Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-16 00:00:00

26 квітня 2023 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, отриманим судом 08 травня 2023 року, в обґрунтування якого зазначила те, що позивач та відповідач проживали разом як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання у них [INFO] народився син [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалося, а тому сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, а спільна від шлюбу дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Позивач зазначає, що враховуючи те, що відповідач є працездатною особою, працює, на утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків не має, він є спроможним платником аліментів на утримання позивача, і може сплачувати аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки від усіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною трирічного віку. Ухвалою судді від 17 травня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Також, у позовній заяві позивачем заявлено клопотання про витребування інформації щодо ідентифікаційного номеру відповідача, задоволене судом при вирішенні питання щодо наявності підстав для відкриття провадження у справі. Однак, на запит суді, 14 червня 2023 року отримано відповідь від Інформаційних судових систем про те, що надати реєстраційний номер облікової картки [PERSON] немає можливості з причин: фізичну особу неможливо однозначно ідентифікувати /а.с.18/. Позивач у судове засідання не з`явилась, 01 червня 2023 року до суду надійшла заява, у якій вона просила цивільну справу розглянути у судовому засіданні без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. відзиву на позовну заяву чи клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки у судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого висновку. Судом установлено, що сторони є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується належним чином засвідченою копією свідоцтва про народження /а.с.8/. За відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що 18 травня 2023 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області видано судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON] , [INFO] , (РНОКПП невідомий, місце реєстрації: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] , [INFO] , (РНОКПП [NUMBER] , місце реєстрації: [ADDRESS] ) аліменти на утримання: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму але не більше ніж десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 08 травня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. З огляду на обставини, покладені в обґрунтування позову щодо місця проживання позивача [ADDRESS] , положення ч. 4 ст. 29 ЦК України, суд приходить до висновку, що малолітня дитина [PERSON] проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Згідно з частиною 2 статті 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої-четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч.ч. 1, 2 статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вони перебувають у шлюбі, вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить матері незалежно від цієї обставини. Частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У зв`язку з тим, що малолітній син сторін [PERSON] , [INFO] , який не досяг трирічного віку проживає разом з позивачем, що не оспорюється сторонами, з огляду на відсутність інших даних, які свідчать про: наявність у відповідача майна у власності, стану здоров`я та майнового стану відповідача, дитини, одержувача аліментів, суд вважає, що вбачаються підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача. Однак, ураховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, та з відповідача належить стягувати на користь позивача аліменти на утримання останньої в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тобто до [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а у разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Також, як убачається з матеріалів справи, позивач звернулась з позовом до суду 26 квітня 2023 року /а.с.9/, а тому суд вважає за необхідне присудити до стягнення аліменти саме з цієї дати. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Крім того, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, а позивач звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», з відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1\~073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial