Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-13 00:00:00

Позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої неналежною медичною допомогою. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що з 25.03.2014 позивач перебував на плановому обстеженні та лікуванні в Українському науково-практичному Центрі ендокринної хірургії, трансплантації ендокринних органів і тканин МОЗ України. Позивачу було проведено обстеження . 25.03.2014 ЕКГ - синусовий ритм, ЧСС-84 за одну хвилину. Добре положення ЕОС, вольтаж ЕКГ знижене. Помірні зміни міокарда. 04.04.2014 позивачу проведено ехокардіографія і зроблено заключення «Розмір полостей серця в нормі. Сократімость и насосная функція міокарда ЛЖ в норме. Умерено виражение фибриозние изменения створок МК и АК. Недостаточность 0-1 степ. ТК и МК (в пределах физиологической норми). Зазначені обставини стверджуються випискою із історії хвороби№ 601 Українського науково-практичному Центру ендокринної хірургії, трансплантації ендокринних органів і тканин МОЗ України та ехокардіографією від 04.04.2014. 07 - 08 квітня 2014 року позивач відчував біль в ділянці лівої лопатки. Біль не стихала. З цього приводу 14.04.2014 позивач звернувся до сімейного лікаря КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Оболонського району м. Києва. Кваліфікованого обстеження та лікування йому призначено та надано не було. Біль в ділянці лівої лопатки продовжувались. Батьки позивача бачили на телеканалі «Київ» передачу про «Інститут серця», в якій повідомлялось, що вказаний інститут побудовано на кошти із бюджету м. Києва і що в ньому киян обстежують і лікують безкоштовно. 09.07.2014 позивач звернувся до відповідача , його було направлено до ендокринолога, який заявив, що у зв`язку з великим діабетам у позивача можуть бути проблеми із серцем і направив на консультацію до кардіолога. Кардіолог пояснив, що потрібно пройти обстеження і поставив позивача в чергу на ехокардіограму на 14.07.2014. 14 липня 2014 року у відповідача позивачу було проведено Ехо КГ і зроблено заключення: «Гипокинезія заднє-боковой стенок ЛХЖ в базальтно-средних отделах. Сократительная функція ЛЖ компенсирована. Полости и Стеки сердца в пределах норми. Функции и структура клапанов не нарушена. Диастолическая функция ЛЖ не нарушена. Признаки ЛГ отсуствуют. Кровоток в брюшной аорте магистральний». Після вказаного обстеження лікар позивачу повідомив, що позивач переніс інфаркт на ногах - «кардіограма показала рубець» Позивач був госпіталізований. 15.07.2014 лікар-хірург відповідача [PERSON] провів коронарографію (обстеження серця) і зробив заключення: «Стеноз ПМЖВ ЛКА в среднем отделе 70% Субокклюзия a.intermedia, ВТК1. Окклюзия ВТК2. Стеноз ПКА в диастальном отделе 75%» Лікар-хірург відповідача [PERSON] повідомив позивачу що він переніс інфаркт на ногах і йому пожиттєвій необхідності потрібно терміново провести операцію шунтування серця. Також заявив, що вказана операція коштує 35 000,00 грн., а також необхідно привести дев`ять донорів для здачі крові. 18.07.2014 позивачу хірургом відповідача [PERSON] була проведено операція «Аортокоронарное шунтирование -2 (a.intermedia, ЗЬЖА), мамарнокоронарное шунтувание - 1 (ПМЖА). 18.07.2014 після проведеної операції дружина позивача [PERSON] передала особисто лікарю [PERSON] 2 900,00 доларів США (що на той час відповідало 35 000,00 грн.). За взяті гроші лікар [PERSON] квитанцію не надав. Після вказаної операції у позивача почали відмовляти нирки (нирки в нормальному режимі запрацювали тільки через тиждень після операції). Позивачем повністю було втрачено зірна лівому оці та частково залишився зір на правому оці (30%), втрачена чутливість ніг та ускладнення ніг (звуження суглобних щілин, з наявністю субхондрального склерозу суглобних поверхонь, 45 днів позивач був змушений носити компресійні панчохи, що протипоказано при цукровому діабет), довго не загоювалась рана на лівій нозі, втрачена чутливість в області грудної клітини, спазми в грудях з нападами гіпертонії, ускладнення на легенях (легеневі поля нерівномірно пневматизовані, легеневий рисунок посилений, змінений по тяжесто-ячеїстому типу, в базальних відділах відмічався периброхіальний і перитваскулярний набряк), почала прогресувати енцефалопатія. Відповідно до виписки із історії хвороби № 2662/14 на стаціонарному лікуванні у відповідача, позивач перебував з 14.07. по 08.08.2014 з діагнозом: «Стенокардія напряжения ФК ІІІ. Ателосклеротический и посинфарктний (давность) неизвестна кардиосклероз. Стенозирующий атеросклероз коронарних артерий. Гипертоническая болезнь ІІІ ст. СН ІІАст с сохраненной фракцией виброса левого желудочка. ФК ІІ. Сахарний диабет Ітип, тяжелая форма в стадии декомпресии. Пролиферативная диабетическая ретинопатия, макулопатия, осложненная катаракта OU. Диабетическая полинейропатия вегето-сенсорная форма. Нейрогенний мочевой пузирь». Також позивачу було надано рекомендації, які він виконав. Три місяці позивач лікував ліву ногу у клініці Українського науково-практичного центру ендокринної хірургії. Позивачу робили уколи, ставели крапельниці.05.01.2015 позивач відповідно до рекомендацій звернувся до відповідача для консультації лікування. Відповідно до виписки із історії хвороби № 0014/15 на стаціонарному лікуванні у відповідача, позивач перебував з 05 по 06 січня 2015 року з діагнозом «ИБС: стенокардія напряжения ІІ-ІІІ ФК. Диффузний кардіосклероз. Стенозирующий атеросклероз коронарних артерий. Состояние после АКШ-2, МКШ-1 (18.07.2014 Гипертоническая болезнь ІІ ст. СН І-І А ст. с сохраненной фракцией виброса левого желудочка. Сахарний диабет І тип, тяжелая форма.». Після проведеної коронарографії, позивачу стало гірше. 10.01.2015 швидкою допомогою, позивач знову був доставлений в ДУ «Інститут серця МОЗ України». Відповідно до витягу з медичної карти стаціонарного хворого № 0059/1515 на стаціонарному лікуванні у відповідача, позивач перебував з 10 по 19 січня 2015 року з діагнозом: 1ХС стенокардія напруги ІІ-ІІ ФК. Дифузний кардіосклероз. Стенозуючий аретосклероз коронарних артерій (КВГ 10.01.2015: стеноз середньої ттретини ПМЖВ 70%. Субокклюзия a.intermedia прохідний, без особливостей. Мамарний шунт на ПМЖВ прохідний, без особливостей. Венозний шунт на ПКА не візуалізується). Стан після АКШ-2, АКШ - 1 (18.07.2014). Гіпертонічна хвороба ІІ с.т. СН ІІ А зі збережоною систолічною функцією лівого шлуночка, ФВ 63%. Цукровий діабет, І тип, важка форма, стадія декомпенсації. Після проведених обстежень, лікар-кардіохірург відповідача [PERSON] заявив, що за життевими показниками позивачу необхідно провести операцію - стентування на серці. 12.01.2015 лікар [PERSON] надав позивачу рахунок № 20 на оплату у Тов «Медікор» набору для коронарного стентування з використанням стент - системи Xience на суму 68,480.00 грн. 13.01.2015 на рахунок ТОВ «Медікор» дружиною позивача було перераховано 68 480,00 грн. з призначенням платежу набір для коронарного стентування з використанням стент-системи Xience, рахунок № 20 від 12.01.2015. 13.01.2015 позивачу було проведено операцію Агіопластика ОГ ЛКА. За життєвими показами в стенозований сегмент ОГ ЛКА імплантовано стен Resolute Integrity 2,5х18, досягнуто до 2,7. Далі в стенозований сегмент ПКА імплатовано стент Resolute Integrity 2,25х18 дотягнуто до 2,5. Після стентування у позивача піднявся рівень лейкоцитів у крові та сечі (250 лейко мкл). Три дні позивача лікували антибіотиками для пониження рівня лейкоцитів. Лікування суттєвих результатів не мало. Однак , позивач був виписаний із стаціонару 19.01.2015. На протязі 2015 - 2016 років позивач неодноразово звертався до Міністерства охорони здоров`я України із зверненням щодо неналежного надання позивачу медичної допомоги в умовах КНП «Консультативно-діагностичний центр» оболонського району м. Києва та КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Оболонського району м. Києва та ДУ «Інститут серця МОЗ України». Департамент охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) листом від 04.07.2016 № 061-8656/06.02 повідомив, що за дорученням Міністерсва охорони здоров`я України розглянуто позивача звернення щодо неналежного надання медичної допомоги в умовах КНП «Консультативно-діагностичний центр» Оболонського району м. Києва та КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Оболонського району м. Києва. Відповідно до наказів Міністерства охорони здоров`я України від 28.09.2012 № 752 «Про порядок контролю якості медичної допомоги», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.12.2012 за № 1996/22308, та від 05.02.2016 № 69 «Про організацію клініко-експертної оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 24.02.2016 за № 286/28416, проведено клініко-експертну оцінку якості та обсягів надання позивачу медичної допомоги в умовах КНП «Консультативно-діагностичний центр» Оболонського району м. Києва та КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Оболонського району м. Києва. За результатами проведеної клініко-експертної оцінки якості надання медичної допомоги було надано копію висновку. Відповідно до висновку від 01.07.2016 комісія Департаменту охорони здоров`я Київської міської ради (КМДА) за результатами клініко-експертної оцінки якості та обсягів наданої позивачу медичної допомоги в КНП «Консультативно-діагностичний центр» Оболонського району м. Києва та КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Оболонського району м. Києва дійшла висновку, що на підставі отриманої медичної документації, достовірних даних, підтверджуючих перенесений гострий інфаркт міокарду невідомої давнини, не виявлено. Діагноз не підтверджений в наступних заключеннях (з 2015) ДУ «Інститут серця МОЗ України». Міністерство охорони здоров`я України листом від 28.04.2017 № 17-06/0-5483/4870-зв повідомило, що розглянуло позивача звернення, яке надійшло листом Секретаріату Кабінету Міністрів України від 24.04.2017 № 41-О-006988/26 стосовно надання позивачу медичної допомоги в державній установі «Інститут серця МОЗ України». Відповідно до наказів Міністерства охорони здоров`я України від 28.09.2012 № 752 «Про порядок контролю якості медичної допомоги», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.12.2012 за № 1996/22308, та від 05.02.2016 № 69 «Про організацію клініко-експертної оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 24.02.2016 за № 286/28416, 06.04.2017 клініко-експертною комісією МОЗ України проведено клініко-експертну оцінку якості надання позивачу медичної допомоги та медичного обслуговування в державній установі «Інституту серця МОЗ України». За результатами засідання комісія дійшла висновку, що медична допомога, яка надавалась позивачу в державні установі «Інститут серця МОЗ України» не відповідала стандартам та протоколам надання медичної допомоги. Також зазначено: Надання медичної допомоги [PERSON] в ДУ «Інститут серця МОЗ України» не відповідає стандартам та протоколам надання медичної допомоги. Виявлені недоліки (відхилення): Помилки на рівні стаціонарної допомоги: операція без належних показань (втручання за життєвими показаннями при стабільній стенокардії не обгрунтована), пацієнт мав пройти додаткові методи обстеження які виявлять життєздатність міокарда і отримати планове лікування; форма історії хвороби не відповідає вимогам наказу МОЗ України від 14.02.2012 № 110 «Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовується у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування. Таким чином, висновками Департаменту охорони здоров`я Київської міської ради (КМДА) від 01.07.2016 та Міністерства охорони здоров`я України від 06.04.2017 встановлено, що інфаркту у позивача не було і кардіосклерозу немає (діагнози встановленні позивачу 14.07.2014 в ДУ «Інститут серця МОЗ України» повністю не вірні). Показань для проведення операцій по життєвій необхідності також не було, що підтверджують кардіограми серця до операції і після неї, ехокардіограма серця і запис на диску проведеної коронарографії перед операцією 16.07.2014. таким чином, лікарями ДУ «Інститут серця МОЗ України позивачу були визначені діагнози, які не відповідають дійсності та без будь-яких об`єктивних медичних обгрунтувань проведено три операції на серці. Лікарі відповідача без будь-яких об`єктивних медичних даних, повідомили позивачу завідомо неправдиву інформацію, що у позивача інфаркт і йому потрібно операції по життєвій необхідності та без будь-яких об`єктивних медичних показників провели три операції на здоровому серці, одна із них на відкритому зупиненому серці під штучним кровообігом, також було проведено 5 - коронарографій, дві з них провели в перебігу двох тижнів. У результаті цих безпідставних за медичними показниками операцій, позивач поніс матеріальні витрати на загальну суму в розмірі 206 506,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 500 000,00 грн. Ухвалою суду від 06.09.2017 прийнято справу до розгляду, розгляд справи проводиться в загальному позовному провадженні. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, та просила у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, та надала відзив і пояснивши, що відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для обгрунтування фактів на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до ч. 1 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких грунтуються позовні вимоги. Позовну заяву вважають безпідставною та необгрунтованою, оскільки лікування, операція та хірургічні маніпуляції позивачу в Інституті серця були проведені якісно, у відповідності клінічних та локальних протоколів, у зв`язку з чим відсутні підстави для відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Стосовно стягнення моральної шкоди, пояснила, що відповідно до роз`яснення у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4, відповідно до ст.137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Тому, за таких обставин, неможливо погодитись з доводами позивача щодо стягнення з відповідача моральної шкоди у зазначеному розмірі. 02.11.2017 на адресу суду надійшли пояснення третьої особи Департаменту охорони здоров`я Київської міської ради (КМДА), в яких пояснили, що на підставі листів Міністерства охорони здоров`я стосовно проведення клініко-експертної оцінки надання позивачу медичної допомоги, була проведена, за результатами клініко-експертної оцінки встановлено, що надання медичної допомоги [PERSON] не відповідає уніфікованим клінічним протоколам та локальним клінічним протоколам; направлення пацієнта на лікування проведено з порушенням вимог законодавства; не виявлено в медичній документації даних, що підтверджують перенесений гострий інфаркт міокарда. Враховуючи викладене просили прийняти законне та обгрунтоване рішення. 20.03.2018 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якому позивач вказав, що відповідач з метою уникнення цивільно-правової відповідальності за завдану йому неналежною медичною допомогою матеріальну та моральну шкоду у своєму запереченні на позов намагається спотворити дійсні обставини справи та ввести суд в оману. Заперечення є необгрунтованими та такими що не підкріплені доступними та належними доказами. Свої позовні вимоги підтримує та просив їх задовольнити. В березні 2018 року на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача про призначення комісійної судово-медичної експертизу, проведення якої доручити експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичних експертиз та на вирішення експертів поставити наступні питання: Чи відповідав діагноз встановлений медичними працівниками Відповідача позивачу 14.07.2014; Чи правильно медичними працівниками відповідача обрана тактика лікування позивача шляхом проведення реваскулятизації міокарду методом аортокоронарного шунтування (АКШ) на основі даних діагностичних обстежень та діагнозу позивача станом на 15.07.2014; Чи правильно медичними працівниками відповідача обрана тактика лікування позивача шляхом проведення хірургічної реваскуляризації міокарду методом через шкірних коронарних втручань (ЧКВ) - стентування виходячи із наявних результатів діагностичних досліджень та діагнозу позивача станом на 10.01.2015. Ухвалою Деснянського районного суду від 27.03.2018 клопотання задоволено та призначено у справі комісійну судово-медичну експертизу. Провадження у справі на час проведення експертизи було зупинено. Не погодившись з ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва про призначення комісійної судово-медичної експертизи та зупинення провадження у справі на час її проведення. Постановою апеляційного суду м. Києва від 15.05.2018, апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення, ухвала Деснянського районного суду м. Києва від 27.03.2018 залишена без змін. 17.04.2018 на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких представник відповідача пояснив, що обставини та факти, викладені у відповіді на відзив, є необгрунтованими та безпідставними, з огляду на наступне: твердження позивача, про те, що операція 18.07.14 була проведена позивачу терміново, по життєвій необхідності, без будь-якої медичної необхідності лише на підставі діагностованого інфаркту міокарду не відповідає дійсності. Така операція по реваскуляризації міокарду методом аортокоронарного шунтування (АКШ), була проведена позивачу 18.07.2014 на підставі даних проведеної діагностичної програми при ІХС - огляду, лабораторних та інструментальних обстежень, додаткових діагностичних даних, в тому числі на підставі даних коронарографії від 15.07.2014, яка показала ураження 3 судин артерії серця. Саме ці ураження в сукупності з даними діагностики та неефективністю медикаментозного лікування, а не діагностований інфаркт міокарда (невстановленої давнини), як стверджує позивач, стали показниками та підставою для вибору подальшої тактики лікування. Крім того, позивач у відповіді на відзив посилається на висновок комісії Департаменту охорони здоров`я Київської міської ради (КМДА) від 01.07.2016. Звертаємо увагу суду, що комісія Департаменту охорони здоров`я Київської міської ради (КМДА) проводилась клініко-експерна оцінка якості та обсягів надання медичної допомоги позивачу в КНП «Консультативно-діагностичний центр» Оболонського району м. Києва та КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Оболонського району м. Києва. Надання медичної допомоги позивачу відповідачем не було предметом розгляду даної комісії, а отже медична документація відповідача під час клініко-експертної оцінки не досліджувалися. Твердження позивача про те, що його підписи на інформаційно-добровільних згодах пацієнта на проведення діагностики, лікування та на проведення операції та знеболення (форма№ 003-6/о) від 14.07.2014, 17.07.2014 та 05.01.2015, які містяться в медичній документації позивача, зроблені не позивачем, а іншою особою не відповідають дійсності та жодними доказами не підтверджені. Вся медична допомога позивачу у відповідача була надана за його особистим зверненням, за згоди позивача, без жодного примусу. Все лікування було проведено на підставі вимог діючого законодавства, таким чином твердження позивача про завдання йому матеріальної шкоди є безпідставними. Позивач у відповіді на відзив стверджує, що доводи відповідача про те, що до експертної комісії МОЗ України не було залучено спеціаліста відповідної кваліфікації не відповідають дійсності. При цьому позивач не надає жодних доказів залучення до роботи експертної комісії МОЗ України спеціаліста, в порядку передбаченому п. 1 розділу 4 Положення про клініко-експертну комісію МОЗ України, затвердженого даним наказом МОЗ України, який має відповідну кваліфікацію за спеціальністю (Кардіохірургія та/або Хірургія серця та магістральних судин) з метою проведення клініко-експертної оцінки якості надання медичної допомоги (кардіохірургічної допомоги). Стосовно висновку комісії Департаменту охорони здоров`я Київської міської ради (КМДА) щодо проведення клініко-експертної оцінки якості та обсягів надання медичної допомоги позивачу від 01.07.2016 - то даний висновок не може братись до уваги, оскільки не стосується надання медичної допомоги позивачу відповідачем. У березні 2020 на адресу суду надійшов висновок експерта № 6-2018/ц від 27.02.2020, в якому вказано, що дефектів у наданні медичної допомоги позивачу на всіх етапах його перебування в умовах ДУ «Інститут серця МОЗ України», не виявлено. Ухвалою Деснянського районного суду від 17.03.2020 провадження по справі відновлено та призначено до розгляду 26.05.2020. 04.09.2020 на адресу суду надійшло клопотання позивача про призначення повторної судово-медичної експертизи, яку доручити іншій експертній установі, а саме Головному буро судово -медичних експертиз МОЗ України. Відповідач заперечував проти задоволення клопотання. Ухвалою суду від 16.09.2020 клопотання позивача задоволено частково. 29.06.2022 на адресу Деснянського районного суду надійшов лист ДСУ «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України», що оскільки позивачем до теперішнього часу питання стосовно оплати експертизи не вирішено, повертають надані матеріали без виконання. Ухвалою суду від 04.07.2022 провадження по справі відновлено. На засіданні суду, яке відбулося 09 червня 2023 року, була заслухана в якості свідка дружина позивача [PERSON] , яка підтвердила, що нею оплачувались кошти за лікування чоловіка, зокрема підтвердила що вона проводила оплату за стенти та за операцію. Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.8 Європейської хартії прав пацієнтів кожен має право на доступність якісного медичного обслуговування на основі специфікації і в точній відповідності до стандартів. За змістом ч.1, ст.49 Конституції України кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Відповідно до ч.1, ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як роз`яснює п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" зі змінами та доповненнями - шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів сторонами по справі встановив наступні факти та правовідносини. Згідно ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як встановлено судом, з 25.03.2014 позивач перебував на плановому обстеженні та лікуванні в Українському науково-практичному Центрі ендокринної хірургії, трансплантації ендокринних органів і тканин МОЗ України. Позивачу було проведено обстеження . 25.03.2014 ЕКГ - синусовий ритм, ЧСС-84 за одну хвилину. Добре положення ЕОС, вольтаж ЕКГ знижене. Помірні зміни міокарда. 04.04.2014 позивачу проведено ехокардіографія і зроблено заключення «Розмір полостей серця в нормі. Сократімость и насосная функція міокарда ЛЖ в норме. Умерено виражение фибриозние изменения створок МК и АК. Недостаточность 0-1 степ. ТК и МК (в пределах физиологической норми). Зазначені обставини стверджуються випискою із історії хвороби № 601 Українського науково-практичному Центру ендокринної хірургії, трансплантації ендокринних органів і тканин МОЗ України та ехокардіографією від 04.04.2014. 07 - 08 квітня 2014 року позивач відчував біль в ділянці лівої лопатки. Біль не стихала. З цього приводу 14.04.2014 позивач звернувся до сімейного лікаря КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Оболонського району м. Києва. Кваліфікованого обстеження та лікування йому призначено та надано не було. Біль в ділянці лівої лопатки продовжувались. 09.07.2014 позивач звернувся до відповідача, його було направлено до ендокринолога, який заявив, що у зв`язку з великим діабетам у позивача можуть бути проблеми із серцем і направив на консультацію до кардіолога. 14 липня 2014 року у відповідача позивачу було проведено Ехо КГ і зроблено заключення: «Гипокинезія заднє-боковой стенок ЛХЖ в базальтно-средних отделах. Сократительная функція ЛЖ компенсирована. Полости и Стеки сердца в пределах норми. Функции и структура клапанов не нарушена. Диастолическая функция ЛЖ не нарушена. Признаки ЛГ отсуствуют. Кровоток в брюшной аорте магистральний». Після вказаного обстеження лікар позивачу повідомив, що позивач переніс інфаркт на ногах - «кардіограма показала рубець» Позивач був госпіталізований. 15.07.2014 лікар-хірург відповідача [PERSON] провів коронарографію (обстеження серця) і зробив заключення: «Стеноз ПМЖВ ЛКА в среднем отделе 70% Субокклюзия a.intermedia, ВТК1. Окклюзия ВТК2. Стеноз ПКА в диастальном отделе 75%» 18.07.2014 позивачу хірургом відповідача [PERSON] була проведено операція «Аортокоронарное шунтирование -2 (a.intermedia, ЗЬЖА), мамарнокоронарное шунтувание - 1 (ПМЖА). Відповідно до виписки із історії хвороби № 2662/14 на стаціонарному лікуванні у відповідача, позивач перебував з 14.07.2014 по 08.08.2014 з діагнозом: «Стенокардія напряжения ФК ІІІ. Ателосклеротический и посинфарктний (давность) неизвестна кардиосклероз. Стенозирующий атеросклероз коронарних артерий. Гипертоническая болезнь ІІІ ст. СН ІІАст с сохраненной фракцией виброса левого желудочка. ФК ІІ. Сахарний диабет Ітип, тяжелая форма в стадии декомпресии. Пролиферативная диабетическая ретинопатия, макулопатия, осложненная катаракта OU. Диабетическая полинейропатия вегето-сенсорная форма. Нейрогенний мочевой пузирь». Також позивачу було надано рекомендації, які він виконав. Три місяці позивач лікував ліву ногу у клініці Українського науково-практичного центру ендокринної хірургії. Позивачу робили уколи, ставели крапельниці.05.01.2015 позивач відповідно до рекомендацій звернувся до відповідача для консультації лікування. Відповідно до виписки із історії хвороби № 0014/15 на стаціонарному лікуванні у відповідача, позивач перебував з 05 по 06 січня 2015 року з діагнозом «ИБС: стенокардія напряжения ІІ-ІІІ ФК. Диффузний кардіосклероз. Стенозирующий атеросклероз коронарних артерий. Состояние после АКШ-2, МКШ-1 (18.07.2014 Гипертоническая болезнь ІІ ст. СН І-І А ст. с сохраненной фракцией виброса левого желудочка. Сахарний диабет І тип, тяжелая форма.». 10.01.2015 швидкою допомогою, позивач знову був доставлений в ДУ «Інститут серця МОЗ України». Відповідно до витягу з медичної карти стаціонарного хворого № 0059/1515 на стаціонарному лікуванні у відповідача, позивач перебував з 10 по 19 січня 2015 року з діагнозом: 1ХС стенокардія напруги ІІ-ІІ ФК. Дифузний кардіосклероз. Стенозуючий аретосклероз коронарних артерій (КВГ 10.01.2015: стеноз середньої ттретини ПМЖВ 70%. Субокклюзия a.intermedia прохідний, без особливостей. Мамарний шунт на ПМЖВ прохідний, без особливостей. Венозний шунт на ПКА не візуалізується). Стан після АКШ-2, АКШ - 1 (18.07.2014). Гіпертонічна хвороба ІІ с.т. СН ІІ А зі збережоною систолічною функцією лівого шлуночка, ФВ 63%. Цукровий діабет, І тип, важка форма, стадія декомпенсації. Після проведених обстежень, лікар-кардіохірург відповідача [PERSON] заявив, що за життевими показниками позивачу необхідно провести операцію - стентування на серці. 13.01.2015 на рахунок ТОВ «Медікор» дружиною позивача було перераховано 68 480,00 грн. з призначенням платежу набір для коронарного стентування з використанням стент-системи Xience, рахунок № 20 від 12.01.2015. 13.01.2015 позивачу було проведено операцію Агіопластика ОГ ЛКА. На протязі 2015 - 2016 років позивач неодноразово звертався до Міністерства охорони здоров`я України із зверненням щодо неналежного надання позивачу медичної допомоги в умовах КНП «Консультативно-діагностичний центр» оболонського району м. Києва та КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Оболонського району м. Києва та ДУ «Інститут серця МОЗ України». Департамент охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) листом від 04.07.2016 № 061-8656/06.02 повідомив, що за дорученням Міністерсва охорони здоров`я України розглянуто позивача звернення щодо неналежного надання медичної допомоги в умовах КНП «Консультативно-діагностичний центр» Оболонського району м. Києва та КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Оболонського району м. Києва. Відповідно до наказів Міністерства охорони здоров`я України від 28.09.2012 № 752 «Про порядок контролю якості медичної допомоги», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.12.2012 за № 1996/22308, та від 05.02.2016 № 69 «Про організацію клініко-експертної оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 24.02.2016 за № 286/28416, проведено клініко-експертну оцінку якості та обсягів надання позивачу медичної допомоги в умовах КНП «Консультативно-діагностичний центр» Оболонського району м. Києва та КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Оболонського району м. Києва. За результатами проведеної клініко-експертної оцінки якості надання медичної допомоги було надано копію висновку. Відповідно до висновку від 01.07.2016 комісія Департаменту охорони здоров`я Київської міської ради (КМДА) за результатами клініко-експертної оцінки якості та обсягів наданої позивачу медичної допомоги в КНП «Консультативно-діагностичний центр» Оболонського району м. Києва та КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Оболонського району м. Києва дійшла висновку, що на підставі отриманої медичної документації, достовірних даних, підтверджуючих перенесений гострий інфаркт міокарду невідомої давнини, не виявлено. Діагноз не підтверджений в наступних заключеннях (з 2015) ДУ «Інститут серця МОЗ України». Міністерство охорони здоров`я України листом від 28.04.2017 № 17-06/0-5483/4870-зв повідомило, що розглянуло позивача звернення, яке надійшло листом Секретаріату Кабінету Міністрів України від 24.04.2017 № 41-О-006988/26 стосовно надання позивачу медичної допомоги в державній установі «Інститут серця МОЗ України». Відповідно до наказів Міністерства охорони здоров`я України від 28.09.2012 № 752 «Про порядок контролю якості медичної допомоги», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.12.2012 за № 1996/22308, та від 05.02.2016 № 69 «Про організацію клініко-експертної оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 24.02.2016 за № 286/28416, 06.04.2017 клініко-експертною комісією МОЗ України проведено клініко-експертну оцінку якості надання позивачу медичної допомоги та медичного обслуговування в державній установі «Інституту серця МОЗ України». За результатами засідання комісія дійшла висновку, що медична допомога, яка надавалась позивачу в державні установі «Інститут серця МОЗ України» не відповідала стандартам та протоколам надання медичної допомоги. Також зазначено: Надання медичної допомоги [PERSON] в ДУ «Інститут серця МОЗ України» не відповідає стандартам та протоколам надання медичної допомоги. Виявлені недоліки (відхилення): Помилки на рівні стаціонарної допомоги: операція без належних показань (втручання за життєвими показаннями при стабільній стенокардії не обгрунтована), пацієнт мав пройти додаткові методи обстеження які виявлять життєздатність міокарда і отримати планове лікування; форма історії хвороби не відповідає вимогам наказу МОЗ України від 14.02.2012 № 110 «Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовується у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування. Висновком судово-медичної (комісійної) експертизи (том справи 3 а.с. 80 - 104)передусім зауважено, що як до моменту звернення за медичною допомогою в ДУ " Інститут серця МОЗ України" так і на теперішній час Остролуцький страждає на цукровий діабет І типу, важкої форми (том справи 3 а.с. 96). Хронічні ускладнення при цукровому діабеті повязані з прогресуванням ураження судин внутрішніх органів (в першу чергу серця, нирок, шкіри, головного мозку) з високим ризиком серцево судинних захворювань, інфаркту, інсульту, хронічної ниркової недостатності і порушенням трофіки шкіри та підлеглих мяких тканин. Також, даним висновком судово-медичної (комісійної) експертизи підтверджено- що проведене обстеження, медикаментозне та кардіохірургічне лікування [PERSON] в цей період в умовах ДУ "Інститут Серця МОЗ України", відповідало "Клінічному протоколу надання медичної допомоги хворим на ішемічну хворобу серця" затверджену Наказом МОЗ України від 03.11.2008 року №622. Дефектів у надані медичної допомоги [PERSON] на всіх етапах його перебування в умовах ДУ "Інститут Серця МОЗ України" не виявлено. Крім того, даним висновком експертів встановлено, що прояви ускладнень цукрового діабету І типу, важкої форми у [PERSON] не можуть бути обумовлені наданням йому кардіохірургічної допомоги. Твердження позивача, про те, що операція 18.07.14 була проведена позивачу терміново, по життєвій необхідності, без будь-якої медичної необхідності лише на підставі діагностованого інфаркту міокарду не відповідає дійсності. Така операція по реваскуляризації міокарду методом аортокоронарного шунтування (АКШ), була проведена позивачу 18.07.2014 на підставі даних проведеної діагностичної програми при ІХС - огляду, лабораторних та інструментальних обстежень, додаткових діагностичних даних, в тому числі на підставі даних коронарографії від 15.07.2014, яка показала ураження 3 судин артерії серця. Саме ці ураження в сукупності з даними діагностики та неефективністю медикаментозного лікування, а не діагностований інфаркт міокарда (невстановленої давнини), як стверджує позивач, стали показниками та підставою для вибору подальшої тактики лікування. Крім того, позивач посилається на висновок комісії Департаменту охорони здоров`я Київської міської ради (КМДА) від 01.07.2016 як доказ неналежної наданої медичної допомоги відповідачем. Суд вважає, що оскільки комісією Департаменту охорони здоров`я Київської міської ради (КМДА) проводилась клініко-експерна оцінка якості та обсягів надання медичної допомоги позивачу в КНП «Консультативно-діагностичний центр» Оболонського району м. Києва та КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Оболонського району м. Києва та надання медичної допомоги позивачу відповідачем не було предметом розгляду даної комісії, а отже медична документація відповідача під час клініко-експертної оцінки не досліджувалися - пріоритетним при постановлені рішення судом є висновок судово - медичної (комісійної) експертизи, проведений в межах даної справи за ухвалою суду. При цьому, суд також враховує, що за клопотанням позивача після отриманого висновку судово - медичної (комісійної) експертизи, було призначено повторну судово-медичну експертизу, яка не проведена та повернулась у звязку з не оплатою експертизи саме позивачем. Як передбачає ч.3, ст.12 та ч.1, ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України. За приписами ч.1, ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. За змістом п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 „Про судове рішення у цивільній справі" рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі. На підставі наданих учасниками процесу доказами, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем неправомірності дій відповідача, а саме безпідставність проведених оперативних втручань, що заподіяла позивачу матеріальну шкоду, а тому в задоволенні позову в частині матеріальної шкоди необхідно відмовити. У відповідності до ч.1, ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті. Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданим споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Оскільки позовні вимоги позивача є похідними від позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної неналежною медичною допомогою, суд відмовляє і в частині позову про відшкодування моральної шкоди, як таке, що не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні і не ґрунтується на вимогах закону. За правилами ст.133; 141 ЦПК України оскільки суд відмовляє позивачу у задоволенні позову в повному обсязі, сплата судового збору, від якої був звільнений позивач при зверненні до суду, відноситься за рахунок держави.

Outcome: dismissed