Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-11 00:00:00

У червні 2023 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просила стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за спожиту електричну енергію за період з 15 грудня 2020 року по 24 лютого 2023 року в розмірі 7131,67грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2147,20 грн. Свої вимоги мотивували тим, що ТОВ «ООЕК» з 01.01.2019 року є постачальником універсальних послуг на якого покладений обов`язок постачання електричної енергії побутовим споживачам на території Одеської області постачає електричну енергію на об`єкт побутового споживача, розташований за адресою: [ADDRESS] . На ім`я побутового споживача [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . За вказаним особовим рахунком за період 15.12.2020 року по 24.02.2023 року було спожито 4431 кВт.год. електричної енергії на суму 7312,26 гривень. Споживачем було частково сплачено заборгованість в розмірі 180,59 гривень. Станом на дату подачі позовної заяви відповідачем несплачена вартість спожитої електричної енергії у розмірі 7131,67 грн. У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 16.06.2023 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засіданні представник позивача не з`явився, надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити в повному обсязі. Не заперечував проти винесення по справі заочного рішення, також просив справу розглядати у його відсутність. ( а.с.35) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином - через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. 16.06.2023 року та на офіційному сайті Роздільнянського районного суду Одеської області (https://rz.od.court.gov.ua/sud1524/) було розміщено оголошення про виклик відповідача [PERSON] в судове засідання, яке відбудеться 12.07.2023 року о 09:00 год в приміщенні Роздільнянського районного суду.( а.с.33. ) Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши надані по справі докази, давши оцінку обґрунтованості заявлених позовних вимог, прийшов до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 429 від 14.06.2018 року ТОВ «ООЕК» надано ліцензію з постачання електричної енергії споживачу. ТОВ «ООЕК» з 01.01.2019 року є постачальником універсальних послуг на якого покладений спеціальний обов`язок, щодо постачання електричної енергії побутовим споживачам на території Одеської області. У зв`язку з реформою у сфері енергетики, всі діючі станом на 31.12.2018 року побутові споживачі постачальника за врегульованим тарифом (в Одеській області - це АТ «ДТЕК Одеські електромережі») автоматично, без додаткової згоди самих споживачів, почали отримувати послуги постачання електричної енергії від нового постачальника електричної енергії (в Одеській області - це ТОВ «ООЕК») на умовах раніше укладених договорів. Фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплати рахунка постачальника універсальної послуги або факт споживання електричної енергії, про що прямо передбачено Законом України «Про ринок електричної енергії». Між ТОВ «ООЕК» та побутовим споживачем - [PERSON], укладений Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, що розміщений на офіційному сайті https://ooek.od.ua/, а також в газеті «Одеські вісті» від 29.12.2018 року № 99, на умовах раніше укладеного договору з АТ «ДТЕК Одеські електромережі» як з постачальником за регульованим тарифом, шляхом вчинення споживачем дій, що засвідчують його бажання укласти договір, а саме фактом споживання електроенергії та частковою оплатою рахугків постачальника універсальної послуги. Згідно умов договору ТОВ «ООЕК» постачало електричну енергію на об`єкт побутового споживача, розташований за адресою: [ADDRESS]. Для проведення розрахунків ТОВ «ООЕК» на ім`я побутового споживача - [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . За особовим рахунком № [NUMBER] станом на надання інформації АТ «ДТЕК Одеські електромережі» за період 15.12.2020 року по 24.02.2023 року відповідач фактично спожив електричної енергії, в кількості 4431кВт.год на суму 7312,26грн. Пунктом 4.12.ПРРЕЕ передбачено, що споживач зобов`язаний протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка сплатити за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію, але не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Станом на дату подачі позову відповідачем було здійснено часткову оплату за спожиту в вищезазначений період електроенергію в загальному розмірі 180,59грн. Таким чином, заборгованість не погашена та складає 7131,67 грн. 09.05.2023 року ТОВ «ООЕК» зверталось до Роздільнянського районного суду Одеської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з [PERSON] 29.05.2023 року було винесено ухвалу, якою відмовлено ТОВ «ООЕК» у видачі судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості по оплаті за спожиту електроенергію , у зв`язку з тим, що боржник не зареєстрований за адресою споживання електричної енергії. Відповідно до ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії», споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Згідно з ч.1 ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. За ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу ( групи доказів) Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, щовимоги позивача правомірні, і підлягають задоволенню у повному обсязі. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за спожиту в період з 15 грудня 2020 року по 24 лютого 2023 року електричну енергію в розмірі 7131,67 гривень, в межах заявлених позовних вимог. Судом встановлено, що судовий збір по даній справі складає - 2481грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі - 2481грн. На підставі ст.ст.525,526,610,623,625,714ЦК України,

Outcome: approved