Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-02 00:00:00

09\~березня 2023\~року [PERSON] \~(надалі\~також \~позивач,\~ [PERSON] )\~звернувся до\~Новосанжарського районного\~суду Полтавської\~області з\~цивільним позовом\~до [PERSON] (надалі також відповідач, [PERSON] ), у якому просив розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 09 серпня 2002 року Березнегуватським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що складено актовий запис № 23. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 15 березня 2023 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 13). В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що з відповідачкою [PERSON] він уклав шлюб 09 серпня 2022 року, про що складено актовий запис № 23. Вказав, що від спільного шлюбу сторони мають малолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . [PERSON] зазначив, що сімейне життя з відповідачкою поступово погіршувалось, супроводжувалось постійним сварками. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Вказав, що кожен із них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, та що збереження сімейних відносин між ними та іншими членами сім`ї, що має будуватись на почуттях любові, поваги, дружби та взаємодопомоги ,неможливе. 23 березня 2023 року до суду від [PERSON] надійшло клопотання про зупинення провадження, за змістом якого вона просила провадження у цивільній справі № 542/364/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу зупинити до припинення перебування позивача [PERSON] у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені у воєнний стан (а.с.17-18). 27 березня 2023 року від відповідачки до суду надійшло клопотання про надання строку для примирення, відповідно до якого [PERSON] просила відхилити клопотання про зупинення провадження до припинення перебування позивача [PERSON] у складі Збройних Сил України. Також просила надати сторонам строк для примирення шість місяців (а.с. 23-24). З огляду на те, що відповідачка скористалась своїм правом та заявила клопотання про надання строку для примирення, вказавши, що просить відхилити своє ж попереднє клопотання про зупинення провадження у справі від 23 березня 2023 року, суд прийшов до висновку, що заявлене клопотання від 23 березня 2023 року про зупинення провадження у справі з підстав перебування позивача у складі Збройних Сил України розгляду не підлягає, оскільки відповідачка відмовилась його підтримувати. Ухвалою від 03 квітня 2023 року клопотання відповідачки про надання строку для примирення задоволене частково надано строк для примирення тривалістю у три місяці, провадження зупинено. Ухвалою суду від 03 липня 2023 року поновлено провадження у справі, призначено судове засідання з розгляду справи. 28 березня 2023 року від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 26-27), за змістом якого вона також просила надати сторонам строк на примирення шість місяців. Обґрунтовуючи свою незгоду із позовом вона зазначала, що позивач не надав до суду жодних належних та допустимих доказів, які б підтвердили той факт, що вони не проживають спільно тривалий час. Зазначила, що вони проживають разом, однак позивач проходить військову службу, та вказала, що він недавно приїздив із служби, але розмови про розірвання шлюбу між ними не було. Пояснила, що із позивачем вони мають однакові погляди на життя та сімейні відносини, та що у них двоє дітей. Вважала, що сім`ю зберегти можливо, оскільки не має жодних підстав для розірвання шлюбу. Позивач у судове засідання не з`явився хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 34-35). 03 липня 2023 року до суду від [PERSON] надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі, в якій він просив задовольнити позовні вимоги (а.с. 40). Відповідачка в судове засідання не з`явилась, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином (а.с. 33). 30 червня 2023 року від [PERSON] надійшла письмова заява, в якій вона просила розглянути справу без її участі, та при вирішенні справи покладалась на розсуд суду (а.с. 39). Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладені норми цивільно-процесуального законодавства, враховуючи заяви позивача та відповідачки, судове засідання проведено за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступне. Судом встановлено, що 09 серпня 2002 року Березнегуватським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що складено актовий запис № 23 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 5). Від спільного\~шлюбу сторони\~мають неповнолітніх\~дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наданою\~до суду\~копією свідоцтва\~про народження\~від 02\~березня 2023\~року серії\~ [NUMBER] \~(а.с.\~7), та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наданою до суду копією свідоцтва про народження від 02 березня 2023 року серії [NUMBER] (а.с 7-зі звороту). Вказуючи на неможливість подальшого спільного життя в якості подружжя, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частиною першою статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод визначено право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Згідно з частиною 1 статті 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі статтею 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки позивач наполягав на розірванні шлюбу, то, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Враховуючи, що сторони припинили подружні стосунки, спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, сім`я фактично розпалась та її відновлення неможливе, а також звертаючи увагу на те, що за наслідками наданого судом строку для примирення подружжя не примирилось, є підстави для розірвання шлюбу. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню у повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України. Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволений позовних вимог. З огляду на те, що [PERSON] за подачу вказаного позову сплачено судовий збір у сумі 1073 грн 60 коп. і суд вирішив позовну заяву задовольнити, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1073 грн 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved