Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-04 00:00:00

25.04.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] (далі - відповідач) заборгованості за кредитним договором від 31.08.2018, укладеним із АТ «ЮНЕКС БАНК», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» в сумі 51409,47 грн, а також 2684 грн у відшкодування судового збору і 6600 грн у відшкодування витрат на правничу допомогу. В обґрунтування позову посилається на невиконання відповідачем умов кредитного договору в частині дотримання порядку та строків розрахунків. Сторони в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Представниця позивача надіслала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду (а.с.93), розпорядився своїми правами самостійно, відзиву на позов не надав, участі у засіданні суду не прийняв. Його неявка не є підставою згідно статті 223 ЦПК України для відкладення судового розгляду. Рішення можливо ухвалити на підставі досліджених доказів. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 31 серпня 2018 року [PERSON] звернувся др АТ «ЮНЕКС БАНК», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС», з анкетою-Заявою на оформлення Кредитної картки та встановлення Кредитного ліміту на підставі якої 31 серпня 2018 року підписано Виписку-повідомлення № [NUMBER] UAN до Договору про комплекне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «ЮНЕКС БАНК». Відповідач прийняв публічну пропозицію на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб і погодився, що Анкета-Заява разом з Публічною пропозицією та додатками до неї становить між Банком та ним Договір про комплексне банківське обслуговування. Пунктом 2.14 Договору сторони узгодили, що Договір набирає чинності з моменту його укладення, тобто з моменту отимання банком від клієнта належним чином заповненої та підписаної Анкет-Зяви та діє до моменту його розірвання або припинення з будь-яких інших причин. Відповідачу здійснено відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки у гривні та встановлено кредитний ліміт 29999 грн, із встановленням процентної ставки за користування кредитними коштами - 48 % річних, у разі виникнення несанкціонованої заборгованості (несанкціонованого овердрафту) - 60 % річних, строком до 31 серпня 2019 року. Реальна річна процнтна ставка, відсотків річних - 69,4809 %. Загальна вартість кредиту - 41045,36 грн. Відповідач умови Договору виконував неналежним чином, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 31 березня 2021 року становила загальну суму 51409,47 грн, у тому числі: 30022,60 грн простроченої заборгованості за тілом кредита, 9540,65 грн простроченої заборгованості за процентами, які нараховані за ставкою 48 % річних за період із 31.08.2018 по 01.09.2020, 1400 грн пені за період з 31.08.2018 по 01.09.2020, 10446,22 грн прострочені проценти, які нараховані за ставкою 60 % річних за період із 01.09.2020 (виникнення несанкціонованого овердрафту) по 31.03.2021. 31.03.2021 Акціонерне товариство «ЮНЕКС БАНК» уклало з позивачем Договір факторингу № 31/03-2021 за яким передало позивачеві право вимоги стягнення заборгованості. Позивач як правонаступник має право вимоги щодо стягнення обчисленої заборгованості з відповідача. Факт отримання та користування кредитними коштами підтверджується випискою АТ «ЮНЕКС БАНК» по особовому рахунку позичальника (а.с.42-62) Факт набуття прав вимоги ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» до [PERSON] підтверджується Реєстром прав вимоги, що є Додатком №1 до Договору факторингу №31/03-2021 відповідно до якого станом на 31 березня 2021 року сума переданої вимоги за боргом становила загальну суму 51409,47 грн, у тому числі: 30022,60 грн простроченої заборгованості за тілом кредита, 9540,65 грн простроченої заборгованості за процентами, які нараховані за ставкою 48 % річних за період із 31.08.2018 по 01.09.2020, 1400 грн пені за період з 31.08.2018 по 01.09.2020, 10446,22 грн прострочені проценти, які нараховані за ставкою 60 % річних за період із 01.09.2020 (виникнення несанкціонованого овердрафту) по 31.03.2021. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. У частині другій статті 16 ЦК України законодавець визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, а також зазначив, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Першочергово захист цивільних прав та інтересів полягає в з`ясуванні того, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення. Суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1, 2 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з вимогами чинного законодавства України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов`язанні строк (термін) його виконання (ст. 526, 527, 530 ЦК України). Статтею 525 ЦК України передбачена заборона односторонньої відмови від зобов`язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до його виконання. Статтею 1046 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із статтями 513, 514 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 статті 1078 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України). Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Звертаючись до суду, ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» надало належні, достатні та допустимі докази на підтвердження своїх вимог, зокрема, кредитний договір, оформлений та підписаний його сторонами в установленому законом порядку, первинні бухгалтерські документи про зарахування на рахунок позичальника визначених договором кредитних коштів (виписка по особовому рахунку), договір відступлення прав вимоги (факторингу) за спірним кредитним договором новому кредитору «ФК «ОМЕГА ФІНАНС». Кредитний договір та договір факторингу є дійсними, у судовому порядку не оскаржувались. Розмір заборгованості за кредитним договором відповідачем не спростований, будь-яких нових нарахувань кредитної заборгованості позивач не проводив. У свою чергу відповідачем будь-яких належних та допустимих доказів на спростування доводів та вимог позивача щодо розміру заборгованості суду не надано. Тому позов підлягає задоволенню. Задовольнивши позов, суд вирішує долю судових витрат, понесених позивачем. Згідно до ч. 1 ст. 133 ЦК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з задоволенням позову слід стягнути з відповідача сплачений при пред`явленні до суду судовий збір, а також витрати на професійну правничу допомогу (ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат представник позивача (адвокат) подала детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснені витрати, необхіднв для надання правничої допомоги. Розмір витрат, які сторона сплатила встановлюється судом на підставі поданих стороною доказів (договорів, рахунків). При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 та у додатковій постанові від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц. Заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6600 грн, на переконання суду, є розумними та такими, що відображають реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги. Вказані витрати є документально підтвердженими, були понесені фактично, а їх сума детально описана та обґрунтована адвокатом у наданих документах, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заявлені суми у повному обсязі.

Outcome: approved