Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 19.02.2021 року вона та відповідач проживали разом як подружжя без реєстрації шлюбу. У них народилася спільна дитина - [PERSON] . З моменту народження дитини подружжя жило звичайним життям, проте з грудня 2022 року відносини між ними погіршилися і відповідач покинув спільне місце проживання. У зв`язку з цим, позивач звернулася до служби у справах дітей Холмківської сільської ради Ужгородського району із заявою про надання висновку служби у справах дітей щодо визначення місця проживання дитини та до суду про визначення місця проживання дитини. Крім того позивач звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу, про стягнення з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі частки від усіх видів його доходу. Станом на день звернення до суду із даним позовом, судовий наказ виданий і пред`явлений до виконання. На даний час позивач офіційно не працевлаштована і не має власного джерела доходу, оскільки перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною. Позивач позбавлена можливості працевлаштуватися та надовго полишати дитину, оскільки така перебуває на грудному вигодовуванні. Позивач стверджує, що відповідач з грудня 2022 року припинив брати участь у матеріальному забезпеченні власної сім`ї. Спільний син сторін проживає разом з мамою та перебуває на її утриманні. При цьому, відповідач є здоровою працездатною особою, фізичною особою-підприємцем, основний вид діяльності (КВЕД) 59.14 Демонстрація кінофільмів. Позивач стверджує, що відповідач працює в кінотеатрі «П`ятий елемент». У відповідача є два автомобілі Mitsubishi Lancer 2008 року випуску, Volkswagen Transporter 2005 року випуску, і причеп ПГА 1. На думку позивача, ці обставини свідчать про те, що відповідач має дохід і має можливість надавати кошти на утримання цивільної дружини яка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, а тому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років. 31.05.2023 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, вважає таку необґрунтованої та безпідставною. Відповідач не заперечує щодо доводів позивача про спільне проживання з нею починаючи з 2002 року по грудень 2022 року як сім`я без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства. Однак відповідач стверджує, що з часу припинення проживання з позивачем як сім`ї, їх малолітній син [PERSON] , [INFO] , залишився проживати разом з ним. Духовний розвиток і матеріальний стан сина забезпечується виключно зусиллями відповідача, а тому просить суд відмовити у задоволенні позову. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.05.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник Овсепян К.А. підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили позов задовольнити. Представник відповідача адвокат Ламбрух О.С. у судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, просив у задоволенні позову відмовити з підстав та мотивів наведених у відзиві на позовну заяву. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] починаючи з 2002 року по грудень 2022 року проживали разом як сім`я. Дані обставини визнаються сторонами, а тому, доказуванню не підлягають. [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 25.02.2021 року Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Івано-Франківськ), де батьком зазначений [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . Відповідно до витягу з Реєстру Холмківської територіальної громади слідує, що позивач [PERSON] та її малолітній син [PERSON] зареєстровані в [ADDRESS] . Із долученого судового наказу №308/16660/22 від 03.01.2023 року, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, видно, що з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частки його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною третьою статті 199 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Жодних доказів, що судовий наказ був переглянутий за нововиявленими обаствинами, суду надано не було, а тому, у зв`язку з наведеним та наявністю судового наказу встановлено, що малолітній син [PERSON] проживає разом із матір`ю, остання здійснює догляд за дитиною самостійно. Із долученого до матеріалів справи витягу із Веб-сайту youcontrol.com.ua вбачається, що відповідач [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, основний вид діяльності (КВЕД) 59.14 Демонстрація кінофільмів. Як стверджує позивач, відповідач працює в кінотеатрі «П`ятий елемент». Дані обставини не заперечуються самим відповідачем, що встановлено також з долучених відповідачем відомостей з Державного реєстру фізичних осіб -платників податку про суми виплачених доходів та утриманих податків у електронному вигляді від 30.05.2023р. Таким чином , у судовому засіданні встановлено, що я зазначалось, відповідач [PERSON] є працевлаштованим. та має дохід згідно наданих ним відомостей щодо розміру його доходу від 30.05.2023року . Згідно ч.1, ч. 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно із статті 84 СК України право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч. 1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч. 2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч. 3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч. 4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч. 5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч. 6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застосування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, працює офіційно, виплачує аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки свого прибутку. Також, суд, при встановленні розміру аліментів враховує стан здоров`я та матеріальне становище позивачки, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, і враховуючи відсутність в позивача самостійного доходу, чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті та надавати визначену законодавством допомогу дружині. Тому, виходячи з принципу справедливості, розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, враховуючи, що [PERSON] виплачує аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки свого прибутку, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на дружину до досягнення дитиною трьохрічного віку в розмірі 1/6 усіх доходів, щомісячно. У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В постанові по справі № 750/9224/16-ц (провадження № 61-16837св18) від 13 червня 2018 року суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що відповідно до частин другої та шостої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. Згідно з частиною четвертою статті 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. На підставі наведеного вище , суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судові витрати суд стягує з відповідача на користь держави. Згідно ч. 1ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial