Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-11 00:00:00

Позиція позивача та відповідача, процесуальні дії, вчинені по справі. Позивач звернувся до Хорольського районного суду з вищевказаним позовом. На обґрунтування позову зазначає, що вона [PERSON] , [INFO] , уродженка і жителька міста Хорол Лубенського району (бувший Хорольський район) Полтавської області, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . У свідоцтві про народження батьками записані, відповідно, батько [PERSON] і мати [PERSON] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] , видане у Хорольському ЗАГС Полтавської області, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 16 квітня 1971 року зроблено відповідний запис за № 66. 24 вересня 1988 року позивач вступила до реєстрованого шлюбу з [PERSON] і їй було присвоєно прізвище [PERSON] . Відповідно до заочного Хорольського районного суду від 10 березня 2017 року шлюб між позивачем та [PERSON] , [INFO] , розірвано. Прізвище, після розірвання шлюбу, залишилося у позивача [PERSON] . 06 лютого 2021 року позивач вступила до реєстрованого шлюбу з [PERSON] , [INFO] , уродженцем міста Полтава. Реєстрація шлюбу була проведена у Хорольському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] , про що 06 лютого 2021 року складено відповідний актовий запис № 05. Після державної реєстрації цього шлюбу дошлюбне прізвище [PERSON] було змінено на прізвище чоловіка [PERSON] . [INFO] померла мати сторін, [PERSON] , в місті Хорол Полтавської області, свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , видане у Хорольському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про що 09 грудня 2016 року складено відповідний актовий запис № 187. 20 липня 2017 року сторони отримали свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане приватним нотаріусом Хорольського районного нотаріального округу Полтавської області Березою Б.В., серія НМІ № 062833. Спадкоємцями зазначеного в заповіті майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є її син, [PERSON] , [INFO] на 1 / 2 частку та її донька, [PERSON] , [INFO] , також, на 1 / 2 частку. Спадщина, на яку в указаних частках видано вищевказане свідоцтво, складається з:21 / 50 часток житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що складають загальну площу 76,9 кв. м. і житлову площу 46,6 кв. м. Загальна характеристика: житловий будинок літ А-1, загальною площею 235,9 кв. м., житловою площею 128,9 кв. м., погріб літ Г, сарай літ Д, вбиральня літ Е, вигрібна яма № 1, житлова прибудова літ А'-1, сарай літ Ж, вбиральня літ З, вигрібна яма №2. Свідоцтво про право на спадщину на 1 / 2 частку 21 / 50 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових будівель видано нам обом, [PERSON] та [PERSON] .. Як, позивач так і відповідач зареєстровані в цьому спадковому будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї , виданою виконавчим комітетом Хорольської міської ради від 17.01.2022 року за № 287/09-08. Після отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, брат [PERSON] , продовжує постійно проживати в спадковому будинку зі своєю сім`єю, що також, підтверджується вищевказаною довідкою про склад сім`ї. Відповідач зі своєю дружиною створили для позивача такі умови, що вона не має ніякого доступу в спадковий будинок, так як повністю змінені всі замки на дверях. Щоб забрати свої особисті речі позивач змушена була звертатися до дільничного інспектора Хорольського відділку поліції. Також, щоб отримати довідку з місця реєстрації, для отримання якої необхідно пред`явити будинкову книгу, яка знаходиться у відповідача, позивач, також, неодноразово змушена була звертатися за допомогою до дільничного інспектора. Щоб отримати технічний паспорт на житловий будинок, спеціаліст БТІ, також, була допущена в будинок тільки після мого звернення за допомогою до дільничного інспектора. Крім того, маючи у власності частку спадкового майна, позивач змушена проживати у своїх знайомих, так як ніякі доводи про її право на проживання у цьому ж будинку, на відповідача не діють. При такій спірній ситуації зі сторони брата, відповідача по справі, позивач неодноразово пропонувала йому вирішити це питання в добровільному порядку, а саме, продати спірний спадковий житловий будинок, розділити порівно кошти і кожному купити відокремлену квартиру для проживання своєї сім`ї. Крім свідоцтва про право на спадщину за заповітом, кожному було видано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.07.2017 року, де вказано, що нам належить спільна часткова власність. 20.06.2022 року по справі було відкрито провадження та призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження. 29.06.2022 ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області призначено у справі судову будівельно- технічну експертизу, проведення якої доручити судовому експерту Авдєєву Андрію Костянтиновичу (свідоцтво № 705, 36002, м. Полтава, вул. Європейська, 92, офіс «Судова експертиза»); провадження усправі зупинено до проведення експертизи ( а.с. 52-54). 29.08.2022 року ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області відновлено провадження. 20.09.2022 ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області призначено у справі судово -\~будівельно -\~технічної та\~земельно -\~технічної експертизи, проведення якої доручити судовому експерту Авдєєвій Ніні Миколаївні (свідоцтво МЮ України №№12-22/П, 13-22/П, 14-22/П, вул. Європейська, 92, м. Полтава, офіс «Судова експертиза», 36002); провадження усправі зупинено до проведення експертизи ( а.с.64-65). 14.04.2023 на адресу суду надійшов висновок №34 за результатами проведення судової будівельно технічної та земельно- технічної експертизи, який складено 20.03.2023, судовим експертом Авдєєвою Ніною Миколаївною (свідоцтво МЮ України №№12-22/П, 13-22/П, 14-22/П, вул. Європейська, 92, м. Полтава, офіс «Судова експертиза», 36002) ( а.с. 72-103). 14.04.2023 року ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області відновлено провадження. В судове засідання позивач не з"явився, але в заяві прохала суд провести розгляд справи за її відсутності. Прохала здійснити поділ житлового будинку та господарських будівель та споруд згідно висновку експерта, варіанту поділу №1. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив та не просив розглянути справу в його відсутність, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити у справі заочне рішення, відповідно до вимогст. 280 ЦПК України. За змістом речення 2 частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до частин 4,5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , уродженка і жителька міста Хорол Лубенського району (бувший Хорольський район) Полтавської області, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . У свідоцтві про народження батьками записані, відповідно, батько [PERSON] і мати [PERSON] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] , видане у Хорольському ЗАГС Полтавської області, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 16 квітня 1971 року зроблено відповідний запис за № 66. 24 вересня 1988 року позивач вступила до реєстрованого шлюбу з [PERSON] і їй було присвоєно прізвище [PERSON] . Відповідно до заочного Хорольського районного суду від 10 березня 2017 року шлюб між позивачем та [PERSON] , [INFO] , розірвано. Прізвище, після розірвання шлюбу, залишилося у позивача [PERSON] . 06 лютого 2021 року позивач вступила до реєстрованого шлюбу з [PERSON] , [INFO] , уродженцем міста Полтава. Реєстрація шлюбу була проведена у Хорольському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] , про що 06 лютого 2021 року складено відповідний актовий запис № 05. Після державної реєстрації цього шлюбу дошлюбне прізвище [PERSON] було змінено на прізвище чоловіка [PERSON] . [INFO] померла мати сторін, [PERSON] , в місті Хорол Полтавської області, свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , видане у Хорольському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про що 09 грудня 2016 року складено відповідний актовий запис № 187. 20 липня 2017 року сторони отримали свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане приватним нотаріусом Хорольського районного нотаріального округу Полтавської області Березою Б.В., серія НМІ № 062833. Спадкоємцями зазначеного в заповіті майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є її син, [PERSON] , [INFO] на 1 / 2 частку та її донька, [PERSON] , [INFO] , також, на 1 / 2 частку. Спадщина, на яку в указаних частках видано вищевказане свідоцтво, складається з:21 / 50 часток житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що складають загальну площу 76,9 кв. м. і житлову площу 46,6 кв. м. Загальна характеристика: житловий будинок літ А-1, загальною площею 235,9 кв. м., житловою площею 128,9 кв. м., погріб літ Г, сарай літ Д, вбиральня літ Е, вигрібна яма № 1, житлова прибудова літ А'-1, сарай літ Ж, вбиральня літ З, вигрібна яма №2. Свідоцтво про право на спадщину на 1 / 2 частку 21 / 50 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових будівель видано нам обом, [PERSON] та [PERSON] .. Як, позивач так і відповідач зареєстровані в цьому спадковому будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї , виданою виконавчим комітетом Хорольської міської ради від 17.01.2022 року за № 287/09-08. Норми права, застосовані судом. Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципівзмагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Згідност. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із частиною першою статті 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1222 ЦК України). п. 4.20 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно достатті 19 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". п. 23Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно дост. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з положеннями статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом. Як встановлено в судовому засіданні сторони є такими, що у встановлений законом строк та спосіб прийняли спадщину після смерті матері [PERSON] . Відповідно до пункту 3 частини першоїстатті 34 Закону України «Про нотаріат`нотаріуси, серед іншого, видають свідоцтва про право на спадщину. Главою 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженогоНаказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, встановлено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у випадках, передбачених Законом. Нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьоюстатті 47 зазначеного Закону. Нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Аналіз змісту наведених норм дає підстави для висновку про те, що оформлення спадкових прав з видачею свідоцтва про право на спадщину, зокрема на нерухоме майно, здійснюють нотаріуси або орган чи службова особа, уповноважена вчиняти нотаріальні дії. Суди ж розглядають спори з приводу захисту спадкових прав в разі їх порушення, оспорення чи/та невизнання (частина першастатті 4 ЦПК України) або в разі оскарження особою відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії (статті49,50 Закону України «Про нотаріат»). Отже, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому чинним на момент такої нотаріальної дії законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину та можливості подальшого оформлення своїх спадкових прав у порядку, передбаченому законом, вимоги про визнання права на спадщину в судовому порядку задоволенню не підлягають у зв`язку з відсутністю порушених прав спадкоємців, щодо захисту яких вони звернулися до суду. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав за правилами позовного провадження. Відповідно дост. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1 ч. 2 вказаної статті, способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідност. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах не заборонених законом. Норми європейського законодавства щодо прав людини встановлюють, що згідно зі стандартом, розробленим у практиці Європейського суду з прав людини на підставі висновків у його рішеннях, для встановлення відповідності певного заходу принципу правомірності позбавлення володіння слід проаналізувати три критерії: 1) чи є такий захід правомірним (передбачається національним законодавством); 2) чи має позбавлення власності суспільний (громадський) інтерес; 3) чи є такий захід пропорційним поставленій меті (забезпечує справедливу рівновагу між інтересами суспільства та необхідністю додержання фундаментальних прав окремої людини). Якщо хоча б одного із зазначених критеріїв не буде дотримано, то ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції. Відповідно до третього критерію, уніфікований підхід ЄСПЛ до оцінки вимог, закріплених у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, ґрунтується також на критерії «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право власності, та інтересами особи, яка так чи інше страждає від такого втручання (рішення від 23.09.1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції»). Зазначений критерій передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між поставленою метою та засобами, які використовуються для її досягнення. ЄСПЛ вважає, що будь яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (рішення у справі «Трегубенко проти України»). Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позбавлення позивачки права на спадщину буде занадто надмірним тягарем, що не є пропорційним меті законодавчого обмеження на право власності, відтак, буде порушено «баланс» між інтересами держави та фізичної особи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду №681/203/17 від 17.10.2018. Відповідно до ч.1ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ч.ч.1, 2ст.367 ЦК України співвласники мають право поділити в натурі майно, що є спільною частковою власністю. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Згідно з ч.ч.2,6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.10.1991 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок`вспорахпроподілбудинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинокможебутивиділеновідокремлену частину будинку, якавідповідаєрозміруїхчастокуправі власності. При поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Відповідно до п. п. 18, 21Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ`при переході права власностінабудівлітаспорудиза цивільно-правовими угодами,укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї датистатті 30ЗКдо набувачавідвідчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельноюділянкою,наякійрозташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Виходячи зтого, щопорядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилийбудинок, господарськібудівлітаспоруди, визначаєтьсянасампередїхньоюугодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власностінабудинок,судвідповіднодостатті88ЗКбере до уваги цю угоду при вирішенні спорівякміжнимисамими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбаливідповіднучасткув спільній власності на землю або на жилийбудинок і для яких зазначена угода також є обов`язковою. Це правилостосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі. Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. За клопотанням позивачем було проведено судову будівельно- технічну та земельно технічну експертизу, відповідно до висновку експерта провести поділ житлового будинку та господарських будівель та споруд, з урахуванням рівності часток співвласників домоволодіння , яке склалось між її співвласниками являється можливим. Як вбачається з першого варіанту розподілу житлового будинку та господарських будівель та споруд, запропонованої експертом Виділяється на частину І співвласнику Літера по плану№ приміщенняНайменування приміщень, будівель, спорудПлоща приміщень будинку (кв.м)Вартість, грн А-1В частині житлового будинку34.8130511 1Частина кухні5.018752 2Передня9.636003 3Кімната20.275756 ДСарай47686 Усього178197 Арифметична частка після поділу (виділу) від оціночної вартості будівель і спорудПо будівлям і спорудам19 / 50 (178197 / 473477) Виділяється на частину ІІ співвласнику Літера по плану Найменування приміщень, будівель, спорудПлоща приміщень будинку (кв.м)Вартість, грн А-1В частині житлового будинку43.1161639 1Частина кухні9.535628 4Кімната13.349879 5Кімната13.952130 6Вбиральня3.814251 7Котельня2.69751 ГПогріб вхідний119015 №1Вигрібна яма14626 Усього295280 Арифметична частка після поділу: -від оціночної вартості будівель і спорудПо будівлям і спорудам31 / 50 (295280 / 473477) \~ \~ \~ \~По запропонованому варіанту виділу, І співвласнику виділяються приміщення, будівлі та споруди на суму 178197 грн., що менше на 58541.5 грн. (473477 х 1/2 - 178197), а ІІ співвласнику виділяється приміщення, будівлі та спорпуди на суму 295280 грн., що більше на 58541.5 грн. (473477 х 1/2 - 295280). Частки співвласників після такого виділу будуть складати: - у І співвласника - 19 / 50 від 1, або 399 / 2500 (19/50 х 21/50) від 21/50 частини; - у ІІ співвласника - 31 / 50 від 1, або 651 / 2500 (31/50 х 21/50) від 21/50 частини. Згідно до проведених розрахунків, грошову компенсацію (від ринкової вартості) за наданим варіантом розподілу частини житлового будинку з господарськими будівлями у розмірі 79163 грн. (58541.5 х (640260\~/ 473477)) ІІ співвласник має сплатити на користь І співвлассника. Для здійснення запропонованого варіанту виділу необхідно виконати наступні переобладнання в житловому будинку: \~ \~ \~ \~1. Закласти дверний отвір із кімнати 4-3 площею 20.2 м2 в житлову кімнату 4-4 площею 13.3 м2; закласти дверний отвір із передньої 4-2 площею 9.6 м2 в житлову кімнату 4-5 площею 13.9 м2. \~ \~ \~ \~2. Улаштувати дверний отвір із житлової кімнати 4-5 площею 13.9 м2 в кухню 4-1 площею 14.5 м2 та у житлову кімнату 4-4 площею 13.3 м2. \~ \~ \~ \~3. В межах приміщення житлової кімнати 4-3 площею 20.2 м2 передбачити санвузол площею не менше 4.9 м2, нормованою площею відповідно до п. 5.19 ДБН В.2.2-15-2019. \~ \~ \~ \~4. В кухні 4-1 площею 14.5 м2 улаштувати перегородку, розділивши дане приміщення на два площею 9.5 м2 та 5.0 м2. Частину приміщення 4-1 площею 9.5 м2 використовувати як кухню згідно п.6.28,п.6.38 ДБН В.2.5-20-2018 Інженерне обладнання будинків і споруд. Зовнішні мережі та споруди. Газопостачання». з улаштуванням додаткового дверного отвору на вулицю з встановленням подвійних дверей. \~ \~ \~ \~5. Розібрати дверний отвір з частиною перегородки між частиню приміщення 4-1 площею 5.0 м2 та передньою 4-2 площею 9.6 м2, обєднане приміщення використовувати як кухню з улаштуванням газової плити та опалювального котла. \~ \~ \~ \~6. Першому та другому співвласнику обладнати самостійні системи електропостачання з встановленням лічильників в межах виділених частин та системи опалення. \~ \~ \~ \~7. В приміщеннях, що виділяються першому співвласнику улаштувати водопостачання, водовідведення та газопостачання. \~ \~ \~ \~8. Межа розподілу горища проходить у відповідності до лінії розподілу житлового будинку без улаштування перегородки, згідно з протипожежними нормами. Відповідно до\~ постанови Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011р. №466 «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт», до положень\~Закону України «Про архітектурну діяльність»,\~Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»\~(ст.34), Закону України №1817-19 від 10.06.2017 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення містобудівної діяльності» виконувати переобладнання можливо після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт Державній архітектурно-будівельній інспекції або її територіальному органу за місцезнаходженням об`єкта будівництва. Станом на сьогоднішній день це є заміною дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів (що передбачений\~ст. 152 ЖК України). Переобладнання проводити\~за проектною\~документацією,\~розробленою організацією,\~яка має ліцензію на проведення такого виду робіт. Запропонований варіант розподілу житлового будинку вказано у додатку №1 до висновку експертизи, при цьому межу розподілу показано червоною лінією, групу приміщень, що виділяється першому співвласнику показано червоним кольором, а групу приміщень, що виділяється другому співвласнику показано синім кольором (додаток експертизи). При цьому суд враховує роз`яснення, викладені в підп. "а" п. 12, п. 14постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності"тапп. 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року N 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", про те, що при поділі будинку в натурі, що є спільною частковою власністю, суди повинні мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом або за технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири, які відповідають розміру їх часток у приватній власності.Також суд враховує, що згідно п. 11постанови, Пленум Верховного Суду України, від04.10.1991, № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок"одночасно з розв`язанням спору про право власності на будинок, виділ частки або встановлення порядку користування конкретними приміщеннями, суд може також згідно зіст. 105 ЗКвирішити позов, якщо він заявлений, про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою між громадянами, яким жилий будинок належить на праві спільної власності. Згідност. 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю чи споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розташовані, без зміни цільового призначення в розмірах встановлених договором. ст. 378 ЦК України передбачає, що право власності на земельну ділянку може бути припинено за рішенням суду. За правилами ст. 120 ЗК України при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування на підставі договору оренди. Сторони набувши право власності на домоволодіння, набули право на земельну ділянку у відповідності до ст..118,120 ЗК України,377 ЦК України. ст.125,126 ЗК України- право власності та право постійного користування земельною ділянкою виникає після одержання її власникомабо користувачем документа, що посвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. З огляду на встановлені обставини справи та норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд висновку, що у сторін внаслідок поділу будинку та виділу їм конкретної його частини, у такій самій частці виникло право й на земельну ділянку, необхідну для його обслуговування. При цьому, здійснюючи розподіл житлового будинку за варіантом №1, запропонованим експертом, суд виходить з того, що такий варіант фактично і змінює існуючий порядок користування, проте забезпечує однаковий доступ до належних частин будинку та господарських споруд. На думку суду саме такий порядок є найбільш сприятливим для обох сторін, і є таким, що не порушує балансу інтересів співвласників та сприяє взаємній реалізації їх прав . Приймаючи до уваги викладене суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Враховуючи вказане, суд вважає за необхідне при визначенні розміру компенсації позивачу вартості частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами , керуватися вартістю житлового будинку, яка визначена у висновку експерта № 34 від 06.04.2023 за результатами проведення судово -\~будівельно -\~технічної та\~земельно -\~технічної експертизи. Що стосується судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладається на відповідача [PERSON] , пропорційно до задоволених вимог. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). На підставі викладеного,

Outcome: approved