Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що 07 серпня 1999 року між нею, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , був укладений шлюб, який був зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, про що складено відповідний актовий запис № 247. Від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають зовсім різні погляди на життя. Це призвело до розпаду сім`ї. Вони припинили спільне життя, не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет. На даний момент шлюб існує формально. Примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе з підстав викладених вище. Просить ухвалити рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, про що складено актовий запис № 247. 19.05.2023 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін, та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових і електронних доказів щодо заперечення проти позову. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком отримана відповідачем 29.05.2023 року. У встановлений строк відзив на позов та будь які клопотання, пов`язані з розглядом справи не надійшли. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 07.08.1999 року, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Коростенського міськвиконкому, актовий запис № 247. Від подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . \~Причиною розірвання шлюбу є втрата кохання та взаємопорозуміння, внаслідок чого позивач не бажає в подальшому підтримувати з відповідачем подружніх та сімейних стосунків. За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення закріплено в ст. 24 Сімейного кодексу України. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача.

Outcome: approved