Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-02 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь 22886,64 грн. безпідставно отриманих коштів. Позов обґрунтовував тим, що 11.03.2015 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Боднар І.М. було видано виконавчий напис про стягнення з позивача на користь АТ КБ «Приватбанк» коштів на загальну суму 75015,55 грн.. Вказаний виконавчий напис було пред`явлено до виконання та Кам`янка-Бузьким районним відділом ЗМУМЮ було відкрито виконавче провадження № 47306345 з виконання даного виконавчого напису. Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 02.11.2021 вище вказаний виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню. Однак станом на 13.12.2021 день завершення виконавчого провадження з позивача на користь відповідача було стягнуто кошти в сумі 22886,64 грн.. Зазначає, що оскільки у відповідача відсутні правові підстави на стягнення заборгованості з позивача, тому звернувся з даним позовом та просить стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" 22886,64 грн., як безпідставно набуті кошти, відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.03.2023 вище вказану цивільну справу передано судді Костюк У.І.. 19.04.2023 представником відповідача на адресу суду поданий відзив. В якому представник зазначив, що 28.03.2007 між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір №LVKBSE00000246, через неналежне виконання зобов`язань даного договору у позивача утворилася заборгованість. Через наявну заборгованість за кредитним договором та з метою захисту права банк звернувся до приватного нотаріуса для вчинення виконавчого напису. На підставі наявного виконавчого напису, було відкрито виконавче провадження, в рамках якого проводилося стягнення з позивача. Зазначають, що в обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається нате, що кошти отримувалися за відсутності на це правових підстав. Однак з такою позицією позивача відповідач не погоджується, та вважає, що кошти з [PERSON] стягувалися за наявності правових підстав, оскільки стягнення відбувалося на підставі виконавчого документу. Окрім цього, зазначає, що позивач жодного та допустимого доказу який би підтверджував стягнення з нього саме 22 886,64 грн. та доказу який би підтверджував отримання банком вказаних коштів не надав. За вказаних обставин вважають, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підтвердженні жодними доказами, а отже такими, що не підлягають задоволенню (а.с. 42-48). Ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 24.03.2023 провадження у справі відкрито, визначено розгляд справи проводити в порядку у спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Представник позивача адвокат Лущанець М.В. в судовому засіданні позовні вимоги з підстав зазначених в позові підтримав та просив їх задоволити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав зазначених в поданому відзиві. Додатково вказала, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували, що саме такий розмір грошових коштів стягнуто в рамках виконавчого провадження з виконання спірного виконавчого напису. Заслухавши пояснення сторін у справі, та їх представників, дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали цивільної справи № 446/802/22, матеріали виконавчого провадження № 47306345 у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 11.03.2015 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Боднар І.М. видано виконавчий напис № 906, згідно якого з [PERSON] стягнуто заборгованості на користь АТ КБ "Приватбанк" у сумі 75015,55 грн.. Як видно з даного виконавчого напису заборгованість виникла на підставі кредитного договору №LVKBSE00000246 від 26.02.2007 і складається з 5072,45 грн. - основного боргу, 27749,17 грн. - заборгованості за відсотками, 690,00 грн. - комісія та 39803,93 грн. - пеня. 14.04.2015 представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Кам`янка-Бузького відділу державної виконавчої служби районного управління юстиції із заявою про відкриття виконавчого провадження. 20.04.2015 постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Кам`янка-Бузького районного управління юстиції було відкрито виконавче провадження №47306345 з виконання зазначеного виконавчого напису. Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 02.11.2021 по справі № 446/1634/21 було задоволено позов [PERSON] до Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", за участі третьої особи Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Боднар Ірини Михайлівни про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та визнано виконавчий напис від 11.03.2015, зареєстрований у реєстрі № 906, який вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Боднар Іриною Михайлівною про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" в розмірі 75015,55 грн., таким, що не підлягає виконанню. Вказане рішення суду не оскаржувалося в апеляційному порядку і набрало законної сили 03.12.2021. 12.12.2021 начальником відділу державної виконавчої служби Кам`янка-Бузького районного управління юстиції на підставі вище вказаного рішення суду було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що в рамках даного виконавчого провадження державними виконавцями вживалися заходи з примусового виконання виконавчого напису в період з 20.04.2015 по 13.12.2021. Встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження ВП № 47306345 з виконання виконавчого напису № 906 від 11.03.2015 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 75015,55 станом на 13.12.2021 (на день завершення виконавчого провадження) стягнено 22886,64 грн. боргу, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження та відповіддю начальника Кам`янка-Бузького відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області № 21567 від 05.09.2022 (а.с. 14) Позивач зазначив, що отримані відповідачем грошові кошти на день звернення позивача до суду не повернуті та є набутими без достатньої правової підстави в розумінні статті 1212 ЦК України. Вирішуючи спір суд виходив з наступних норм та мотивів. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Відповідно до частин першої, другої статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом. Зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Про зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Результат аналізу статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав). Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі. Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині. Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження),а й станом на час розгляду спору. Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. В ході судового розгляду судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що підстава за якою з позивача [PERSON] було стягнуто грошові кошти на користь відповідача Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" відпала. А саме, виконавчий напис № 906 від 11.03.2015, який вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Боднар Іриною Михайлівною про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" в розмірі 75015,55 грн. рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 02.11.2021 року у справі № 446/1824/21 визнано таким, що не підлягає виконанню. Рішення суду не оскаржувалося та набрало законної сили 03.12.2021. Разом з тим судом встановлено, що з позивача [PERSON] в ході виконавчого провадження з виконання вище вказаного виконавчого напису стягнуті грошові кошти в загальній сумі 22886,64 грн.. Доказів того, що відповідач в добровільному порядку повернув стягнуті кошти позивачу матеріали справи не містять, та відповідачем не заперечується. Судом відхиляються посилання представника відповідача, що позивачем не доведено, що саме такий розмір грошових коштів стягнено на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", адже вони спростовуються листом начальника Кам`янка-Бузького відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області № 21567 від 05.09.2022 та матеріалами виконавчого провадження № 47306345, які були оглянуті та досліджені судом в судовому засіданні. Інші посилання сторони відповідача через їх явну необґрунтованість та неприйнятність з огляду на законодавство та усталену судову практику суд відхиляє на підставі п. 3 ч. 4 ст. 265 ЦПК України. З урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню за рішенням суду, яке набрало законної сили, і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту набрання законної сили такого судового рішення правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Отже, встановивши, що правові підстави набуття відповідачем грошових коштів у сумі 22886,64 грн, що стягнені з [PERSON] на підставі виконавчого напису нотаріуса, який у подальшому визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, суд приходить до висновку, що отримані відповідачем Акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк", кошти в сумі 22886,64 грн підлягають поверненню позивачу відповідно до статті 1212 ЦК України. Вирішуючи питання судових витрат суд виходить з наступного. Судові витрати в цій справі складаються з судового збору, зокрема, як зазначено у ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відтак з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 1073,60 грн. в дохід держави, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, так як позивач був звільнений від сплати судового збору при подачі позову за умовами Закону України "Про захист прав споживачів".

Outcome: approved