Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-29 00:00:00

Заявниця звернулася до Полтавського районного суду Полтавської області з заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України посилаючись на те, що [INFO] у пологовому будинку м. Сімферополь заявник народила дитину сина [PERSON] . У зареєстрованому шлюбі заявник не знаходиться та є матір`ю одиначкою. При народженні дитини заявнику було видано виписний епікриз із акушерського стаціонару. У зв`язку з тим, що медичні документи про народження, отримані на території АР Крим зразка російської федерації є недійсними, а довідка про народження дитини видана компетентною установою України відсутня, заявник позбавлена можливості отримати свідоцтво про народження на території України в позасудовому поряду. У зв`язку з цим, на даний час, заявник не має можливості навіть вивезти дитину на не окуповану територію України, щоб мати можливість реалізувати законні права дитини. Ураховуючи викладене, а також те, що заявники отримати свідоцтво про народження дитини в органах РАЦС МЮУ не можуть, а єдиним шляхом для його отримання та захисту прав дитини є звернення до суду за встановленням факту, що має юридичне значення. Встановлення факту народження необхідно заявникам для отримання свідоцтва про народження дитини встановленого законодавством України зразка, підтвердження громадянства України дитини та реалізації в подальшому всіх належних їй прав та свобод громадянина України. Заявниця та її представниця адвокат Слепкань Д.І. у судове засідання не з`явилися, представник заявників надала до суду заяву, в якій вона повністю підтримала подану заяву, прохала її задовольнити, розгляд справи провести у їх відсутність. Заінтересована особа: Полтавський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надали суд заяву про розгляд справи без участі представника, при розгляді заяви поклались на розсуд суду. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження суд розглядає, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно змісту ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 317 ЦПК України визначено, що заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Відповідно до ч.1, 3, 4 ст. 144 СК України батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в державному органі реєстрації актів цивільного стану. Реєстрація народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові. Реєстрація народження дитини засвідчується Свідоцтвом про народження, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Згідно ст. 7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Статтею 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження та, за відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Згідно роз`яснень даних у п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» - рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою ВРУ № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Згідно ч.2, ч.3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт /рішення, документ/, виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Судом встановлено, що [PERSON] , знаходячись у шлюбі зареєстрованим не легітимним органом за законодавством України із [PERSON] , прізвище [PERSON] після реєстрації шлюбу не лигітимним органом ( [PERSON] ), [INFO] у пологовому будинку м. Сімферополь АР Крим народила дитину. Згідно ч. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року. Частиною 1 ст. 122 СК України визначено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Разом з тим, заявниця вказує своє прізвище [PERSON] та просить внести, на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, відомості про батька дитини [PERSON] , громадянин України, без надання будь-яких підтверджуючих документів як громадянства [PERSON] так і його анкетних даних, його правосуб`єктності та згоди на реєстрацію його батьком дитини за іншим прізвищем належним не йому. Згідно ч. 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що подана заява є необгрунтованою, не підтверджена належними та допустимими доказами, поданою в порушення вимог ст. 122 СК України, а тому в її задоволенні слід відмовити. Згідно п. 21 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», заявники щодо справ про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed