Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-16 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу в якому вказує, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (далі - відповідач). Шлюб зареєстровано 11 листопада 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Лохвицького районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис за № 157. Від спільного шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Починаючи з квітня 2022 року подружжя проживає окремо один від одного, шлюбно-сімейні відносини не підтримують та спільного господарства не ведуть. Спільне подружнє життя з відповідачем не склалось через втрату почуттів, несумісність характерів, непорозуміння, відсутність спільних поглядів на життя та сім`ю, різні інтереси, що поступово призвело до того, що сторони стали зовсім чужими людьми. На сьогоднішній день шлюб існує лише формально, оскільки кожен живе своїм особистим життям. Діти проживають з позивачем. Примирення та збереження шлюбу позивач вважає неможливим. Ухвалою суду від 22 лютого 2023 року сторонам надавався строк для примирення, однак примирення не відбулося. Позивач просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] . Ухвалою суду від 06 лютого 2023 року відкрито спрощене позовне провадження по даній справі з викликом (повідомленням) сторін та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових доказів щодо заперечення проти позову. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх в повному обсязі, після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище « [PERSON] », судові витрати покласти на позивача, надавши письмові пояснення. Відповідач в судове засідання 17 липня 2023 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить його заява про відкладення слухання справи. 22 червня 2023 року відповідач також не з`явився в судове засідання, надавши до суду заяву в якій просив слухання справи відкласти в зв`язку з відрядженням, проте доказів того, що він перебував у відрядженні суду не надано. Таким чином суд приходить до висновку, що відповідач двічі належним чином повідомлений про слухання справи, що підтверджується розпискою про одержання судової повістки особисто та його заявами, причини відкладення справи вказані в заявах не поважні, що не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних в справі доказів. Справу судом розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження, згідно з статтями 274-279 ЦПК України. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та враховуючи, що сторони не підтримують подружні стосунки і не бажають миритися, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 11 листопада 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Лохвицького районного управління юстиції Полтавської області, зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] », актовий запис за № 157, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Як вбачається з наданих копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] , виданого 27 листопада 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного сану Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис за № 2254 та серії [NUMBER] , виданого 02 червня 2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис за № 880, батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , вказані [PERSON] та [PERSON] . У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Стаття 111 Сімейного Кодексу України визначає, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Ухвалою Попільнянського районного суду Житомирської області від 22 лютого 2023 року сторонам надавався строк для примирення, проте примирення не відбулося. За визначенням частини другої статті 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно частини першої статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення закріплено в статті 24 Сімейного кодексу України. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі статтею 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя /стаття 110 СК України/. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до статті 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Частиною другою статті 114 СК України встановлено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з частиною третьою статті 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили між собою шлюбні стосунки, спільне господарство не ведеться, примирення не відбулось. Позивач в категоричній формі наполягає на розлученні з відповідачем, оскільки прийшла до переконання про неможливість подальшого збереження між ними сім`ї. Отже, як передбачено статтею 51 Конституції України та статтею 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Зазначені обставини у їх системному зв`язку свідчать, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до положень частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач просить залишити судові витрати за нею, а тому суд при ухваленні рішення не здійснює їх розподіл.

Outcome: approved