Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

02.02.2023 року позивач звернулася до суду з позовними вимогами, якими просить встановити факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] , [INFO] є чоловіком [PERSON] , [INFO] та визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] та за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , право на земельну частку (пай) по КСП «Котлабух» с. Першотравневе Ізмаїльського району Одеської області розміром 2,66 умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (Сертифікат на право на земельну частку (пай) по КСП «Котлабух» серії ОД № 0239025, зареєстрований за № 1044). Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] помер [PERSON] , за життя спадкодавець заповіт не залишив, [PERSON] , як спадкоємець першої черги прийняла спадщину шляхом постійного проживання зі спадкодавцем, [INFO] померла [PERSON] , за життя вона залишила заповіт на все її майно на [PERSON] , позивач спадщину прийняла шляхом звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак письмовою відповіддю нотаріуса їй було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою просить справу розглянути за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить: -право на земельну частку (пай) по КСП «Котлабух» с. Першотравневе Ізмаїльського району Одеської області розміром 2,66 умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (Сертифікат на право на земельну частку (пай) по КСП «Котлабух» серії ОД № 0239025, виданий на підставі розпорядження Ізмаїльської райдержадміністрації № 54/96 від 16.02.1996 року, зареєстрований за № 1044), що також підтверджено відповіддю на запит № 01/01-33/876/1128 від 03.04.2023 року, наданою Саф`янівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області. Відповідно до актового запису про смерть № 43, складеного 14.12.1995 року виконавчим комітетом Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] помер [INFO] . За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Частиною 1 статті 524 ЦК УРСР (1963 року) визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 71958593 від 29.03.2023 року, наданого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлого [INFO] - відсутня. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті [PERSON] являється: -дружина - [PERSON] , цей факт підтверджений Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00040405674 від 06.07.2023 рокута довідкою № 61 від 18.01.2023 року, виданою Саф`янівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, згідно якої разом зі спадкодавцем за однією адресою проживала дружина - [PERSON] . Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Згідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно п. 1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] вступила у володіння спадковим майном, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено довідкою № 61 від 18.01.2023 року, наданою виконавчим комітетом Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважається такою, яка прийняла спадщину. Судом встановлено, що [PERSON] належить: -право на земельну частку (пай) по КСП «Котлабух» с. Першотравневе Ізмаїльського району Одеської області розміром 2,66 умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало [PERSON] (Сертифікат на право на земельну частку (пай) по КСП «Котлабух» серії ОД № 0239025, виданий на підставі розпорядження Ізмаїльської райдержадміністрації № 54/96 від 16.02.1996 року, зареєстрований 19.05.1997 року за № 1044), яке [PERSON] фактично прийняла у спадщину після смерті [PERSON] , але юридично не оформила. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 25.03.1998 року Першотравневою сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] померла [INFO] . Частиною 1 статті 524 ЦК УРСР (1963 року) визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР (1963 року) - кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області 15.04.1997 року, зареєстрованого за № 48, [PERSON] заповіла все її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.03.2000 року та матеріалів спадкової справи № 643/1998 [PERSON] є спадкоємицею зазначеного у заповіті від 15.04.1997 року майна після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Згідно до ст. 535 ЦК УРСР (1963 року) неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов`язкова частка). При визначенні розміру обов`язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку. Осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, незалежно від змісту заповіту відповідно до ст. 535 ЦК УРСР (1963 року), немає. Згідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно п. 1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, ЗУ «Про власність», ЗУ від 07.12.1990 року № 553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25.12.1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11.03.1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню по господарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13.04.1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12.05.1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19.01.1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у по господарських книгах. Встановлено, що [PERSON] вступила у володіння спадковим майном, оскільки на час відкриття спадщини нею був отриманий оригінал сертифікату про право на земельну частку (пай) та вона постійно користувалася спадковим майном, тобто вважається такою, що фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , що також підтверджується матеріалами спадкової справи № 643/1998. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved