Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся в суд до [PERSON] , Бедевлянської сільської ради та Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання незаконними та скасування наказу, скасування державної реєстрації земельної ділянки. Свої вимоги мотивує тим, що він із 1993 року користується земельною ділянкою площею 0,2 га, яка розташована за межами населеного пунтку в урочищі «Котелеб» на території Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. 08 вересня 2007 року розпорядженням Тячівської РДА за № 440 «Про надання земельних ділянок у власність» йому було передано у власність зазначену земельну ділянку тією ж площею і з тим же цільовим призначенням. 26 липня 2019 року він звернувся до ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області з клопотанням про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки у власність, орієнтованою площею 0,2 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства. Водночас до цього клопотання ним були додані графічні матеріали про бажане місце розташування цієї земельної ділянки. Як наслідок, наказом ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області від 08.08.2019 за № 1723-сг йому було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки. Зазначав, що на його замовлення ТОВ «Моя Земля» виготовило відповідний проект землеустрою щодо відведення йому у власність земельної ділянки, однак завершити свою роботу це товариство змоги немало внаслідок накладки іншої земельної ділянки з кадастровим номером 2124480400:04:003:0104, що підтверджується рішенням кадастрового реєстратора за № РВ-7101178602020 про відмову йому в унесенні відомостей до Державного земельного кадастру у зв`язку з накладкою (площа співпадіння 72,7721%). Як з`ясувалося згодом, відповідачка [PERSON] 03.10.2019 також зверталася до ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області з клопотанням про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтованою площею 0,2818 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населеного пунтку на території Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області. За резултатами розгляду якого ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області було видано наказ від 05.11.2019 за № 2855-сг про надання [PERSON] такого дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Указував і на те, що на замовлення [PERSON] Тячівським міськрайонним виробничим відділом ЗРФ ДП «Центр ДЗК» було виготовлено проект землеустрою щодо відведення їй у власність земельної ділянки площею 0,2818 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населеного пунтку на території Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області і, як наслідок, кадастровим реєстратором було присвоєно цій земельній ділянці кадастровий номер 2124480400:04:003:0104. На його переконання, ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області надало змогу [PERSON] незаконо сформувати земельну ділянку, яка їй не належить, незважаючи на те, що вона звернулася з відповідним клопотанням про надання їй безоплатно у власність зазначеної вище земельної ділянки на три місяці пізніше, тобто 03.10.2019, аніж він - 26.07.2019, та він раніше отримав відповідний дозвіл на розроблення землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у власність 08.08.2019, ніж [PERSON] 05.11.2019. Уважав, що оспорювані наказ ГУ Держгеокадастру у Закарпатські області від 05.11.2019 за № 2855-сг та рішення кадастрового реєстратора про присвоєння кадастрового номера земельній ділянці [PERSON] порушують його права та законні інтереси внаслідок чого він не взмозі реалізувати своє право на безоплатне одержання у власність спірної земельної ділянки. Посилаючись на наведені вище обставини, просить суд:\~\~визнати незаконим і скасувати наказ ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області від 05.11.2019 за № 2855-сг;\~\~скасувати державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером 2124480400:04:003:0104, площею 0,2818 га, що розташована за межами населеного пунтку в урочищі «Котелеб» на території Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області та\~\~вирішити питання про розподіл судових витрат. Представник [PERSON] позивача [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, однак на продовження слухання справи не явився, надав заяву в якій просить суд справу розглянути у відсутності його та позивача, а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПК України справу розглянув у їх відсутності. Предстаник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні відносно позову заперечив. Свої заперечення обґрунтовує тим, що [PERSON] 03 жовтня 2019 року звернулася згідно порядку, що передбачений ст.118 Земельного Кодексу України до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області в межах їх повноважень відповідно до ст. 122 ЗКУ з клопотанням про надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,2818 га із земель сільськогосподарського призначення, розташованої за межами населеного пункту на території Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області. За результатами вищевказаного клопотання Головним управлінням прийнято наказ від 05.11.2019 № 2855-сг, згідно з яким відповідачці надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,2818 га із земель сільськогосподарського призначення, розташованої за межами населеного пункту на території Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області. Проект землеустрою на замовлення відповідачки виготовлено Закарпатською регіональною філією ДП Центр державного земельного кадастру, в подальшому на підставі вищезазначеного проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 2124480400:04:003:0104 та відповідні відомості внесені до Державного земельного кадастру. Відповідачка здійснила вищезазначені дії з метою реалізації свого конституційного права на землю у спосіб і порядок як це передбачено чинним законодавством України. В обґрунтування позовних вимог позивач безпідставно зазначає, що йому належить дана земельна ділянка і відповідачка незаконно отримала рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та в подальшому незаконно відомості про земельну ділянку, яку відповідачка планує набути у власність, внесені у Державний земельний кадастр з присвоєнням кадастрового номера. Спірна земельна ділянка не перебуває користуванні, є вільною і відноситься до земель сільськогосподарського призначення комунальної власності запасу Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області. Також позивачем до позову додані матеріали, які жодним чином не підтверджують зазначені в позові твердження щодо незаконності оскаржуваних рішень, тобто є неналежними доказами. Стверджує, що всі ці твердження позивача є надуманими, безпідставними і необгрунтованими. Внаслідок цих припущень позивач просить суд визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління від 05.11.2019 № 2855-сг Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером 2124480400:04:003:0104 площею 0,2818, що розташована за межами населеного пункту на території Бедевлянської сільської ради урочище Котелеб Тячівського району Закарпатської області. Однак, позивач жодним чином не зазначив підстав чому відповідачка повинна бути позбавлена права набути земельну ділянку та які саме дії відповідачки є незаконними. З позову вбачається, що позивач вважає про наявність у нього переважного права на спірну земельну ділянку, однак ним не додано жодного доказу який би підтверджував дану обставину. Також зазначає про існування в нього рішень органів державної влади, які були йому надані раніше, але ухилився від обґрунтування, з доданням належних доказів, чому позивачем не реалізовані дані рішення, і що йому перешкоджало здійснити дії щодо внесення відомостей до державного земельного кадастру про ділянку, яку він бажає набути у власність. Порядок набуття права на землю у 2007 році чітко передбачений був нормами земельного кодексу, які зазначають на момент видачі розпорядження голови райдержадміністрації, що передача у власність здійснюється після присвоєння кадастрового номера. Тобто твердження позивача у позові, що спірна земельна ділянка є його і йому належить є безпідставним. В матеріалах справи наявні всі належні докази, які підтверджують про законність дій відповідачки при реалізації нею свого конституційного права на землю і дотримання нею порядку такого набуття, що передбачений земельним законодавством. Вважає, що позивач не надав жодного доказу, який би підтвердив порушення вимог земельного законодавства Головним управлінням Держгеокадастру у Закарпатській області при надані відповідачці наказу Головного управління від 05.11.2019 № 2855-сг Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та порушення прав позивача внаслідок реалізацією відповідачкою свого конституційного права на землю та відсутні належні докази, які б підтверджували про незаконність дій державного кадатрового реєстратора при внесені відомостей про земельну ділянку на підставі проекту землеустрою [PERSON] до державного земельного кадастру. Тому просять суд відмовити в задоволенні позову. На подальший розгляд справи представник відповідача [PERSON] не з`явився, надав заяву про розгляд справи у їх відсутності, а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПК України справу розглянув у їх відсутності. Представник відповідача Бедевлянської сільської ради в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області в судове засідання не з`явився, однак надав до суду відзив в якому зазначає, що 03.10.2019 гр. [PERSON] звернулась до Головного управління з клопотанням про надання ій дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,2818 га із земель сільськогосподарського призначення, розташованої за межами населеного пункту на території Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області. За результатами вищевказаного клопотання Головним управлінням прийнято наказ від 05.1 1.2019 \~ \~ \~ \~№ 2855-сг, згідно з яким [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ; орієнтовною площею 0.2818 га із земель сільськогосподарського призначення, розташованої за межами населеного пункту на території Бедевлянської сільської ради - Тячівського району Закарпатської області. Проект землеустрою\~на замовлення\~гр.\~ [PERSON] \~виготовлено інженером\~-\~землевпорядником 1\~категорії Тячівського\~міськрайонного виробничого\~відділу Закарпатської\~регіональної філії\~ДП Центр\~державного земельного\~кадастру Сухара\~М.М.\~на підставі\~вищезазначеного проекту\~землеустрою щодо\~відведення земельної\~1\~ділянки у\~власність гр.\~ [PERSON] \~земельній ділянці\~присвоєно кадастровий\~номер 2124480400:04:003:0104 та відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру. Однак, звертаєть увагу суду, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. [PERSON] щодо спірної земельної ділянки Головним управлінням не затверджувався та наказ про передачу у власність земельної ділянки (кадастровий номер 2124480400:04:003:0104) площею 0,2818 та із земель сільськогосподарського призначення, що розташована за межами населеного пункту на території Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області Головним управлінням не приймався. Згідно зі статтею 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (надалі - Закон). Стверджує, що відповідно до відомостей з Державного земельного кадастру, отриманих в порядку інформаційної взаємодії органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру та органу державної реєстрації прав (наказ Міністерства юстиції України та Міністерства аграрної політики та продовольства України від 03.12.2013 № 1779/5/748), державна реєстрація речового права на нерухоме майно щодо спірної земельної ділянки за кадастровим номером 2124480400:04:003:0104 не проведено та станом на день подання даного клопотання форма власності земельної ділянки - не визначено. Тобто, право власності на спірну земельну ділянку відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень у гр. [PERSON] не виникло. Також зазначає, що у чинному законодавстві відсутня заборона щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою декільком особам на одну земельну ділянку. Зокрема, відповідно до практики Верховного Суду України отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про подальшу передачу такої земельної ділянки особі. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 19 січня 2016 року № 21 -3690а15, від 13 грудня 2016 року № 21-2573а16 та інших. Таким чином\~стверджує,\~що отримання\~дозволу на\~розроблення проекту\~землеустрою щодо надання у власність земельної ділянки позивачкою не підтверджує право власності останньої на цю земельну ділянку та не є підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо надання у власність земельної ділянки гр. [PERSON] згідно з ч.7ст.118\~Земельного кодексу\~України та не звільняє Головне управління від обов`язку виконання вимог ч.9\~ст.\~118\~Земельного кодексу\~України щодо затвердження проекту землеустрою відповідачу гр. [PERSON] . Також, звертає увагу на те, що висновок позивача про користування ним земельною площею 0,2818 га, розташованою за межами населеного пункту на території Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області для ведення особистого селянського господарства з 1993 року є помилковим, оскільки не підтверджений належними доказами, а позивач у клопотанні про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки навпаки зазначав про те, що земельну ділянку безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства не отримував. Щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки за кадастровим номером 2124480400:04:003:0104 в Державному земельному кадастрі інформуємо про наступне. Внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру здійснюється виключно на підставі та відповідно до Закону Про Державний земельний кадастр та Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року за № 1051 (далі - Порядок). Як вбачається з позову, у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру позиваці було відмовлено з підстави знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Перетин ділянки з ділянкою 2124480400:04:003:0104. Площа співпадає на 72,7721 відсотків (як вже зазначалося вище, мова йде про земельну ділянку, що сформована за результатом розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. [PERSON] ) Відповідно ж до частини шостої статті 24 Закону України Про Державний земельний кадастр підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Таким чином, вважає, що кадастровий реєстратор, відмовляючи у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, діяв у порядку та на підставі норм Закону України Про Державний земельний кадастр. Також, вважає, що важливою обставиною справи є те , що відповідно до частини десятої статті 24 Закону України "Про державний земельний кадастр державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності). Жодної із зазначених підстав скасування державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі позивач у позові не навів та не надав жодних підтверджуючих матеріалів та доказів по справі. Також, приписами пункту 5 Порядку, а також статті 9 Закону України Про Державний земельний кадастр" встановлено, державний кадастровий реєстратор самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, а також відмову у внесенні або наданні відомостей. При цьому, втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян чи їх об`єднань у діяльність Державного кадастрового реєстратора, пов`язану із здійсненням державної реєстрації земельних ділянок, забороняється. Отже, внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру є виключно дискреційними повноваженнями Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області. Виходячи з наведеного, Головне управління вважає, що позовні вимоги гр. [PERSON] та підстави, що викладені у позовній заяві щодо неправомірності дій Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області є необгрунтованими, надуманими та є особистими припущеннями позивача, які не ґрунтуються на нормах матеріального права та фактичних обставинах справи. Тому просять суд у задоволенні позову гр. [PERSON] до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, [PERSON] , Бедевлянської сільської ради Тячівського району про визнання незаконними та скасування наказу та скасування державної реєстрації земельної ділянки - відмовити повністю. На підставі ст. 247 ч.2 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що розпорядженням Тячівської РДА за № 440 «Про надання земельних ділянок у власність» від 08 вересня 2007 року позивачу [PERSON] було передано у власність земельну ділянку, яка знаходиться за межами населеного пунку с. Бедевля в урочищі « Котелеб, площею 0,20 га., для ведення особистоселянсьткого господарства. 26 липня 2019 року [PERSON] звернувся до ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки у власність, орієнтованою площею 0,2 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до наказу ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області від 08.08.2019 за № 1723-сг йому було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки. Проект землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки виготовлений ТОВ «Моя Земля» на замовлення позивача [PERSON] та переданий останньому згідно акту прийому-передачі виконаних робіт від 09 серпня 2019 року. Разом з цим, судом встановлено, що відповідачка [PERSON] 03.10.2019 також зверталася до ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області з клопотанням про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтованою площею 0,2818 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населеного пунтку на території Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області. Відповіднео до наказу ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області від 05.11.2019 за № 2855-сг їй також надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за межами населеного пунтку на території Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області. Також, на замовлення [PERSON] Тячівським міськрайонним виробничим відділом ЗРФ ДП «Центр ДЗК» було виготовлено проект землеустрою щодо відведення їй у власність земельної ділянки площею 0,2818 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населеного пунтку на території Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, та кадастровим реєстратором присвоєно цій земельній ділянці кадастровий номер 2124480400:04:003:0104, і про цей факт ніхто із сторін не заперечив. Відповідно до рішення № РВ-7101178602020, протоколу №ПП-7100803472020 та висновку щодо перевірки електронного документа Державним кадастровим реєстратором Відділу у Жаківському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області відмолено позивачу [PERSON] у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру щодо відведеної йому земельної ділянки внаслідок накладки іншої земельної ділянки з кадастровим номером 2124480400:04:003:0104, (площа співпадіння 72,7721%), що відведена [PERSON] . Згідно зі\~статтею 14 Конституції України\~право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до пункту «а» частини третьої\~статті 22 ЗК України\~землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно з пунктом «в» частини третьої\~статті 116 ЗК України\~безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Пунктом «б» частини першої\~статті 121 ЗК України\~передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 га. Частиною шостою\~статті 118 ЗК України\~передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідно до частини сьомої\~статті 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Отже, перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є вичерпним, при цьому відповідний орган у випадку прийняття рішення про відмову в надані такого дозволу зобов`язаний належним чином мотивувати причини цієї відмови. Відповідно до частини дев`ятої\~статті 118 ЗК України\~відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відповідно до частини третьої\~статті 5 Закону України «Про державний земельний кадастр»\~Кабінет Міністрів України постановою від 17 жовтня 2012 року № 1051\~затвердив Порядок ведення Державного земельного кадастру (далі - Порядок), згідно з пунктом 107 якого державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку. Відповідно до абзацу першого пункту 109 цього Порядку державна реєстрація земельної ділянки здійснюється за заявою особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки у разі її передачі у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи. Частинами п`ятою, шостою\~статті 24 Закону України «Про державний земельний кадастр»\~встановлено, що державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації. Підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Згідно змісту\~статті 79-1 ЗК України\~формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. У частині першій\~статті 50 Закону України «Про землеустрій»\~(у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються лише у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 688/2908/16-ц (провадження № 14-28цс20) зазначено, що: «у дозволі на виготовлення проекту землеустрою визначається лише приблизна площа земельної ділянки та орієнтовне місцезнаходження (наприклад, земельний масив, у межах якого вона буде знаходитись). Конкретизується ж земельна ділянка у проекті землеустрою. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки включає інформацію щодо меж земельної ділянки та інформацію, важливу для визначення можливості використання земельної ділянки у той чи інший спосіб, зокрема перелік обмежень у використанні земельних ділянок (меж охоронних зон (наприклад, біля ліній електропередач), зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель); матеріали погодження проекту землеустрою тощо (стаття 50 Закону України «Про землеустрій»). Отже, дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки означає дозвіл власника земельної ділянки здійснити певні дії на землі власника, аби мати змогу в подальшому точно визначити предмет оренди. Отже, цей дозвіл наділяє заінтересовану особу повноваженням ідентифікувати на землі власника земельну ділянку, яку ця особа бажає отримати в оренду в майбутньому. У постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16-ц (провадження № 14-301цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою не є правовстановлюючим актом і не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття права власності чи користування на земельну ділянку. Добросовісність та розумність належать до фундаментальних засад цивільного права (пункт 6 частини першої\~статті 3 ЦК України). Отже, і на переддоговірній стадії сторони повинні діяти правомірно, зокрема, поводитися добросовісно, розумно враховувати інтереси одна одної, утримуватися від недобросовісних дій чи бездіяльності. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що неможливо надати єдину універсальну відповідь на питання про те, чи є поведінка органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який надав дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кільком особам, правомірною чи неправомірною. Відповідь на це питання залежить від оцінки такої поведінки як добросовісної чи недобросовісної, і така оцінка має здійснюватися у кожній справі окремо виходячи з конкретних обставин справи. Звернення особи до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з метою отримання земельної ділянки в оренду зумовлене інтересом особи на отримання цієї земельної ділянки, за відсутності для цього законних перешкод. Отже, якщо земельна ділянка сформована, то розробка проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та його затвердження позбавлені будь-якого сенсу. Водночас слід наголосити, що розробка проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та його затвердження хоча й здійснюється заявником з метою отримання земельної ділянки в користування, однак вчиняється саме в інтересах територіальної громади чи держави з метою формування такої земельної ділянки. Тому в разі неотримання в користування такої земельної ділянки особа, яка понесла витрати на розробку та погодження проекту землеустрою, за умови формування земельної ділянки, може претендувати на відшкодування здійснених витрат». Таким чином, рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Звернення особи до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з метою отримання земельної ділянки у власність чи користування зумовлене інтересом особи на отримання цієї земельної ділянки, за відсутності для цього законних перешкод. Зазначений інтерес, у випадку формування земельної ділянки за заявою такої особи та поданими документами, підлягає правовому захисту. Погодження та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка раніше сформована на підставі проекту землеустрою іншої особи, порушує законний інтерес такої особи щодо можливості завершити розпочату ним відповідно до вимог чинного законодавства процедуру приватизації земельної ділянки та суперечить вимогам землеустрою. За наявності двох або більше бажаючих отримати земельну ділянку державної чи комунальної власності у власність при безоплатній передачі земельних ділянок в межах встановлених норм (стаття 121 ЗК України), першочергове право на таке отримання має особа, на підставі проекту землеустрою якої сформована відповідна ділянка, якщо для цього відсутні законні перешкоди. Таким чином, безпідставними є твердження позивача та його представника про те, що оскаржуваний наказ Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області порушив принцип земельного законодавства та позбавив позивача можливості реалізувати своє право на безоплатне одержання у власність спірної земельної ділянки, яку він розумно очікував одержати у власність першим звернувшись до відповідача з відповідним клопотанням та першим отримав дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у власність, оскільки рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою не є правовстановлюючим актом і не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття права власності чи користування на земельну ділянку, а першочергове право на таке отримання має особа, на підставі проекту землеустрою якої сформована відповідна ділянка, якщо для цього відсутні законні перешкоди. Суду не надано належних допустимих доказів які б перешкоджали [PERSON] набути право власності на вказану земельну ділянку на підставі виготовлено проекту землеустрою. При цьому, суду не надано належних та допустимих доказів які б стверджували, що із 1993 року [PERSON] користується спірною земельною ділянкою, яка розташована за межами населеного пунтку в урочищі «Котелеб» на території Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Навпаки [PERSON] у клопотанні про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зазначав про те, що земельну ділянку безоплатно у власність не отримував. Як встановлено судом, позивач [PERSON] з часу отримання проекту землеустрою\~щодо відведення\~спірної \~земельної ділянки,\~тобто з\~09\~серпня 2019\~року,\~до часу\~отримання відповідачем\~оскаржуваного наказу\~(05\~листопада 2019\~року)\~та отримання проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки, бездіяв, так як доказів у вчиненні йому перешкоди у сформуванні наданої йому земельної ділянки на підставі отриманого ним проекту землеустрою суду не надано, чим скористалась, у відповідності до вищенавених норм законодавства, [PERSON] , яка має першочергове право на набуття права власності на спірну земельну ділянку на підставі проекту землеустрою якої вона сформована, так як в цьому відсутні законні перешкоди. Таким чином, виходячи з наведеного, суд вважає, що у \~визнанні незаконим та скасуванні наказу ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області від 05.11.2019 за № 2855-с [PERSON] слід відмовити. А оскільки від цієї позовної вимоги похідна позовна вимога про скасування державної реєстрації земельної ділянки за кадастровим номером 2124480400:04:003:0104, площею 0,2818 га, що розташована за межами населеного пунтку в урочищі «Котелеб» на території Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, то в задоволенні її також слід відмовити. А тому,

Outcome: dismissed