Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що від подружнього життя з відповідачем мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із нею та перебуває на її вихованні і утриманні. В даний час вони з відповідачем проживають окремо. Відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст.ст.180, 182 Сімейного кодексу України обов`язку утримувати свого сина, хоча має змогу надавати матеріальну допомогу, оскільки працездатного віку, є особою з інвалідністю загального захворювання 3 групи, а отже отримує пенсію та має можливість сплачувати аліменти на його утримання. Відповідач іншим особам аліменти не сплачує. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів його доходів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 22.05.2023 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін, та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових і електронних доказів щодо заперечення проти позову. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком направлялась рекомендованими листами за місцем проживання та реєстрації відповідача. Одночасно про розгляд справи в спрощеному провадженні повідомлялось шляхом розміщення оголошення на веб-сайті суду. У встановлений строк відзив на позов та будь-які клопотання, пов`язані з розглядом справи не надійшли. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який знаходиться на утриманні позивача. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Доказів про надання відповідачем в добровільному порядку достатнього розміру коштів на утримання неповнолітнього сина суду не подано. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ст.141 Сімейного Кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. При визначенні розміру аліментів, згідно ст.182 Сімейного кодексу України, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст.183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 Сімейного кодексу України. На підставі викладеного, а також враховуючи те, що у батьків виникають відносно дітей однакові обов`язки по їх утриманню та матеріальному забезпеченню, матеріальне становище обох сторін, суд вважає, що відповідач зобов`язаний надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частки доходу, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved