Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-16 00:00:00

23.04.2023 р. позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що після смерті [INFO] батька [PERSON] він успадкував від нього право власності на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] та земельну ділянку площею 1,5485 га, згідно з державним актом серії ЯА № 819224 від 20.09.2005р., однак володіти і розпоряджатися спадковим майном не має змоги оскільки ухвалою Гайсинського районного суду від 16.06.1998 р. було накладено арешт на зазначене майно, а скасування накладеного арешту в позасудовому порядку неможливо, що перешкоджає йому володіти і розпоряджатися належним йому майном. Позивач в судове засідання не з`явився, письмово просив справу розглянути без нього, позовні вимоги задовільнити (а.с.28 ). [PERSON] і [PERSON] в судове засідання не з`явилися, письмово просили справу розглянути без них, позовні вимоги визнали повністю і безумовно (а.с. 24, 25, 30, 31 ). З урахуванням досліджених доказів та вимог закону суд визнає за необхідне на підставі ст. 280 ЦПК України постановити заочне рішення, яким позов задовольнити повністю з таких мотивів та підстав. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з ч. 6 ст. 263 ЦПК України якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. За змістом абз. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2009 р. у разі безумовного визнання відповідачем позову, якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших (відмінних від відповідача) осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову з наведенням в мотивувальній частині рішення посилань лише на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. На підставі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом. За ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З огляду на те, що після смерті [INFO] батька [PERSON] позивач успадкував від нього право власності на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] та земельну ділянку площею 1,5485 га, згідно з державним актом серії ЯА № 819224 від 20.09.2005р., однак володіти і розпоряджатися спадковим майном не має змоги оскільки ухвалою Гайсинського районного суду від 16.06.1998 р. було накладено арешт на зазначене майно, а в матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна, то з метою захисту порушеного права позивача даний арешт необхідно скасувати. На підставі наведеного,

Outcome: approved