Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-28 00:00:00

До Кременчуцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування, в обґрунтування якої позивачем вказано, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті його тітки [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на будинок садибного типу, розташований за адресою: [ADDRESS] , який належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 04.10.1971 року та запису у погосподарській книзі, проте за життя [PERSON] право власності на зазначений будинок зареєстровано не було. З огляду на те, що в позивача відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок, які відповідають вимогам законодавства, тому з вищевикладених причин Першою Полтавською державною нотаріальною конторою Полтавської області йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями. Просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] . Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 07 лютого 2023 року позовну заяву було залишено без руху та надано час на усунення недоліків. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 13 березня 2023 року було відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12 квітня 2023 року за клопотанням позивача було витребувано докази по справі. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 04 травня 2023 року за клопотанням позивача було замінено первісного відповідача Максимівську сільську раду Кременчуцького району Полтавської області на належного відповідача Піщанську сільську раду Кременчуцького району Полтавської області. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 07 червня 2023 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач Піщанська сільська рада Кременчуцького району Полтавської області уповноваженого представника до суду не направили, надіславши на адресу суду заяву про розгляду справи за відсутності їх представника. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст.\~ 247\~ ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до заповіту [PERSON] від 13 листопада 1995 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Максимівської сільської ради Крівченко О.В., номер в реєстрі нотаріальних дій 255 (а.с.10), номер у Спадковому реєстрі 50302253 згідно копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 11, 71), [PERSON] заповіла усе своє майно племіннику [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 03 березня 2015 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, [PERSON] померла [INFO] (а.с.9). За змістом статей 1216, 1217, 1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265\~цього Кодексу (стаття 1223 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності до 1 ч. ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Згідно досліджених копій матеріалів спадкової справи № 165 (а.с. 65-80), [PERSON] 15 квітня 2009 року, тобто у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини, звернувся до Першої Полтавської державної нотаріальної контори Полтавської області із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Як вбачається з постанови державного нотаріуса Першої Полтавської державної нотаріальної контори Полтавської області Рой Т.В. від 17 вересня 2016 року, спадкова справи після смерті [PERSON] заведена 15.04.2009 за № 165/2009 на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом від 15.04.2009, від інших осіб заяв про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходили (а.с. 77). Таким чином, позивач [PERSON] є таким, що прийняв спадщину за заповітом після смерті [PERSON] . Згідно зі ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З роз`яснень п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що при наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У відповідності до постанови державного нотаріуса Першої Полтавської державної нотаріальної контори Полтавської області Рой Т.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17 вересня 2016 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки спадкодавцем право власності на спадкове майно не зареєстровано у встановленому законом порядку (а.с.13). З довідки Комунального підприємства «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» Полтавської обласної ради №61/3283 від 07.09.2016 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] не зареєстроване нерухоме майно (а.с.12б). З копії договору купівлі-продажу від 04 жовтня 1971 року, нотаріально посвідченого виконавчим комітетом Максимівської сільської Ради Кременчуцького району Полтавської області, вбачається, що [PERSON] продав, а [PERSON] придбала житловий будинок, що знаходиться в с. Максимівка та належить продавцю [PERSON] на підставі запису в погосподарчій книзі під № 184 (а.с.22). У довідці виконавчого комітету Максимівської сільської ради № 524 від 31 серпня 2011 року вказано, що згідно запису погосподарської книги Максимівської сільської ради № 154 за [PERSON] лічиться житловий будинок 1953 року побудови і господарські будівлі, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , та розташовані на земельній ділянці комунальної власності площею 0,25 га в с. Максимівка Кременчуцького району Полтавської області (а.с.12). В технічному паспорті на об`єкт нерухомого майна №ТІ01:7772-6202-7322-3605, який розташований за адресою: [ADDRESS] , виготовленому 15 вересня 2022 року, зазначена схема розташування будівель та споруд, план будинку, експлікація приміщень будинку садибного типу та характеристика будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, а саме: літ. А, а, аг - житловий будинок, загальною площею 34,5 кв.м., житловою площею 8,4 кв.м., літ. Б сарай, літ.ф-т фундамент, №1 ворота (а.с.14-21). Відповідно до довідки Виконавчого комітету Недогарківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області № 825/02-22 від 07 вересня 2016 року, в с. Максимівка Кременчуцького району Полтавської області назву вулиці «Комсомольська» змінено на « [ADDRESS] » (а.с.12а). Згідно довідки Піщанської сільської ради від 18.04.2023 № 10-11.6/228, у зв`язку з проведеною інвентаризацією будинків в селі Максимівка Кременчуцького району Полтавської області, змінилася поштова адреса будинку, який належить [PERSON] , а саме: було « [ADDRESS] », стало: « [ADDRESS] » (а.с.63). Також, судом було досліджено інвентаризаційну справу на житловий будинок [ADDRESS] , який рахується за [PERSON] , із якої вбачається, що [PERSON] у 1990 році здійснювала замовлення № 2028 на виконання робіт з технічної інвентаризації об`єктів житлово-комунального господарства за адресою: [ADDRESS] . Також, за замовленням [PERSON] 14 вересня 1990 було складено оціночний акт №1 на будинок літ.А по [ADDRESS] та оціночний акт на господарсько-побутові побудови та внутрішньодворові побудови домоволодіння [ADDRESS] . 14 вересня 1990 року було складено технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду за адресою: [ADDRESS] , власник [PERSON] , яке, згідно експлікації\~до схеми\~розташування будівель\~та споруд,\~складалося з:\~ літ. А, а- житловий будинок, літ. Б сарай, № 1-2- огорожа, Ж - вбиральня (а.с.49-54). Відповідно до ч.2 ст.\~331\~ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до ч. 3.ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникають з моменту такої реєстрації. Однак згідно ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Таким чином, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось, зокрема, питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Ввідповідно до постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. А отже записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно довідки Виконавчого комітету Максимівської сільської ради №524 від 31 серпня 2011 року, згідно запису погосподарської книги Максимівської сільської ради №154 за [PERSON] лічиться житловий будинок 1953 року побудови і господарські будівлі, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , та розташовані на земельній ділянці комунальної власності площею 0,25 га в с. Максимівка Кременчуцького району Полтавської області, тобто виникнення права власності на вищевказане майно не залежить від державної реєстрації. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Судом встановлено, що право власності на житловий будинок [ADDRESS] , який увійшов до складу спадщини, за спадкодавцем [PERSON] підтверджується записами в погосподарських книгах сільської ради, які є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні із 1979 року, у сукупності з технічним паспортом на домоволодіння та договором купівлі-продажу будинку від 04 жовтня 1971 року. Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, крім цього ст. 16 цього ж кодексу зазначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Іншим шляхом встановити своє право [PERSON] позбавлений можливості, оскільки нотаріус відмовив йому в оформленні права на спадщину та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] , померлій [INFO] , оскільки за спадкодавцем на спадкове майно не зареєстроване право власності у встановленому законом порядку. Таким чином, всебічно і повно з`ясувавши обставини справи, дослідивши юридичну природу виниклих правовідносин, оцінивши надані докази у їх сукупності, беручи до уваги, що позивач [PERSON] , будучи спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , яка за життя була власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , прийняв спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON] , суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved