Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] 24.05.2023 звернулася в суд із позовом до Оваднівської сільської ради Володимирського району Волинської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно, яку обґрунтовує тим, що [INFO] помер її дід [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина за законом на все належне йому майно, в тому числі на право на земельну частку (пай) розміром 4,80 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Оваднівської сільської ради Володимирського району Волинської області. Вказує, що звернувшись до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав вона отримала відмову у зв`язку з ненаданням оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Крім того було встановлено, що сертифікат на право на земельну частку (пай) виданий на ім`я « [PERSON] », який в свідоцтві про смерть зазначений як « [PERSON] ». Через орфографічну помилку в імені її дідуся вона не може оформити спадщину. Позивачка просить встановити факт належності правовстановлюючого документа, а саме, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0086234 виданий на ім`я « [PERSON] » належить « [PERSON] », який помер [INFO] , а також визнати за нею право власності на спадкове майно право на земельну частку (пай) розміром 4,80 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Оваднівської сільської ради Володимирського району Волинської області, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 25.05.2023 на підставі вказаної позовної заяви відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. У підготовче засідання позивачка не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідача Оваднівської сільської ради у підготовче судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у йогго відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Враховуючи те, що учасники справи у підготовче засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4\~ст.200 ЦПК України\~ухвалення в підготовчому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями\~206,\~207\~цього\~Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Беручи до уваги, що представник відповідача визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити за результатами підготовчого провадження. Дослідивши представлені по справі письмові докази в їх сукупності, суд дійшов таких висновків. Щодо позовних вимог [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, суд зазначає таке. Перелік фактів, які підлягають встановленню судом викладений в ч.1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Згідно ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів\~. Відповідно до п.1\~постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по-батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] дід позивачки. Вказані обставини підтверджується письмовими матеріалами справи, зокрема копією свідоцтва про смерть [PERSON] , серії [NUMBER] , актовий запис №33, копією свідоцтва про народження позивачки серії [NUMBER] та копією свідоцтва про народження батька позивачки [PERSON] , серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі на право на земельну частку (пай) розміром 4,80 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Оваднівської сільської ради Володимирського району Волинської області. З дослідженого судом Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0086234 встановлено, що цей сертифікат видано члену колективного сільськогосподарського підприємства [PERSON] на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності селянської спілки «Воля», розміром 4,80 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки (паю) в натурі. Разом з тим, свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видано на ім`я [PERSON] . Перебування оригіналів вказаних документів на руках у позивачки підтверджує факт належності Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0086234 саме [PERSON] , померлому [INFO] . Судом також встановлено, що через розбіжності у написанні імені померлого в зазначених документах позивачка позбавлена можливості оформити свої спадкові права. Враховуючи вищенаведене, оцінивши всі докази в сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивачки в частині встановлення факту належності сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0086234, виданого на ім`я « [PERSON] », саме « [PERSON] », який помер [INFO] , є законними, обґрунтованими, доведеними, а тому їх слід задовольнити. Щодо позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, суд зазначає таке. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~1218,\~ч.ч.\~1,\~2\~ст.\~1220\~ЦК України\~внаслідок смерті\~особи відкривається\~спадщина,\~до складу\~якої входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно ст.\~1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ст.\~1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст.1222 ЦК України). Відповідно до\~чч.\~1,\~3\~,\~5\~ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець\~за заповітом\~чи за\~законом має\~право прийняти\~спадщину або\~не прийняти\~її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу,\~він не\~заявив про\~відмову від\~неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Відповідно до\~ч.1\~ст.1270\~ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 16.12.2022 позивачці [PERSON] визначено додатковий строк в два місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті її діда [PERSON] , який помер [INFO] . На підставі вказаного рішення суду позивачка 02.03.2023 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її діда, у зв`язку з чим Володимирською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа №55/2023. За відомостями, які містяться в нотаріальній справі позивачка є єдиним спадкоємцем, який звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] 27 березня 2023 року позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину після смерті діда [PERSON] , який помер [INFO] . Проте,\~листом нотаріуса\~Володимирської \~нотаріальної контори\~ Волинської\~ області\~Хоми Ю.М.\~від 27.03.2023№324/01-16 позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно [PERSON] через відсутність підтверджуючих документів на нерухоме майно, та рекомендовано звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. Відповідно до ч. 1 ст.\~1297\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно, який, відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат», при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Відповідно до ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Припиняється право власності, зокрема, у разі смерті власника (п. 11 ч. 1ст. 346 ЦК України). Згідно зі ст.\~392\~ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року). Верховний Суд України у постанові Пленуму № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» в п.23 роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки позивачка є спадкоємицею за законом вищевказаного спадкового майна, однак, через відсутність правовстановлюючих документів на дане майно, не може оформити свої спадкові права, тому її права підлягають захисту в судовому порядку шляхом визнання за нею права на спадкове майно. Оцінивши всі докази в сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивачки є обґрунтованими, доведеними, законними, а тому позов в цій частині також слід задовольнити.

Outcome: approved