Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-16 00:00:00

08.11.2021 року Покровська Оксана, яка діє в інтересах позивача Миколаївського обласного центру\~зайнятості в особі\~Вітовської районної\~філії Миколаївського\~обласного центру\~зайнятості звернулася до Корабельного районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив стягнути з останнього на свою користь суму допомоги по безробіттю у розмірі 23283,40 грн., а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 16 листопада 2020 року до Вітовської районної філії Миколаївського обласного центру зайнятості, через додаток «Дія», для отримання допомоги у працевлаштуванні звернувся громадянин [PERSON] , 1996 року народження, якому цього ж дня було надано статус безробітного з призначенням виплати допомоги по безробіттю. Своєю заявою про надання/поновлення статусу безробітного від 16.11.2020 р. [PERSON] підтвердив що не належить до зайнятого населення відповідно до Ст.4 ЗУ «Про зайнятість населення». 26.07.2021 р. згідно відомостям отриманим з ЄДРС стало відомо, що [PERSON] перебуває в цивільно-правових відносинах з ТОВ «АНТИ ТРАНЗИТ ЮГ ЛТД» (23401167) з 15.04.2021 р. Оскільки отримана інформація містила ознаки порушення чинного законодавства України, фахівцями Вітовської районної філії Миколаївського ОЦЗ було проведено розслідування страхового випадку. З моменту виконання робіт за цивільно-правовим договором, [PERSON] не мав права на перебування на обліку в якості безробітного та на отримання допомоги по безробіттю, так як з 15.04.2021 року був зайнятою особою. Порушення законодавства про зайнятість та загальнообов`язкове державне соціальне страхування України на випадок безробіття призводить до нераціонального витрачання коштів, передбачених на ці цілі, що завдає шкоди державним інтересам у вирішенні питання подолання безробіття. У зв`язку з тим, що безпідставно отримана відповідачем сума допомоги по безробіттю відповідачем у добровільному порядку не повернута, позивач був змушений звернутися в суд з вказаним позовом. Ухвалою судді Корабельного районного суду м. Миколаєва Лазаревої Г.М. від 12.11.2021 року відкрито провадження у справі, відповідачу запропоновано подати відзив в строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження та позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. 17.05.2023 р. на підставі розпорядження керівника апарату суду щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи та рішення зборів суддів Корабельного районного суду м. Миколаєва, був здійснений повторний автоматизований розподіл даної судової справи та на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу за позовом Миколаївського обласного центру зайнятості в особі Вітовської районної філії Миколаївського обласного центру зайнятості до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих коштів допомоги було передано в провадження судді Чернявської Я.А. Ухвалою судді Чернявської Я.А. від 17.05.2023\~р.\~дана цивільна\~справа була\~прийняття до свого провадження та призначено по справі судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, судом про дату і час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими повідомленнями. Проте, заяву про участь у судовому засіданні не подав, відзиву на позовну заяву не надіслав, заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження не надав. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно з ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 16 листопада 2020 року до Вітовської районної філії Миколаївського обласного центру зайнятості, через додаток «Дія», для отримання допомоги у працевлаштуванні звернувся громадянин [PERSON] , 1996 року народження, якому цього ж дня було надано статус безробітного з призначенням виплати допомоги по безробіттю. Своєю заявою про надання/поновлення статусу безробітного від 16.11.2020 р. [PERSON] підтвердив що не належить до зайнятого населення відповідно до ст. 4 ЗУ «Про зайнятість населення». Згідно з Актом Миколаївського міського центру зайнятості № 794 від 07.09.2021 р. про розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття було встановлено, що 15 квітня 2021 р. відповідач [PERSON] , перебуваючи на обліку в центрі зайнятості як безробітний, уклав цивільно-правовий договір на виконання робіт з ТОВ АРНИ-ТРАНЗИТ ЮГ ЛТД (ЄДРПОУ: 23401167). Відповідно до актів прийому-передачі виконаних робіт від 30.04.2021 № 18 та від 26.05.2021 №21 роботи за договором підряду виконані 26.05.2021р. Однак, про перебування у вказаних трудових відносинах відповідач не повідомив позивача, чим порушив норми ч. 2 ст. 36 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття. Відповідно до розрахунку допомоги по безробіттю безробітного [PERSON] за період з 15.04.2021 року по 30.06.2021 року були нараховані виплати в сумі 23 283,40 грн. Наказом заступника директора Вітовської районної філії Миколаївського обласного центру зайнятості № 25 від 15.09.2021 р. було прийнято рішення про відшкодування коштів безробітним [PERSON] виплачених, як допомога по безробіттю та занесення її до дебіторської заборгованості. Про необхідність повернення виплаченої допомоги, як незаконно отриманої, було повідомлено відповідача шляхом надсилання на його поштову адресу Претензії про стягнення 23 283,40 грн. Відповідачем вказані кошти не повернуті. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 43 Закону України Про зайнятість населення статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Статус безробітного надається особам за їх особистою заявою (у тому числі поданою засобами електронної ідентифікації) у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування (ч. 2ст. 43 Закону України Про зайнятість населення). Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначені у Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття. Відповідно до ч. 1 ст 22 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Пунктом 1 частини 1 статті 45 Закону України Про зайнятість населення визначено, що реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі зайнятості особи. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі працевлаштування безробітного. Разом з тим, перебуваючи на обліку в Миколаївському міському центрі зайнятості, [PERSON] не повідомив центр зайнятості про те, що з 15.04.2021 року до 25.05.2021 р. перебував у трудових відносинах з підприємством ТОВ АРНИ-ТРАНЗИТ ЮГ ЛТД, що є порушенням вимог частини 2 статті 36 «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», якою передбачено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. При цьому, відповідач був ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного. На підставі викладеного, оскільки відповідач не повідомив позивача про те, що 15.04.2021 року до 25.05.2021 року включно перебував у трудових відносинах з підприємством ТОВ АРНИ-ТРАНЗИТ ЮГ ЛТД, то останнім було незаконно отримано допомогу по безробіттю на загальну суму у розмірі 23 283,40грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунокм. Згідно з ч. 3 ст. 36 «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберігла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Тобто, зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Однак, як встановлено під час розгляду справи, відповідач незаконно отриману допомогу по безробіттю не повернув. Під час розгляду справи позивачем доведено недобросовісність відповідача в отриманні допомоги по безробіттю, оскільки в порушення вимог ч. 2 ст. 36 «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» відповідач не повідомив центр зайнятості про факт того, що перебував у трудових відносинах, хоча був під підпис ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного, в тому числі з обов`язком повідомити про працевлаштування. Таким чином судом встановлено, що відповідачем було порушено право позивача на повернення йому незаконно отриманої допомоги по безробіттю. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню незаконно отримана допомога по безробіттю в сумі 23 283,40 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову, покладаються на відповідача, а тому з [PERSON] належить стягнути сплачений позивачем судовий збір в сумі 2 270,00 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved