Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

13.02.2023 року позивач [PERSON] звернулася до Автозаводського районного суду міста Кременчука з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на наступне. 25 квітня 2013 року вони з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на шлюб та сім`ю, з 2017 року проживають окремо, фактичні шлюбні відносини припинено. Тому, просить шлюб між ними розірвати. Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 14.02.2023 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передано на розгляд до Київського районного суду м. Полтави. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 23.05.2023 року у справі відкрито провадження та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання позивач не з`явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, відзив на позовну заяву не подавав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 квітня 2013 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, який був зареєстрований Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 74, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 25.04.2013 року (а.с. 3). Також судом встановлено, що між сторонами спільне господарство не ведеться. Шлюбні відносини сторони припинили та до цього часу не підтримують. Сторонами вживались заходи до примирення, але позитивного результату вони не дали, примирення не досягнуто. За нормами ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позивач просить шлюб розірвати, не бажає миритися з відповідачем, наполягає на розірванні шлюбу, що вбачається з її позову. Таким чином, судом встановлено відсутність вільної згоди позивача перебувати в шлюбі з відповідачем. Згідно з ч. 1 ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушення жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Приймаючи до уваги те, що позивач категорично заперечує проти примирення з відповідачем та не бажає відновлювати сімейні відносини, посилаючись на те, що між ними відношення погіршились до того рівня, що відновлення їх неможливе, суд вважає недоцільним надавати їм строк для примирення. Враховуючи вищевикладене, а також на те, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам їх дітей, позов необхідно задовольнити, а шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] - розірвати.

Outcome: approved