Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 38010 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у Покровському відділі державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) знаходяться матеріали виконавчого провадження №58309175 про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Однак, відповідач, будучи зобов`язаний сплачувати аліменти, своїх зобов`язань не виконує, у зв`язку з чим по сплаті аліментів виникла заборгованість, що станом на 01 жовтня 2022 року становить 38010 грн., а тому неустойка (пеня) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з 01 листопада 2021 року по 01 вересня 2022 року становить 82640 грн. Між, враховуючи обмеження встановлені ст. 196 СК України щодо стягнення пені, а саме, що її розмір не може перевищувати 100% заборгованості, позивач вважає, що відповідач повинен сплатити їй неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини у розмірі 38010 грн. Позивач у судове засідання не з`явилась, але її представник надав до суду письмову заяву про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд розглянути справу за відсутності позивача, а у разі неявки відповідача - ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Відповідач, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позов чи заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. Так, на підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданого державним виконавцем Покровського ВДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), загальний розмір заборгованості відповідача за період із листопада 2021 року по вересень 2022 року станом на 01 жовтня 2022 року складає 38010 грн. (а.с.10). Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст.\~12, ч. 1,\~5\~ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ст.ст. 77,\~78\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування та докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Відповідно до п. 6 цієї ж постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року, враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява №26864/03) від 26.06.2008 року зазначено, що у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Так, оцінивши належність, допустимість і достовірність доказів, наданих позивачем, а також їх достатність і взаємний зв`язок між собою, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів слід відмовити, оскільки позивач, звертаючись до суду з даним позовом, на підтвердження обґрунтувань позову не надала належних, допустимих та достатніх в їх сукупності доказів, які б свідчили про обґрунтованість та доведеність таких вимог та поза розумним сумнівом доводили порушення її прав, позаяк із наданої нею довідки про розрахунок заборгованості неможливо встановити наявність у відповідача зазначеного позивачем у позовній заяві обов`язку сплачувати саме на її користь аліменти на утримання зазначеної нею дитини. При цьому, суд зазначає, що у разі відсутності у позивача доказів на підтвердження наявності обставин, що обґрунтовують її позовні вимоги, ні позивач, ні її представник не скористались правом подати до суду клопотання про витребування таких доказів, оскільки в силу приписів ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Разом з тим, відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати слід віднести на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed