Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-06 00:00:00

Позивач [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернувся до суду з позовом до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про визнання права приватної власності. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 25.08.2012 року між сторонами був укладений шлюб, який 11.04.2022 року рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси був розірваний. 17.03.2020 року, за особисті його кошти, був куплений автомобіль BMW 435 XI легкове купе 2014 року д.н.з. [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] . Нотаріально посвідченою заявою від 17.12.2021 року відповідач ствердила, що автомобіль набутий ними в період шлюбу, за особисті кошти чоловіка. Просить визнати приватною власністю [PERSON] автомобіль марки BMW 435 XI загальний легковий - загальний купе 2014 року д.н.з. [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , зареєстрований ТСЦ 7141 17.03.2020 року на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER] . Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 13.06.2023 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача адвокат Шимановський А. в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд установив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 25.08.2012 року між сторонами укладений шлюб у відділі ДРАЦС по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 1015, який 11.04.2022 року рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси розірваний. В період шлюбу, 17.03.2020 року, позивачем був придбаний автомобіль BMW 435 XI легкове купе 2014 року д.н.з. [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] . Нотаріально посвідченою заявою від 17.12.2021 року відповідач [PERSON] ствердила, що автомобіль набутий ними в період шлюбу, за особисті грошові збереження (заощадження) чоловіка [PERSON] . Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Положенням ч.1.2 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особо, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідноч.1 п. 3 ст. 57 Сімейного кодексу України, майно є особистою приватною власністю дружини чи чоловіка, якщо воно набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Як зазначено вище, відповідач факт придбання автомобіля за власні кошти чоловіка визнала надаючи нотаріально завірену заяву та цей факт в судовому засіданні визнав представник відповідачки. Приписами\~ст. 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України\~передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи зміст наведених норм цивільного законодавства, виходячи із основних принципів цивільного процесу, зокрема, змагальності і диспозитивності, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача підлягають до задоволення. На час\~подачі позову\~до суду\~позивач був\~звільнений від\~сплати судового\~збору,\~постільки є\~інвалідом 2\~групи. Частиною 2 ст. 142 ЦПК України передбачено, що разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі вищевикладеного з відповідачки на користь держави підлягає стягненню 50% суми судового збору (6372 :2) 3189 гривень.

Outcome: approved