Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-11 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до Дарницького районного суду м. Києва з позовом про стягнення з [PERSON] матеріальної та моральної шкоди у розмірі 79190,30 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачі проживають за адресою [ADDRESS] , яка належить на праві власності позивачу-1. 26 лютого 2022 року через систему відеоспотереження позивач-2 побачив, що відповідач ходить по коридору та дзвонить усім сусідам у двері. Після того як позивач-2 вийшов до відповідача та після нетривалої розмови, відповідач продемонстрував позивачеві-2 пістолет та попросив зняти камеру у коридорі. Наведені дії відповідача позивач сприйняв як погрози вбивством та злякався за своє життя і здоров`я, а також за життя і здоров`я батьків, які знаходилися у квартирі. В подальшому, як зазначають позивачі, відповідач пошкодив камеру відеоспостереження, домофон квартири позивачів та бронедвері квартири. Таким чином, протиправними діями відповідача позивачу-1 було задано матеріальну шкоду у розмірі 29 190,30 грн., а також моральну шкоду, яку позивачі оцінюють у 25 000 гривень кожному. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 серпня 2022 року позовну заяву було передано для розгляду судді Якусику О.В. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 7 вересня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 753/6018/22 за цим позовом в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи в судове засідання на 19 січня 2023 року. 9 лютого 2023 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачами не надано належних доказів на підтвердження розміру завданих матеріальних збитків, а в частині вимог про відшкодування моральної шкоди відповідач вважає, що позивачі не довели той факт, що вони зазнали нервового стресу, душевних страждань та страху, а тому такі вимоги не містять жодного обґрунтування. 20 лютого представник позивачів - адвокат Камінська М.П. подала заперечення на відзив, а 7 березня 2023 року представник відповідача - адвокат Івченко Д.Ю. подав заперечення на відповідь на відзив позивача. 10 березня 2023 року відповідач подав власні пояснення до події 26 лютого 2022 року, в яких описав причини конфлікту, хронологію і обставини подій. У судовому засіданні 12 липня 2023 року судом відмовлено у долученні до матеріалів справи поданого позивачем висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи та відмовлено у прийнятті заяви про зменшення розміру позовних вимог з огляду на їх подання з порушення строків, передбачених частиною восьмою статті 83 ЦПК України та пунктом 2 частини другої статті 49 ЦПК України відповідно. Дослідивши подані сторонами заяви по суті спору, заслухавши пояснення представників учасників справи, проаналізувавши надані докази, суд дійшов таких висновків. Як визначено частиною другою статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно з частинами першою, другою статті 16 кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункти 8, 9) За змістом частини першої, пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За правилами частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Як встановлено судом, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . 26 лютого 2022 року відповідач [PERSON] пошкодив камеру відеоспостереження, розташовану у коридорі будинку, домофон квартири [ADDRESS] та вхідні двері цієї квартири разом з врізними замками, що підтверджується наданими позивачами відеозаписами та фоторафіями. Постановою Дарницького районного суд міста Києва від 26 вересня 2022 року у справі № 753/9859/22 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення. передбаченого статтею 173 КУпАП, провадження у справі закрито зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Згідно з вказаною постановою 26 лютого 2022 року приблизно о 21 годині 55 хвилин за адресою: м. Київ, просп. Петра Григоренка, 11-А, біля квартири 172 [PERSON] вчинив дрібне хуліганство, а саме образливо чіплявся до [PERSON] . Відповідно до вимог частини шостої статті 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрали законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до вимог статті 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з позовною заявою розмір завданої матеріальної шкоди позивачами обґрунтовується (1) необхідністю заміни камери відеоспостереження Reolink 4K PoE RLC-842A вартістю 4987,10 грн., роботами по встановленню камери вартістю 1200 грн та налаштування відеореєстратора вартістю 500 грн.; (2) необхідністю ремонту вхідних дверей, а саме установки/монтажу МДФ панелей вартістю 8458,80 грн, накладки на сувальний ключ вартістю 320 грн, установки антивзломних фурнітур - броньової пластини вартістю 650 грн та технічного обслуговування дверей вартістю 850 грн.; (3) необхідністю заміни комплекту домофону Tantos Stark 9 (White) вартістю 11824,40 грн. та робіт з підключення вартістю 400 грн. Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, позивачі просили стягнути з відповідача відшкодування завданої матеріальної шкоди на користь [PERSON] . Водночас, як свідчать надані позивачами докази та пояснили позивачі, власником пошкодженої камери відеоспостереження є позивач-2 - [PERSON] як покупець цієї камери, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування шкоди, завданої пошкодженням цієї камери, на користь позивача-1. Як зазначалось вище, відповідно до статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Суд відповідно до частини сьомої статті 85 ЦПК України у судовому засіданні за участю учасників справи оглянув веб-сайти [INFO] та [INFO], на відомості яких посилався позивач у підтвердження вартості робіт з ремонту вхідних дверей та вартості комплекту домофону Tantos Stark 9 (White), та встановив, що вартість установки/монтажу МДФ панелей складає 4 300,00 грн, установки броньової пластини - 650 грн та технічне обслуговування дверей (регулювання і профілактика замків) - 850 грн., а вартість комплекта відеодомофона Tantos Stark 9" (White) + Tantos iPanel2 складає 11 824,40 грн. При цьому суд не погоджується з розрахунками позивачів в частині відшкодування установки/монтажу МДФ панелей вхідних дверей у сумі 8458,80 грн., оскільки позивачем не доведено необхідність заміни саме панелі «МДФ 16 мм / вуличний», а також в частині підключення і установки домофона і панелі виклику у сумі 400 грн., оскільки досліджений вміст веб-сайту, на який посилався позивач, не містить відомостей про вартість таких робіт. З урахування викладеного з відповідача на користь позивача-1 як власника квартири підлягає стягненню завдана матеріальна шкода у розмірі 17 624,40 грн. Щодо відшкодування моральної шкоди. Як передбачено статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (пункт 2); у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (пункт 3). Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Отже, за змістом наведеної норми зобов`язання відшкодувати моральну шкоду виникає лише за умови, що ця шкода є безпосереднім наслідком певної протиправної дії (бездіяльності). Тобто заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пунктах 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. В обґрунтування завданої моральної шкоди позивачі посилаються на те, що [PERSON] пережив нервовий стрес та душевні страждання внаслідок того, що [PERSON] дістав пістолет з кишені та направив його на позивача-2, що призвело до його побоювань за своє життя та життя і здоров`я його батьків. Позивачі також зазначають, що вони пережили сильний страх та відчули душевні страждання у зв`язку зі знищенням і пошкодженням їхнього майна, що призвело до необхідності докладати додаткові зусилля для відновлення їх порушених прав, у зв`язку з чим оцінюють завдану їм моральну шкоду у 25 000 гривень кожному. Як передбачено частиною третьою статті 22 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Враховуючи характер правопорушення та його наслідки, вчинення його у час, коли обсяг правоохоронної функції держави був істотно знижений внаслідок початку повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну, суд погоджується з доводами позивачів про заподіяння їм моральної шкоди протиправними діями відповідача, а тому, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на корись позивачів відшкодування моральної шкоди, а саме: на користь [PERSON] відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з пошкодженням її майна, у сумі 2 000 грн. та на користь [PERSON] відшкодування моральної шкоди у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача щодо нього самого та у зв`язку із пошкодженням його майна у сумі 5000 грн. За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Щодо витрат на правову допомогу. Позивачами заявлено про стягнення з відповідача понесених ними судових витрат на правову допомогу у розмірі 69 000,00 грн. Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечував проти обґрунтованості та співмірності таких витрат, посилаючись на те, що сума у розмірі 30 000 грн. нарахована за послуги з представництва інтересів в УП ГУНП у м. Києві, а тому не стосуюся цієї судової справи, у платіжних документах на оплату послуг платником вказано [PERSON] , а тому меморіальний ордер не стосується витрат позивача-2. Відповідач також зазначає, що подані акти наданих послуг не містять кількості годин, витрачених на надання правової допомоги, що позбавляє можливості визначити складність справи та виконані адвокатом роботи. Крім цього відповідач наполягає на неспівмірності понесених витрат у суму 39 000 грн. під час розгляду цієї справи. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Як передбачено ч. 2 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Верховний Суд у своїх постановах неодноразово вказував, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), а також документи, що свідчать про фактичне надання таких послуг. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу та їх відшкодування позивачі надали: договір № 75.2 про надання правової допомоги від 12 квітня 2022, укладений між Адвокатським бюро «Марії Камінської» та [PERSON] , договір № 75.3 про надання правової допомоги від 13 квітня 2022, укладений між Адвокатським бюро «Марії Камінської» та [PERSON] , додаткову угоду № 1 до договір № 75.2 про надання правової допомоги, відповідно до якої позивачу-2 надавалися послуги з представництва інтересів у Дарницькому УП ГУ НП у м. Києві та під час проведення допиту на суму 30 000,00 грн. додаткову угоду № 2 до договору № 75.2 про надання правової допомоги, відповідно до якої позивачу-2 надавалися послуги з представництва інтересів у Дарницькому районному суді м. Києва під час розгляду цивільної справи на суму 39 000,00 грн. акти наданих послуг № 9 від 23 червня 2022 року на суму 30 000,00 грн. та № 10 від 25 серпня 2022 року на суму 39 000,00 грн. меморіальний ордер від 18 серпня 2022 року на суму 20 000,00 грн.; меморіальний ордер від 8 вересня 2022 року на суму 9 000,00 грн., меморіальний ордер від 25 серпня 2022 року на суму 10 000,00 грн., квитанції від 13 та 19 квітня 2022 року на суму 15 000,00 грн. кожна. Суд, проаналізувавши надані документи, дійшов висновку про часткову обґрунтованість заявлених витрат на правовому допомогу. Так, суд погоджується з доводами відповідача про те, що понесені позивачем-2 витрати на суму 30 000 грн. відповідно до додаткової угоди № 1 до договору № 75.2 про надання правової допомоги не пов`язані з розглядом цієї справи, а тому не підлягають відшкодуванню відповідачем. В частині витрат на правову допомогу у сумі 39 000,00 грн. суд враховує, зокрема, пов`язаність таких витрат на правову допомогу з розглядом справи, та, визначаючи розмір компенсації, суд виходить з засад обґрунтованості витрат та їх пропорційності. Так, суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт. Оцінивши надані позивачем документи на підтвердження понесення витрат на правову допомогу, суд вважає заявлені позивачами витрати на правову допомогу неспівмірними зі складністю справи, часом, витраченим на підготовку документів та обсягом виконаних робіт. Зокрема, як слідує з акту наданих послуг, адвокатом надані послуги (1) зі збору доказової бази вартістю 1500 гривень, однак матеріали справи не містять документального підтвердження вжиття адвокатом заходів щодо збирання доказів (направлення адвокатських запитів, клопотань, опитування осіб тощо); (2) з підготовки, написання та відправлення претензії вартістю 9000 гривень, хоча вирішення цього спору не вимагає обов`язкового досудового порядку врегулювання спору, а отже ці витрати не є пов`язаними з розглядом цієї справи; (3) написання, формування пакету документів та подання позовної заяви до суду вартістю 15 000 гривень, яка на думку суду є явно неспівмірною із складністю справи. Враховуючи складність справи та виконані роботи, кількість судових засідань у яких брав участь представник позивачів, беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 18 500,00 грн відповідають наведеним вище критеріям та є обґрунтованими, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача-2 пропорційно розміру задоволених вимог у сумі 3 700,00 грн. (5000/25000х18500). Також відповідно до статті 141 ЦПК з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви пропорційно розміру задоволених вимог, а саме на користь [PERSON] у сумі 678,57 грн та [PERSON] у сумі 198,48 грн.

Outcome: partial