Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-16 00:00:00

У листопаді 2022 року позивач звернулась до суду з позовом до Покровської міської ради Донецької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, уточнивши який 28.03.2023 року, просила суд визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , терміном на 2 місяці з часу набрання законної сили даним рішенням. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначила, що [INFO] померла її матір [PERSON] , [INFO] , після смерті якої відкрилась спадщина. Ще при житті спадкодавець [PERSON] 14.09.2011 року склала заповіт на користь своєї доньки [PERSON] на все майно, яке їй належало. Однак про існування даного заповіту позивачу нічого не було відомо. Після її смерті відкрилась спадщина, зокрема на квартиру, яка знаходиться в [ADDRESS] . Позивач звернулась до Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, 09.11.2022 року державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Антонюк Л.І. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої матері [PERSON] так як пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини. Таким чином, позивач зазначає, що її необізнаність як спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 31 березня 2023 року цивільну справу прийнято до свого провадження та відкрито провадження у справі. Позивач у судове засідання не з`явилась, попередньо надавши на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності та за відсутності її представника, заяву підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надавши на адресу суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, просив винести рішення на розсуд суду. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. Згідно з ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно з ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим повторно 16 серпня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с.14). Згодом, як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 28 липня 1995 року Красноармійським відділом реєстрації актів цивільного стану, позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.20). З матеріалів справи вбачається, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] у віці 59 років про що складено відповідний актовий запис №177 та видано 08 серпня 1996 року Красноармійським міським відділом реєстрації актів громадянського стану свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.15). Свідоцтво про право власності на житло видане згідно з рішенням від 22 вересня 2000 року, посвідчує, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , дійсно належить на праві власності [PERSON] та членам її родини в особі [PERSON] (а.с.21). Реєстраційне посвідчення, видане начальником бюро технічної інвентаризації 03.11.2000 року за формою 6 посвідчує, що квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] та [PERSON] на праві особистої власності на підставі свідоцтва про право власності на житло видане комісією з приватизації державного житлового фонду при Ясиноватському регіональному представництві Донецької залізничної дороги від 22 вересня 2000 року, що записано у реєстрову книгу №26 за реєстровим №2а (а.с.22). Відповідно до Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, видане Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» м.Краматорськ №31281837 від 13.09.2011 року, квартира за адресою: [ADDRESS] , із реєстраційним номером майна 34504235, належить на праві власності [PERSON] у частці та [PERSON] у частці (а.с.23). З матеріалів справи вбачається, що [INFO] помер [PERSON] у віці 42 роки про що складено відповідний актовий запис №611 та видано 07 липня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.16). Після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , до нотаріальної контори звернулась його матір [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за законом, на підставі якої приватним нотаріусом Дух І.О. заведено спадкову справу №177/2015, що вбачається з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №57613687 від 19.09.2019 року (а.с12) та Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №42299331 від 01.12.2015 року (а.с.11). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 19 вересня 2019 року приватним нотаріусом Покровського міського нотаріального округу Донецької області Дух І.О. та зареєстрованого в реєстрі за №1923, [PERSON] , [INFO] , є спадкоємицею за законом після смерті свого сина [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] ; спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з: 1/2 частки квартири номер [ADDRESS] (а.с.24). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 15 вересня 2021 року Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), [PERSON] , [INFO] , яка є матір`ю позивача, померла [INFO] у віці 84 років (а.с.19). Як вбачається з матеріалів справи, після смерті матері [PERSON] звернулась до Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, у зв`язку із чим було заведено спадкову справу №627/2022, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №70497682 від 02.11.2022 року (а.с.13). Постановою державного нотаріуса Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Антонюк Л.І. №1577/02-31 від 09.11.2022 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця [PERSON] , та на підставі ст.1272 ЦК України, рекомендовано звернутись до суду з позовом про продовження терміну подачі заяви про прийняття та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.9). Відповідно до заповіту серії ВРМ №921174, посвідченого 14 вересня 2011 року приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області Дух І.О. та зареєстрованого в реєстрі за №3402, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на випадок її смерті зробила таке розпорядження: «все своє майно, яке буде належати мені на день моєї смерті, де б воно не знаходилось та з чого воно б не складалося, а також все те, що буде належати мені за законом та що згідно із законодавством України може бути успадкованим, у повному обсязі, без будь-яких винятків я заповідаю [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , що на момент заповіту мешкає за адресою: [ADDRESS] » (а.с.17-18). Наявність заповіту також підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №28060814 від 14.09.2011 року (а.с.10). Як зазначає позивач в позовній заяві, останньою був пропущений шестимісячного строк на звернення до нотаріуса з відповідною заявою через те, що вона не була обізнана про наявність заповіту після смерті матері. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). Відповідно до частини першої, другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. У частині першій статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1272 ЦК України за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. У частині третій цієї статті зазначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто\~\~право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який\~\~постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.\~\~ Враховуючи викладене, правила ч.3\~ст.1272 ЦК України\~можуть бути застосовані, якщо:\~\~1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. За змістом\~\~цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008\~року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними при цьому слід визнавати такі причини, які з огляду на моральні норми суспільства виправдовують поведінку спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі №6-1320цс17,\~а також у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі №766/14595/16 (провадження №61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі №487/2375/18 (провадження №61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі №450/1383/18 (провадження №61-21447св19), від 26 лютого 2020 року у справі №286/27/18 (провадження №61-39817св18). Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Розглядаючи спір по суті, судом, з урахуванням положень зазначених норм ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», та, дослідивши поважність причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] встановлено, що позивач не скористалась правом на прийняття спадщини у зв`язку з поважними причинами у зв`язку з необізнаністю про наявність складеного за життя заповітом матері, зазначене свідчить про поважність причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини та наявність підстав для застосування ч.3 ст.1272 ЦК України, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Згідно зі ст.141 ЦПК України, судові витрати віднести на рахунок позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved