Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-11 00:00:00

[PERSON] через свого представника - адвоката Міненка С.А. звернулась в суд з позовом до КНП «Буринська лікарня ім. проф. М.П. Новаченка», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, [PERSON] , про поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку і допомоги на оздоровлення, Позов обґрунтовує тим, що 01.01.2014 року вона була прийнята на посаду сестри медичної загальної практики сімейної медицини сільської лікарської амбулаторії с. Успенка КЗ Буринської районної ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги Буринського району», яке в подальшому неодноразово перейменовувалось та 17.12.2020 року перейменовано на КНП «Буринська лікарня ім. проф. М.П. Новаченка». На підставі наказу т.в.ол. директора КНП «Буринська лікарня ім. проф. М.П. Новаченка» від 23.12.202 №178-к її було звільнено із займаної посади за п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату та чисельності працівників. Підщставою для прийняття даного наказу було зазначено: наказ від 04.10.2022 року №91адм «Про скорочення штату та чисельності працівників КНП «Букринська лікарня». Повідомлення про заплановане вивільнення від 21.10.2022 року. Вважає вказаний наказ незаконним, оскільки його було прийнято з порушенням вимог чинного трудового законодавства, зокрема статті 49-2 КЗпП України. При її звільненні вимог закону дотримано не було: не відбулось змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, організації, банкрутства або перепрофілювання підприємств, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, відповідач не запропонував їй всіх наявних вакантних посад, не врахував її переважного права на залишення на роботі, не зазначив критеріїв чому саме її звільнено, а не інших працівників з аналогічних посад, при звільненні не дотримано її прав, як члена профспілкового комітету, а також останній не надавав згоди на її звільнення, при прийнятті рішення про її скорочення, при здійсненні якого вчинено дискримінаційні дії, оскільки її свекор [PERSON] є депутатом Буринської міської ради 8 скликання та неодноразово критично висловлювався щодо діяльності лікарні та міського голови, тому її звільнення викликано саме позицією її свекра, керівник відповідача т.в.о. директора КНП «Буринська лікарня ім. проф. М.П. Новаченка» Голубцова К.М. не мала повноважень на прийняття відповідного розпорядчого акту про її звільнення та інших дій щодо змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, сороченя чисельності або штату працівників. Таким чином вважає, що є підстави для скасування наказу т.в.о. директора КНП «Буринська лікарня ім. проф. М.П. Новаченка» від 23.12.2022 №178-к «Про звільнення [PERSON] » та поновити її на роботі на посаді сестри медичної загальної практики - сімейної медицини сільської лікарської амбулаторії с. Успенка. Крім того, вона підпадає під дію постанови КМУ від 12.01.2022 року №2 «Деякі питання оплати праці медичних працівників закладів охорони здоров`я» та має право на заробітну плату на рівні не менше 13500 грн., оскільки має базову вищу освіту, відповідну посаду та роботу на умовах повної зайнятості. Проте всупереч вказаним вимогам в період з 01.01.2022 по 26.12.2022 відповідачем їй було виплачено 78006 грн. 41 коп., тобто їй було не доплачено заробітну плату за вказаний період в розмірі 85539,05 грн., а також не доплачено наступні виплати: оздоровчі (допомога на оздоровлення у розмірі посадового окладу під час надання основної щорічної відпустки за 2022 рік) у сумі 6800 грн.; вихідну допомогу ту сумі 6703,21 грн. та компенсацію за невикористані відпустки в сумі 5536,67 грн. Також в період часу з 27.12.2022 по 09.01.2023 відповідачем прострочено з нею розрахунок в кількості 14 днів в сумі 6096,77 грн. На підставі викладеного [PERSON] просила скасувати наказ т.в.о. директора КНП «Буринська лікарня ім. проф. М.П. Новаченка» від 23.12.2022 №178-к «Про звільнення [PERSON] », поновити її на роботі на посаді сестри медичної загальної практики - сімейної медицини сільської лікарської амбулаторії с. Успенка, стягнути з КНП «Буринська лікарня ім. проф. М.П. Новаченка» на свою користь недоплачену заробітну плату за період з 01.01.20 по 26.12.2022 в розмірі 85539,05 грн., недоплачені оздоровчі (допомога на оздоровлення у розмірі посадового окладу під час надання основної щорічної відпустки за 2022 рік) у сумі 6800 грн., недоплачену вихідну допомогу в сумі 6703, 21 грн., недоплачену компенсацію за не використані відпустки в сумі 5536,67 грн. та 6096,77 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27.12.2022 по 09.01.2023 року. Ухвалою судді Буринського районного суду Сумської області від 17.01.2023 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. 02.02.2023 року від відповідача КНП «Буринська лікарня ім. проф. М.П. Новаченка» до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому т.в.о. директора Голубцова К.М. вказує, що зважаючи на те, що право роботодавця самостійно визначати чисельність працівників і штатний розпис не потребує додаткового доведення, сам факт проведення таких заходів може підтверджуватись рішенням роботодавця про проведення скорочення, копіями наказів про проведення заходів щодо скорочення чисельності або штату працівників, витягами із штатного розпису (до та після звільнення працівників) докази чого слугують: Наказ по КНП «Буринська лікарня» від 04.10.2022р. №91-адм «Про скорочення штату та чисельності працівників КНП «Буринська лікарня», Витяг із штатного розпису, станом на 01.10.2022 р., Витяг із штатного розпису, станом на 01.01.2023р., Витяг з тарифікаційного списку КНП «Буринська лікарня станом на 01.10.2022 р.», Витяг з тарифікаційного списку КНП «Буринська лікарня станом на 01.01.2023 р.». Позивачка [PERSON] була звільнена з роботи 26.12.2022 р. у зв`язку зі скороченням штату та чисельності працівників п.1 ст.40 КЗпП України, Наказ по КНП «Буринська лікарня» від 23.12.2022 р. №178-к. У зв`язку з введенням в дію Указу Президента України від 12.08.2022 року №573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» та ЗУ від 15.03.2022 № 2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (далі - Закон), а саме ст.5 Закону у період дії воєнного стану норми ст.43 КЗпП України не застосовуються, крім випадків звільнення працівників підприємств, установ або організацій, обраних до профспілкових органів. На виконання вимог ч.2 ст.49-2 КЗпП України щодо врахування переважного права на залишення на роботі Комісією було встановлено, що відповідно до Штатного розпису станом на 01.10.2022 р. посади - сестра медична загальної практики сімейної медицини СЛА с. Успенка, займали 2 (два) працівника один з яких позивач, а інший - одинока мати дитини віком до 14 років, звільнення якої з ініціативи роботодавця не допускається відповідно до ч.3 ст.184 КЗпП України. На вимогу ЗУ «Про зайнятість населення» від 01.03.1991 року № 803-ХІІ) відповідно до ч.1 п.5 ст.20 при вивільненні працівників у зв`язку із скороченням чисельності або штату працівників, підприємства, незалежно від форми власності, повідомляють про це державну службу зайнятості не пізніш як за два місяці в письмовій формі. Повідомлення відбулося шляхом подання Звіту форми №4-ПН «Інформація про заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці» від 24.10.2022 р. Про наступне вивільнення позивач була персонально попереджена за два місяці (ч.1 ст.49-2 КЗпП України). Попередження про скорочення штату та чисельності [PERSON] , сестри медичної загальної практики-сімейної медицини сільської лікарської амбулаторії с. Успенка від 21.10.2022 р. виконане уписьмовій формі, а факт свого ознайомлення [PERSON] засвідчила підписом із зазначенням дати проведення ознайомлення, що виключає можливість виникнення спору з приводу як щодо самого факту попередження, так і дати його вручення. Одночасно з попередженням про звільнення роботодавець запропонував працівнику іншу роботу на тому ж підприємстві (ч.3 ст.49-2 КЗпП України). Позивачка, [PERSON] , була прийнята на посаду сестри медичної загальної практики - сімейної медицини сільської лікарської амбулаторії с. Успенка Наказом №1-к від 02.01.2014 р. та працювала під керівництвом лікаря-терапевта - [PERSON] . Наказом МОЗ України від 19.03.2018 №504 «Про затвердження Порядку надання первинної медичної допомоги» в розділі II «ІІ. Перелік послуг з ПМД та організація їх надання» в пункті 4 передбачено Оптимальний обсяг практики ПМД який становить: 1800 осіб на одного лікаря загальної практики - сімейного лікаря; 2000 на одного лікаря-терапевта; 900 осіб на одного лікаря-педіатра. На початок 3 кварталу 2022 року у лікаря-терапевта [PERSON] було укладено 235 декларацій, а на кінець четвертого 251 декларація, що складає всього 12.55% від оптимального обсягу практики ПМД. Постановою Кабінету Міністрів України від 12.01.2022 № 2 «Деякі питання оплати праці медичних працівників закладів охорони здоров`я», внесені зміни у додаток 3 до Типової форми договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 р. №410 «Про договори про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій», та передбачено, що для медичних працівників, які залучені виключно до надання первинної медичної допомоги (лікарів або молодших спеціалістів з медичною освітою (фахових молодших бакалаврів), фахівців з початковим рівнем (короткий цикл) вищої освіти, першим (бакалаврський) рівнем вищої медичної освіти і магістрів з медсестринства, які входять до команди з надання первинної медичної допомоги такого лікаря), підпункт стосовно розміру оплати праці застосовується у разі, коли лікаря обрали не менше ніж 70 відсотків пацієнтів оптимального обсягу практики первинної медичної допомоги. З наведених підстав представник відповідача просила відмовити у позовних вимогах [PERSON] до КНП «Буринська лікарня ім. проф. М.П. Новаченка». Позивач [PERSON] та її представник, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, однак від позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи без її участі, в якому позовні вимоги вона підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити. Крім того, позивач повідомила, що між нею та АБ «Георгія Шаталіна» розірвано договір про надання правової допомоги. В судовому засіданні, яке відбулось 02.06.2023 року представник відповідача КНП «Буринська лікарня ім. проф. М.П. Новаченка» Середа Є.А. та третя особа [PERSON] позовні вимоги не визнали та просили відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. В останнє судове засідання третя особа [PERSON] , яка була належним чином повідомленою про дату час та місце розгляду справи, не з`явилася та причини своєї неявки суду не повідомила. Заслухавши доводи учасників справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] з 01.01.2014 року прийнята на посаду сестри медичної загальної практики сімейної медицини сільської лікарської амбулаторії с. Успенка, що підтверджується копією її трудової книжки серії [NUMBER] (а.с.12-13). Згідно попередження КНП «Буринська лікарня ім. проф. М.П. Новаченка» про скорочення штату та чисельності від 21.10.2022 року [PERSON] , сестра медична загальної практики-сімейної медицини сільської лікарської амбулаторії с. Успенка повідомлена про те, що відповідно до наказу від 04.10.2022 року №91-адм «Про скорочення штату та чисельності працівників КНП «Буринська лікарня» посада, яку вона займає, з 26.123.2022 року підлягає скороченню відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України, з дотриманням вимог чинного законодавства України, надання пільг та компенсацій згідно з Законом, зокрема вихідної допомоги у розмірі не менше середньої місячної заробітної плати. Також повідомлено про те, що на даний час є вакантні посади, які пропонуються для подальшого працевлаштування. Попередження отримано [PERSON] 24.10.2022 року, про що свідчить її підпис у відповідній графі попередження (а.с.11) Відповідно копії наказу КНП «Буринська лікарня ім. проф. М.П. Новаченка» від 23.12.2022 року №178-к «Про звільнення [PERSON] » [PERSON] , сестру медичну загальної практики-сімейної медицини сільської лікарської амбулаторії с. Успенка, звільнено з роботи 26.12.2022 року у зв`язку зі скороченням штату та чисельності працівників п.1 ст.40 КЗпП України. Бухгалтерії провести розрахунки при звільненні. Підставою для винесення даного наказу зазначено наказ від 04.10.2022 року №91-адм «Про скорочення штату та чисельності працівників КНП «Буринська лікарня» та повідомлення про заплановане вивільнення від 21.10.2022 року (а.с.1401). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі, ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Положеннями частини другої статті 40 КЗпП України передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення. Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення. При вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги статті 49-2 КЗпП України про надання роботи працівникові, який вивільняється у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише за відсутності такої роботи інша наявна робота. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Таким чином однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. Оскільки обов`язок із працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 вересня 2021 року у справі №490/372/21 (провадження №61-10171св21) зазначено: «звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника. Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Таким чином, аналіз зазначених правових норм у їх сукупності з положеннями статті 43 Конституції України та статті 240-1 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що за змістом частини першої статті 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом». За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 06.07.2022 року КНП «Буринська лікарня ім. проф. М.П. Новаченка» за №266 голові профспілкового комітету районної організації профспілки працівників охорони здоров`я [PERSON] було направлено повідомлення про заплановане вивільнення працівників, в якому повідомлялося, що в зв`язку з обмеженням фінансування КНП «Буринська лікарня» на підприємстві заплановане скорочення чисельності та штату працівників на підстав п.1 ст.40 КЗпП України. У зв`язка з введенням в дію Указу Президента від 22.05.2022 рок №341 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» та ЗУ від 15.03.2022 №2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», а саме ст.5 Закону у період воєнного стану норми ст.43 КЗпП України не застосовуються, крім випадків звільнення працівників підприємств, установ або організацій, обраних до профспілкових органів (а.с.61). На яке, Буринською районною організаціє профспілки працівників охорони здоров`я України т.в.о. директора КНП «Буринська лікарня» [PERSON] проінформовано, що у відповідності до ст.5 п.2 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 №2136-ІХ, воєнний стан на даний час діє до 23.08.2022 року. При скороченні штату працівників та зміни істотних умов праці в КНП «Буринська лікарня», ст.3 КЗпП «Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) не застосовується, крім випадків звільнення працівників обраних до профспілкових органів (а.с.62). Згідно, доданого до вказаного листа голови профкому, списку працівників, обраних до керівних органів профспілкового комітету Буринської районної організації профспілки працівників охорони здоров`я України, [PERSON] у ньому відсутня (а.с. 63). Відповідно наказу т.в.о. директора КНП «Буринська лікарня ім. проф. М.П. Новаченка» Голубцової К. №90-адм від 04.10.2022 р. «Про утворення Комісії про скорочення штату та чисельності працівників КНП «Буринська лікарня» утворено Комісію зі скорочення штату та чисельності працівників (а.с.68). 21.10.2022 року т.в.о. директора КНП «Буринська лікарня» Голубцовою К. видано наказ №140-к Про попередження про за планове вивільнення у зв`язку зі скороченням штату та чисельності (а.с.69). Згідно наказу т.в.о. директора КНП «Буринська лікарня ім. проф. М.П. Новаченка» Голубцової К. №91-адм від 04.10.2022 р. «Про скорочення штату та чисельності працівників КНП «Буринська лікарня» заступнику директора з економічних питань [PERSON] наказано скоротити посади з 26.12.2022 року, серед яких під №9 зазначено: сестра медична загальної практики сімейної медицини СЛА с. Успенка (а.с.72-73). Витягом зі штатного розпису КНП «Буринська лікарня» станом на 01.10.2022 р. КНП «Буринська лікарня ім. проф. М.П. Новаченка» від 01.02.2023 №41 по сільській лікарській амбулаторії с. Успенка, серед інших посад, передбачено 3 штатні посади фахівців з базовою та неповною вищою медичною освітою, а саме: фельдшер - 0,5; сестра медична загальної практики сімейної медицини 2,0, сестра медична 0,5 (а.с.74). Відповідно витягу зі тарифікаційного списку КНП «Буринська лікарня» станом на 01.10.2022 р. КНП «Буринська лікарня ім. проф. М.П. Новаченка» від 01.02.2023 №40 по сільській лікарській амбулаторії с. Успенка, серед інших посад, передбачено посади фахівців з базовою та неповною вищою медичною освітою, а саме: фельдшер [PERSON] - 0,5; сестра медична загальної практики сімейної медицини [PERSON] - 1,0; сестра медична загальної практики сімейної медицини [PERSON] - 1,0; сестра медична [PERSON] - 0,5, всього 3,0 штатні посади (а.с.75-76). Згідно витягу зі штатного розпису КНП «Буринська лікарня» станом на 01.01.2023 р. КНП «Буринська лікарня ім. проф. М.П. Новаченка» від 01.02.2023 №38 по сільській лікарській амбулаторії с. Успенка, серед інших посад, передбачено 2 штатні посади фахівців з базовою та неповною вищою медичною освітою, а саме: фельдшер - 0,5; сестра медична загальної практики сімейної медицини 1,0, сестра медична 0,5 (а.с.79). Витягом зі тарифікаційного списку КНП «Буринська лікарня» станом на 01.01.2023 р. КНП «Буринська лікарня ім. проф. М.П. Новаченка» від 01.02.2023 №39 по сільській лікарській амбулаторії с. Успенка, серед інших посад, передбачено посади фахівців з базовою та неповною вищою медичною освітою, а саме: фельдшер [PERSON] - 0,5; сестра медична загальної практики сімейної медицини [PERSON] - 1,0; сестра медична [PERSON] - 0,5, всього 2,0 штатні посади (а.с.77-78). Згідно ст.42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. [PERSON] , яка обіймає посаду сестри медичної загальної практики сімейної медицини по сільській лікарській амбулаторії с. Успенка, є одинокою матір`ю та виховує неповнолітню дитину, що вбачається з копії свідоцтв про смерть та про народження (а.с.80, 81). Частиною 3 ст.184 КЗпП України передбачено, що звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини з інвалідністю з ініціативи роботодавця не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням. Як пояснив в судовому засіданні представник відповідача порівняння кваліфікації та продуктивності праці [PERSON] та інших сестер медичних загальної практики сімейної медицини, які працюють у КНП «Буринська лікарня» не проводилось, оскільки в даному випадку скорочувалась саме одна з двох посад сестри медичної загальної практики сімейної медицини СЛА с. Успенка, яка є структурним підрозділом КНП «Буринська лікарня». Оскільки одну із вказаних посад займала [PERSON] , звільнення якої не допускається згідно закону, то було прийнято рішення про скорочення саме [PERSON] . Відповідно п.1.3. Статуту КНП «Буринська лікарня ім. проф. М.П.Новаченка» підприємство створене рішенням Буринської міської ради Сумської області від 04.05.2018 (код ЄДРПОУ 39034372), є правонаступником всіх прав та обов`язків КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Буринської міської ради (ОГТГ) (код ЄДРОУ 39034372. Підприємство створене на базі відокремленої частини комунального майна територіальної громади Буринської міської ради, управління яким здійснює Буринська міська рада Сумської області через уповноважений нею орган управління охорони здоров`я виконавчого комітету Буринської міської ради Сумської області (далі Уповноважений орган управління (п.1.5.). Згідно п.4.11. підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і розробляє штатний розпис та подає на погодження Уповноваженому органу Управління. Відповідно п.п.7.7.9. п.7.7. директор Підприємства за погодженням з Уповноваженим органом управління визначає організаційну структуру Підприємства, граничну чисельність працівників, штатний розпис, умови оплати праці (а.с.108-125). Однак, з із наданих відповідачем витягів із штатного розпису КНП «Буринська лікарня» вбачається, що будь-які відомості про затвердження штатних розписів Уповноваженим органом Управління відсутні. Представник відповідача [PERSON] пояснити чи затверджувався штатний розпис Уповноваженим органом Управління, як до скорочення позивача та і після нього, не зміг, однак підтвердив, що скорочення штату та чисельності працівників КНП «Буринська лікарня» із Уповноваженим органом Управління не проводилось. За наведеного, відповідачем не було доведено належними доказами того, що у КНП «Буринська лікарня» дійсно відбулось скорочення чисельності або штату працівників у встановленому порядку та, що при скороченні позивача роботодавцем було дотримано норми діючого законодавства, що регулюють вивільнення працівників. Враховуючи викладене, звільнення позивача [PERSON] з посади сестри медичної загальної практики сімейної медицини було проведено без законної на те підстави та з порушенням порядку, встановленого законом, а тому оскаржуваний наказ є незаконним. Таким чином, наказ про звільнення [PERSON] підлягає скасуванню, а позивач поновленню на роботі з дня звільнення. Відповідно до ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначена структура заробітної плати, за якою основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Частиною 1 ст. 47 КЗпП України передбачено, що роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі\~невиплати з\~вини роботодавця\~належних звільненому\~працівникові сум\~у строки,\~визначені статтею\~116\~цього Кодексу,\~при відсутності\~спору про\~їх розмір\~підприємство,\~установа,\~організація повинні\~виплатити працівникові\~його середній\~заробіток за\~весь час\~затримки по\~день фактичного\~розрахунку,\~але не\~більш як\~за шість\~місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті. Постановою КМУ «Деякі питання оплати праці медичних працівників закладів охорони здоров`я» від 12.01.2022 №2 установлено, що розмір нарахованої заробітної плати медичним працівникам закладів охорони здоров`я державної або комунальної форми власності за повністю виконану місячну (годинну) норму праці установлюється у межах фонду оплати праці на 2022 рік: на рівні не менше 20000 гривень лікарям (крім лікарів-інтернів) та професіоналам з вищою немедичною освітою, які допущені до медичної діяльності в закладах охорони здоров`я; на рівні не менше 13500 гривень для посад молодших спеціалістів з медичною освітою (фахових молодших бакалаврів), фахівцям з початковим рівнем (короткий цикл) вищої медичної освіти, першим (бакалаврський) рівнем вищої медичної освіти і магістрів з медсестринства. З матеріалів справи вбачається та не заперечувалось представником відповідача в судовому засіданні, що заробітна плата [PERSON] протягом 2022 року, а також всі суми, які підлягали виплаті їй при звільненні, обраховувались, виходячи з розміру посадового окладу в сумі 6500 грн. Прийняття такого рішення відповідач обґрунтовував внесенням постановою Кабінету Міністрів України від 12.01.2022 № 2 «Деякі питання оплати праці медичних працівників закладів охорони здоров`я» змін у додаток 3 до Типової форми договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 р. №410 «Про договори про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій», та наявністю у лікаря-терапевта [PERSON] , з яким працювала позивач, менше ніж 70 відсотків пацієнтів оптимального обсягу практики первинної медичної допомоги. При цьому представником відповідача не заперечувалось, що у випадку наявності у лікаря [PERSON] мінімальної кількості укладених декларацій з пацієнтами, [PERSON] мала б право на отримання заробітної плати на рівні не менше 13500 грн., а також на виплату при звільненні допомоги на оздоровлення в розмірі 13500 грн., вихідної допомоги в розмірі 13500 грн. та компенсації за 14 днів не використаної відпустки в розмірі 8509,91 грн. Однак, жодних доказів того, що сестра медична загальної практики сімейної медицини СЛА с. Успенка [PERSON] була закріплена саме за лікарем-терапевтом [PERSON] та наявності у нього менше ніж 70 відсотків пацієнтів оптимального обсягу практики первинної медичної допомоги відповідачем суду не надано. Також представник відповідача не зміг вказати в судовому засіданні чи зменшувався в зв`язку з недостатньою кількістю пацієнтів розмір заробітної плати самому лікарю [PERSON] . Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що в 2022 році розмір нарахованої заробітної плати медичним працівникам закладів охорони здоров`я державної або комунальної форми власності установлювався саме постановою Кабінету Міністрів України від 12.01.2022 № 2 «Деякі питання оплати праці медичних працівників закладів охорони здоров`я», а не додатком 3 до Типової форми договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, до якої було внесено зміни вказаною постановою. Пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України від 12.01.2022 № 2 «Деякі питання оплати праці медичних працівників закладів охорони здоров`я», яким було передбачено, що розмір нарахованої заробітної плати медичним працівникам закладів охорони здоров`я державної або комунальної форми власності за повністю виконану місячну (годинну) норму праці установлюється у межах фонду оплати праці на 2022 рік на рівні не менше 13500 гривень для посад молодших спеціалістів з медичною освітою (фахових молодших бакалаврів), фахівцям з початковим рівнем (короткий цикл) вищої медичної освіти, першим (бакалаврський) рівнем вищої медичної освіти і магістрів з медсестринства, втратив чинність лише на підставі Постанови КМ № 28 від 13.01.2023 року. Тому покликання відповідача на внесення змін до додатку 3 до Типової форми договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, як на підставу зменшення позивачу розміру заробітної плати, є безпідставними. За наведеного, заробітна плата за 2022 рік та суми, які підлягали виплаті [PERSON] при звільнені були виплачені позивачу в супереч вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 12.01.2022 № 2 «Деякі питання оплати праці медичних працівників закладів охорони здоров`я» та не у повному розмірі. Правильність наведених в позовній заяві розрахунків розміру недоплаченої позивачу заробітної плати та інших сум, які підлягали виплаті їй при звільненні, а також розміру середнього заробітку представником відповідача не оспорювалось. Однак, при їх перевірці судом було встановлено, що при обчисленні розміру недоплаченої заробітної плати, шляхом віднімання від суми заробітної плати, яка підлягала виплаті позивачу за період з 01.01.2022 року по 26.12.2022 року (159545,46 грн.), суми, яка фактично їй була нарахована (78006,41 грн.), допущено арифметичну помилку та помилково її визначено в розмірі 85539,05 грн., хоча правильний розмір недоплаченої заробітної плати становить 81539,05 грн., в зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково. Розрахунок сум недоплаченої допомогу на оздоровлення в розмірі 6800 грн., недоплаченої вихідної допомоги в розмірі 6703, 21 грн., недоплаченої компенсації за не використану відпустку в розмірі 5536,67 грн., а також середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27.12.2022 року по 09.01.2023 року в розмірі 6096,77 грн. у суду сумнівів не викликає, його правильність відповідачем не спростовано, а тому вказані суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з врахуванням звільнення позивача від сплати судового збору за позовними вимогами про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати, з відповідача на його користь підлягають стягненню судові витрати понесені по сплаті судового збору за позовну вимогу про стягнення середнього заробітку, в розмірі 1073,6 грн., а також на користь держави судовий збір в сумі 1073,6 грн.

Outcome: partial