагалася домовитися з позивачем щодо його участі у вихованні сина в досудовому порядку, але останній вирішив звернутися до суду. Аліменти на утримання сина не сплачує (сплатив тільки два рази, 1500 і 1300 грн. приблизно). Відповідачка запитувала у нього чи має він намір допомагати сину, на що позивач відповідав , щоб остання проживала на допомогу від держави. Всі витрати на дитину несе відповідачка, а саме витрати на ліки , одяг , продукти харчування . У січні 2023 року [PERSON] зверталася до поліції з приводу домашнього насильства з боку позивача , оскільки він її душив. За період подружнього життя батько дитини постійно був на заробітках, але матеріальної допомоги дружині при цьому не надавав. Свідку це відомо не зі слів дочки, вона все бачила на власні очі, оскільки молоде подружжя проживало у неї. Також свідок пояснила , що її онук [PERSON] дуже комунікабельний, але залишитися наодинці за батьком, на її думку , не зможе, бо постійно потребує спілкування з матір`ю. Без матері , дитина не засинає та не їсть. Крім того , свідок пояснила , про факт , коли [PERSON] під час прогулянки прабаби з дитиною , намагався силоміць забрати хлопчика , після чого виникла сварка між ним та матір`ю дитини [PERSON] , під час якої в присутності дитини позивач почав душити відповідачку . Позивач під час приїзду до дитини , говорив йому, що скоро його забере та хлопчик буде з татом . Тільки встановлення порядку спілкування батька з сином, на думку свідка, може вирішити цю ситуацію та її дочка , після ухвалення рішення по даній справі , буде спокійна і впевнена в тому, що позивач поверне їй сина після побачення . Допитана по справі свідок [PERSON] пояснила , що позивач по справі є її сином та 1,5 роки вона виховувала онука, а тепер не має можливості (з жовтня 2022 року) з ним бачитися та спілкуватися. Батько дитини теж не має такої можливості. За час вагітності відповідачки свідок з чоловіком допомагали молодому подружжю, зробили ремонт. Позивач їздив на заробітки , допомагав дружині утримувати сина. Свідок з чоловіком часто забирали онука до себе (з двох місяців), щоб дати сину з невісткою можливість відпочити, кудись сходити. Її син з невісткою жили нормально. Коли дитина залишалася без батьків , була спокійна , не плакала . Сварки між сторонами почалися, коли [PERSON] поїхала до матері в гості. Через деякий час відповідачка подала до суду позов про розірвання шлюбу. Свідок разом з сином їздили до онука в с.В`язова , де відповідачка чинила перешкоди у спілкуванні з дитиною , їх не пускали до будинку ,викликали поліцію. Баба дитини [PERSON] та її дочка [PERSON] постійно провокували позивача на сварки. Ображали його нецензурною лайкою, знімали його на відео, записували розмову на диктофон. Обгрунтовуючи позовні вимоги , позивач [PERSON] вказував на перешкоди ,які чинить відповідачка у спілкуванні та вихованні дитини. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Згідно із ст.141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.153 цього ж Кодексу мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Статтею 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст.159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Матеріалами справи встановлено , що відповідачка [PERSON] працювала в ТОВ « Виробнича організація « Харків» швачкою, де зарекомендувала себе з позитивною сторони , шкідливих звичок не має , що підтверджується характеристикою з місця роботи від 11.09.2022 .( а.с. 48). Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 732304 від 22.01.2023 [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП ( вчинення домашнього насильства ), однак постановою Краснокутського районного суду Харківської області від 26.05.2023 провадження у справі закрито , в зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення , строків , передбачених ст.38 КУпАП. ( а.с. 196-198) Згідно довідки військово-лікарської комісії від 17.02.2023; довідки про проходження попереднього , періодичного та позачергового психіатричних оглядів , у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин КНП « Міський психоневрологічний диспансер №3 » Харківської міської ради №215 від 16.01.2023 ; досліджень на вміст наркотичних речовин медичною лабораторією Аналітіка від 14.01.2023, [PERSON] психічно здоровий та , за результатами досліджень , наркотичних речовин у нього не виявлено ( ас. 72-75, 84) Постановою Краснокутського районного суду Харківської області від 09.03.2023 , [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення , передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП , а саме що він в січні 2023 року в с.В`язова вчинив домашнє насильство відносно дружини [PERSON] ( а.с.193-195 ) Стаття 15 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Положеннями статті 19 СК України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу. Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. У разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви. Під час розгляду судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 21.03.2023 зі служби у справах дітей витребуваний висновок органу опіки та піклування щодо визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею батька , який проживає окремо від неї. Однак , Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради Харківської області , на виконання вище вказаної ухвали суду , надав відповідь від 07.04.2023 про неможливість надати висновок щодо розв`язання спору між батьками , оскільки мати разом з дитиною фактично проживають в с.В`язова Богодухівського району Харківської області . ( а.с.148) Як надав пояснення у судовому засіданні представник служби у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області , надати висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору між батьками не має можливості , так як [PERSON] та дитина [PERSON] на території Краснокутської селищної ради не проживають, що підтверджує довідка старости В`язівськох сільської ради. Частиною першою ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Ураховуючи наведене, батько, який проживає окремо від своєї дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини. При цьому відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з її батьком повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити дитину від зустрічей з батьком. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі за заявою «MAMCHUR v. UKRAINE», № 10383/09, § 100). Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі за заявою «HANT v. UKRAINЕ», № 31111/04, § 54). Відповідно до ч.1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання тощо. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Ксаційного цивільного суду від 06.02.2019 у справі №607/13092/16-ц (провадження № 61-1713св17) зазначено , що «будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та найкращим забезпеченням інтересів дитини. Рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання і в першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору , а вже тільки потім права батьків ( постанова Верховного Суду від 09.12.2019 у справі №753/17344/19) . Так , позивач , визначаючи графік побачень із сином , не взяв до уваги вік дитини , емоційні та психологічні особливості дитини у віці двох років , прив`язаність дитини до матері , емоційний контакт з нею та необхідні фізіологічні особливості догляду за дитиною. У судовому засіданні представником відповідача було зазначено, що [PERSON] ,2021 року народження , на момент розгляду справи досяг лише двох років , а тому виїзд без матері поза межами місця його постійного проживання , довготривалий переїзд , зміна обстановки , призведе до втрати відчуття безпеки , комфорту , захищеності та зміни емоційного стану в бік погіршення. За таких обставин, суд вважає, що порядок спілкування з сином, про який просить в своїй позовній заяві позивач, може порушувати режим дня малолітньої дитини та призведе до втрати відчуття безпеки , комфорту , захищеності та зміни емоційного стану в бік погіршення. Суд встановивши , що між сторонами склались відносини, які позбавляють позивача можливості регулярно спілкуватися з дитиною, відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні батька з сином , який проживає з матір`ю, дитина позивача та відповідачки потребує спілкування з батьком та його уваги та турботи, дійшов висновку про доцільність спілкування батька з малолітнім сином . Визначаючи час для спілкування позивача з малолітнім сином суд , враховуючи вік дитини та стан його здоров`я, його прихильність до кожного з батьків, необхідність його духовного та фізичного розвитку, необхідність дотримання розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини та урахування її інтересів, дійшов до висновку про задоволення позову позивача . При цьому встановлюючи порядок побачень батька з сином , врахувавши інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, а також закріплений у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, активне бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні зі своїм малолітнім сином , дійшов висновку про можливість визначення порядку (періодичних тимчасових побачень батька з дитиною, оскільки право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування малолітньої дитини з батьком відповідає її інтересам. Враховуючи стать дитини, її вік, суд дійшов висновку про доцільність встановити порядок та спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином , який відповідає інтересам дитини, визначивши порядок участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні малолітнього сина [PERSON] , встановивши час: кожу першу та третю суботу місяця , з 10 год 00 хв до 13 год 00 хв ; кожну другу та четверту неділю місяця , з 10 год 00 хв до 13 год 00 хв, в присутності матері [PERSON] . Визначаючи дні відвідування позивачем сина у Дні народження , суд зазначає можливість спілкування кожного року , з 10 год до 13 год 00 хв , на День народження дитини - [INFO] та День народження [PERSON] - [INFO] , в присутності матері дитини [PERSON] , за попердньою домовленістю. Крім того , суд вважає за доцільне в літній період надати можливість [PERSON] проводити спільний відпочинок із сином виключно в присутності матері малолітнього і за попередньою домовленістю з [PERSON] . Верховний Суд у постанові від 27.01.2021 у справі № 752/9697/19 (провадження №61-13706св20) про зміну порядку участі батька у вихованні дітей та спілкуванні з ними , здійснивши ситемний аналіз ст.159 СК України у сукупності із статтями 2 та 5 ЦПК України , дійшов висновку про те, що зміна обставин чи правовідносин , що мають істотне значення при визначенні способу участі одного з батьків у вихованні дитини , в тому числі з врахуванням віку дитини , її прихильності до кожного з батьків , не позбавляє права батьків у майбутньому звернутись до суду з позовом про встановлення іншого способу участі одного з батьків у вихованні дитини . З урахуванням висновків Верховного Суду визначений судом графік побачень у даній справі може бути змінено в подальшому позивачем у зв`язку зі зміною віку дитини та інших обставин , в зв`язку з чим позивач не позбавлений права в майбутньому звернутись до суду з позовом про встановлення іншого способу участі батька у вихованні дитини . Щодо судових витрат . Згідно із частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Під час звернення до суду позивачем сплачений на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн , який , відповідно до ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Outcome: partial