Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-16 00:00:00

І. Виклад позиції позивача. В позовній заяві позивач зазначає, що вона є бабою [PERSON] . Її син [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі із громадянкою росії [PERSON] , від якого у них народилася дочка [PERSON] , місце їх проживання було в Україні в м. Миколаєві. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.10.2021 року шлюб між ними розірвано. 12.04.2022 року її син [PERSON] під час проходження військової служби потрапив у полон де перебуває по даний час. Мати дитини [PERSON] - [PERSON] вихованням та утриманням дитини не займається практично із моменту народження дитини. Дитина проживає разом із бабою [PERSON] та перебуває виключно на її утриманні. Зазначає, що у вересні 2019 року [PERSON] виїхала до росії і фактично з цього часу вона не бере жодної участі у вихованні дочки, не цікавиться здоров`ям дитини, успіхами, морально та матеріально не підтримує дитину. Дитина [PERSON] не знає, що її матір`ю є [PERSON] . На даний час [PERSON] проживає разом із [PERSON] у с. Ралівка Самбірського району Львівської області. Дитина відвідує заклад дошкільної освіти, забезпечена належними умовами проживання, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов. А тому просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] та стягувати із неї аліменти на утримання дитини. Разом з тим через наведене також просила визнати її опікуном [PERSON] ІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 29.03.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 08.05.2023 року справу призначено до судового розгляду. Позивач та її представник адвокат Захарко Ю.Ю. в судовому засіданні позов уточнили та просили позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] та призначити [PERSON] опікуном [PERSON] . Представник третьої особи Волошин Л.М. у судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування Ралівської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дитини [PERSON] , та висновок доцільність призначення [PERSON] опікуном [PERSON] , вважала за доцільне позов задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не прибула, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлялася шляхом публікування оголошення на сайті суду. Також на адресу місця проживання відповідача, зареєстрованою у встановленому законом порядку надсилались копії ухвали про відкриття провадження у справі, копії позовної заяви з доданими до неї документами та повістки з повідомленням часу, дати та місця розгляду справи, проте вказана поштова кореспонденція повернута відділенням поштового зв`язку із зазначенням причини повернення «за закінченням терміну зберігання». Отже, враховуючи положення ч. ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається такою, що повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Про причини своєї неявки відповідач суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без її участі не заявляла, заперечень проти позову не надала, тому на підставі ст. 280 ЦПК України, за згоди позивача, суд постановив здійснювати заочний розгляд справи. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Суд встановив, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.10.2021 року. Згідно свідоцтва про народження, виданого повторно від 10.11.2017 року, [PERSON] є матір`ю [PERSON] . Згідно сповіщення №957, виданого військовою частиною [NUMBER] МОУ, старший оператор зенітного артилерійського взводу зенітної самохідно-артилерійської батареї зенітного ракетного-артилерійського дивізіону військової частини [NUMBER] старший матрос [PERSON] , [INFO] , прийнятий (призваний) на військову службу 17 червня 2020 року [INFO] 12 квітня 2022 року під час вогневого зіткнення з супротивником у м. Маріуполь потрапив у полон, що підтверджено державним підприємством «Український Національний Центр Розбудови Миру №2519-22 від 04 серпня 2022 року». Згідно довідки від 01.07.2023 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] фактично проживає у с. Ралівка Самбірського району Львівської області. Згідно довідки від 01.07.2023 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] фактично проживає у с. Ралівка Самбірського району Львівської області. 20 січня 2023 року представниками Ралівської сільської ради складено акт обстеження умов проживання. Згідно вказаного акту для виховання та розвитку дитини [PERSON] створені всі належні умови для проживання та виховання дитини. Є окреме спальне місце, одяг відповідно до сезону. Дитина відвідує дитячий садочок у с. Ралівка та проживає разом з бабою [PERSON] . З висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно її малолітньої дитини [PERSON] , виданого Органом опіки та піклування виконавчого комітету Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області, вбачається, що за результатами розгляду зібраних матеріалів, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] . Із висновку про доцільність призначення опікуна, виданого Органом опіки та піклування виконавчого комітету Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області вбачається, що за результатами розгляду зібраних матеріалів, орган опіки та піклування вважає доцільним призначити [PERSON] опікуном [PERSON] . ІV. Оцінка Суду. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року в п.16: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». За змістом роз`яснень, п.п. 15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч.8 ст. 7 СК України, передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно вимог ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні. Суд, вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2 , і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей. Як зауважив Європейський Суд з прав людини у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві» слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Суд вбачає, що відповідач [PERSON] нехтує та взагалі відмовилася від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дочки [PERSON] не цікавиться їх долею, участі у вихованні та розвитку не приймає, матеріально дитині не допомагає, тобто жодного контакту з дитиною не підтримує. Відповідно до ст. 166 СК України позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Допитана у судовому засіданні як свідок [PERSON] пояснила, що у вересні 2019 року [PERSON] виїхала до росії і фактично з цього часу вона не бере жодної участі у вихованні дочки, не цікавиться здоров`ям дитини, успіхами, морально та матеріально не підтримує дитину. Дитина [PERSON] не знає, що її матір`ю є [PERSON] . На даний час [PERSON] проживає разом із нею у с. Ралівка Самбірського району Львівської області. Дитина відвідує заклад дошкільної освіти, забезпечена належними умовами проживання, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов Отже під час розгляду даної справи судом встановлено, що відповідач жодних спроб на відновлення відносин з дочкою не робила, а навпаки, відповідач не тільки ухиляється від виконання ним своїх батьківських обов`язків, а свідомо не бажає їх виконувати, тому суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Європейський суд з прав людини в контексті статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, серед іншого зазначив, що головним критерієм при вирішенні таких справ є інтереси дитини. Як встановлено із висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно її малолітньої дитини [PERSON] , виданого Органом опіки та піклування виконавчого комітету Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області, вбачається, що за результатами розгляду зібраних матеріалів, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] . Зважаючи на те, що мати не цікавиться життям дитини, не приймає участі в її вихованні та утриманні, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, а також враховуючи що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та вона свідомо відмовилася приймати участь в житті своєї дитини, що підтверджується в тому числі висновком про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно її малолітньої дитини [PERSON] , то є підстави для задоволення позову. Разом з тим, відповідно до статті 55 Цивільного кодексу України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до статті 58 Цивільного кодексу України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до частин 3 статті 60 Цивільного кодексу України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно статей. 243, 244 Сімейного кодексу України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. Відповідно до Правил опіки та піклування, затверджених Наказом Державного комітету України у справах сім`ї молоді, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства освіти України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999 № 34/166/131/88, опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів. Згідно з п. п. 1.2 Правил опіки та піклування, затверджених Наказом Державного комітету України у справах сім`ї молоді, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства освіти України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 р. № 34/166/131/88, опіка (піклування) встановлюється для забезпечення виховання неповнолітніх дітей, які внаслідок смерті батьків, хвороби батьків або позбавлення їх батьківських прав чи з інших причин залишились без батьківського піклування, а також для захисту особистих і майнових прав та інтересів цих дітей. Згідно статті 62 Цивільного кодексу України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки та піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Як встановлено судом, батько дитини [PERSON] - [PERSON] на даний час перебуває у полоні, а мати [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, відтак оскільки встановлено, що дитина [PERSON] позбавлена батьківського піклування, суд вважає за поданням органу опіки та піклування призначити її опікуном бабу - [PERSON] . При задоволенні позову суд виходить із засад змагальності щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, диспозитивності цивільного судочинства; з аналізу представлених і наявних у цивільній справі письмових доводів; відтак позов [PERSON] є підставний і такий, що підлягає задоволенню. Разом з тим суд вважає за доцільне, роз`яснити [PERSON] положення ст. 169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття.

Outcome: approved