Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-28 00:00:00

Позивач [PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON] ) звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до Київської міської ради (далі по тексту - відповідач) про визнання права власності в порядку спадкування за законом на будівельні матеріали, які були використані в процесі будівництва житлового будинку. У позовних вимогах, з урахуванням прийнятих судом уточнень, просив визнати за ним, як спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на будівельні матеріали і конструктивні елементи, які використані в процесі будівництва і існують у вигляді житлового будинку (літ.А), прибудови (літ. а), прибудови (літ. а.1), сарая (літ. Б), убиральні (літ. В), господарських споруд ( №1, 2) та знаходяться на земельній ділянці по [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:90:911:0136. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] . У лютому 2001 року він подав до Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини на майно [PERSON] . Інші спадкоємці [PERSON] - [PERSON] (дружина померлого), [PERSON] (син померлого) та [PERSON] (донька померлого) у лютому-березні 2001 року подали до Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори заяви, в яких вказали, що відмовляються від своєї частки у спадщині після смерті [PERSON] на його ( [PERSON] ) користь. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Шістнадцятою Київською державною нотаріальною конторою 20 липня 2001 року, реєстровий № 1-1789, він ( [PERSON] ) є спадкоємцем майна батька [PERSON] . Спадкове майно, на яке видано вказане Свідоцтво складається з жилого будинку [ADDRESS] , що належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого Виконкомом Дарницької районної Ради м. Києва 30 березня 1984 року, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації 27 квітня 1984 року в реєстровій книзі за реєстровим №25724. Інші спадкоємці: [PERSON] (дружина померлого), [PERSON] (син померлого) та [PERSON] (донька померлого) відмовились від прийняття спадщини на його користь. За життя [PERSON] у його користуванні перебувала земельна ділянка в [ADDRESS] , площа якої становила 0,2513 га. На зазначеній земельній ділянці, площею 0, 2513 га по [ADDRESS] [PERSON] було побудовано два жилих будинки: перший - у 1951 році, а другий - у 1972 році. 30 березня 1984 року виконавчим комітетом Дарницької районної ради м. Києва [PERSON] на житловий будинок 1951 року побудови з відповідними надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] було видано Свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння, зареєстроване в Київському міському бюро технічної інвентаризації 27 квітня 1984 року в реєстровій книзі за реєстровим №25724. Другий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [PERSON] було побудовано у 1970-1972 роках без узгодженого проекту. Вказаний будинок в експлуатацію у встановленому законодавством порядку прийнято не було і Свідоцтво про право власності на вказаний будинок йому не видавалось. Означений житловий будинок у встановленому порядку в Київському міському бюро технічної інвентаризації не зареєстрований. Поштова адреса цьому будинку не надавалась. 18 листопада 2015 року на житловий будинок, який у 1972 році побудовано [PERSON] на земельній ділянці по [ADDRESS] , виготовлено технічний паспорт, відповідно до якого будинковолодіння складається із житлового будинку (літ.А) площею 71,7 кв.м., прибудови (літ. а) площею 21,6 кв.м. прибудови (літ. а.1) площею 7,2 кв.м., сарая (літ. Б), убиральні (літ. В), господарських споруд ( №1, 2) Поштова адреса зазначеному будинку у встановленому законом порядку не надавалась. 11 жовтня 2016 року позивач звернувся до Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою, в якій просив видати йому Свідоцтво про право на спадщину за законом на будівельні матеріали і конструктивні елементи, які використані в процесі будівництва і існують у вигляді житлового будинку (літ.А), прибудови (літ. а), прибудови (літ. а. 1), сарая (літ. Б), убиральні (літ. В), господарських споруд ( №1, 2), та знаходяться на земельній ділянці по [ADDRESS] , що належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва, в порядку спадкування після померлого [INFO] [PERSON] . 12 жовтня 2016 року Шістнадцята Київська державна нотаріальна контора йому повідомила, що видати свідоцтво про право на спадщину на зазначене майно не має можливості з наступних підстав. Відповідно до пп. 4.14, 4.15, 1.2 ГЛ.10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказам МЮУ №296/5 від 22.02.2012 року, свідоцтво про право на спадщину проводиться нотаріусом після перевірки складу спадкового майна, наявності правовстановлюючих документів, а в разі необхідності - наявності державної реєстрації. Оскільки надані документи не дають змоги встановити склад спадкового майна і належність його спадкодавцеві та згідно з п. 4.18 Гл.10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказам МЮУ №296/5 від 22.02.2012 року, він має право за вирішенням цього питання звернутись до суду. 17 вересня 2019 року Головним управлінням Держгеокадастру у м. Києві земельній ділянці, на якій знаходиться спірне майно, було присвоєно кадастровий номер: 8000000000:90:911:0136. Інформація про зареєстроване право власності в Державному земельному кадастрі відсутня. На даний час вказаний будинок на праві власності нікому не належить. У будинку ніхто не зареєстрований та не проживає. Також, ніякі особи не мають право користуватися вказаним будинком і ним ніхто фактично не користується. Рішенням Київської міської ради від 04 листопада 2021 року №3124/3165 перейменовано [ADDRESS] в [ADDRESS] . Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21.01.2019 року відкрито провадження по справі, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22.05.2019 витребувано з Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Довідкою від 10.06.2019 дана цивільна справа передана для повторного автоматизованого розподілу справ між суддями у зв`язку із перебуванням судді Цимбал І.К. у відпустці, пов`язаної з вагітністю та пологами. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.06.2019 дану справу визначено за суддею Каліушком Ф.А. 18.06.2019 на виконання вимог ухвали суду від 22.05.2019 з Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори на адресу суду надійшла копія спадкової справи №96 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 09.07.2019 прийнято до провадження дану справу та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 08 жовтня 2019 року зупинено провадження у цивільній справі до набрання законної сили рішення у справі №753/9798/19 за позовом [PERSON] до: [PERSON] , державного реєстратора Комунального підприємства «Центр правової допомоги та реєстрації [PERSON] , треті особи: Дарницька районна в місті Києві державна адміністрація, Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Київська міська рада, про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно. 17 лютого 2023 року позивачем через загальну канцелярію суду подано клопотання про поновлення провадження у даній справі. Одночасно, до клопотання долучено копію рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 жовтня 2022 року, яке набрало законної сили 28 листопада 2022 року. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20 лютого 2023 року провадження у даній справі відновлено. 21.03.2023 представником відповідача подано відзив на позовну заяву. В підготовче судове засідання, яке відбулось 30.05.2023, сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Однак, до початку розгляду справи представником позивача - адвокатом Трембачем С.М. подано клопотання про розгляд справи за його відсутністю, одночасно представник позивача прохав закрити підготовче судове засідання та призначити розгляд справи по суті. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 30.05.2023 закрито підготовче засідання у даній справі та призначено її справу до розгляду по суті на 29.06.2023. В судове засідання, яке відбулося 29.06.2023, сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Однак, до початку розгляду справи, представником позивача - адвокатом Трембачем С.М. подано клопотання про розгляд справи за його відсутністю. У цьому ж клопотанні представник позивача прохав позовні вимоги [PERSON] задовольнити в повному обсязі; визнати за [PERSON] право власності на будівельні матеріали і конструктивні елементи, які використані в процесі будівництва і існують у вигляді житлового будинку (літ.А), прибудови (літ. а), прибудови (літ. а.1), сарая (літ. Б), убиральні (літ. В), господарських споруд ( №1, 2) та знаходяться на земельній ділянці по [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:90:911:0136; у разі задоволення позову на відповідача (Київську міську раду) судові витрати не покладати. Представник відповідача Київської міської ради у відзиві на позовну заяву від 21.03.2023 просила суд на підставі поданих позивачем доказів прийняти рішення згідно чинного законодавства та слухати справу у відсутності представника Київської міської ради. При цьому, відповідно до приписів ч. 2 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) суд зобов`язаний відкласти судовий розгляд справи в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники. Частиною 3 ст. 223 ЦПК України також визначено, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. Суд бере до уваги, що представники сторін були належним чином повідомлені у відповідності до вимог ЦПК України про час та місце судового розгляду справи, свою правову позицію щодо даного спору виклали у позовній заяві та поданих до суду інших заявах по суті спору, а враховуючи подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутність, суд визнає за можливе проводити судовий розгляд справи у відсутності сторін за наявними матеріалами справи. Дослідивши матеріали справи, матеріали спадкової справи №96, відкритої щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно із частини першої статті 15, частини першою статті 16 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до стст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтво про смерть [NUMBER] , виданим 02 січня 2001 року відділом реєстрації смерті у м. Києві Київського міського управління юстиції. 06 лютого 2001 року позивач [PERSON] подав до Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини на майно [PERSON] . Інші спадкоємці [PERSON] - [PERSON] (дружина померлого), [PERSON] (син померлого) та [PERSON] (донька померлого) у лютому-березні 2001 року подали до Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори заяви, в яких вказали, що відмовляються від своєї частки у спадщині після смерті [PERSON] на користь сина померлого - [PERSON] . Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Шістнадцятою Київською державною нотаріальною конторою 20 липня 2001 року, реєстровий № 1-178, спадкоємцем майна [PERSON] , померлого [INFO] , є його син - [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] , який успадковує в тому числі 3/4 частини, від яких на його користь відмовилися: дружина померлого - [PERSON] , син померлого - [PERSON] , що мешкають за адресою: [ADDRESS] та донька померлого - [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] . Спадкове майно, на яке видано вказане Свідоцтво складається з жилого будинку [ADDRESS] , що належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого Виконкомом Дарницької районної Ради м. Києва 30 березня 1984 року, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації 27 квітня 1984 року в реєстровій книзі за реєстровим №25724. За життя [PERSON] у його користуванні перебувала земельна ділянка в [ADDRESS] , площа якої становила 0,2513 га. Зазначена обставина підтверджується належним чином завіреними копіями документів, наданих 02 серпня 2016 року Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської Ради: -актом встановлення та узгодження меж земельної ділянки в натурі на [ADDRESS] , -планом встановлення меж земельної ділянки кадастровий №90:911:020 [PERSON] на [ADDRESS] , -абрисом земельної ділянки кадастровий №90:911:020 на [ADDRESS] . Вказані документи було складено на виконання постанови Верховної ради УРСР «Про земельну реформу» від 18 грудня 1990 року, якою місцеві Ради народних депутатів, Раду Міністрів Української PCP було зобов`язано провести інвентаризацію земель усіх категорій, а також рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 17.02.1992р. № 163 «Про проведення в м. Києві інвентаризації земель і ведення державного земельного кадастру». Відповідно до Акту встановлення та узгодження меж земельної ділянки в натурі від 19 січня 2002 року було встановлено на місцевості (по існуючому паркану) межі земельної ділянки по [ADDRESS] , якою користувався [PERSON] та складено план місцезнаходження земельної ділянки. Окрім того, вказані межі погоджено з суміжними землекористувачами. У абрисі (кресленні) земельної ділянки 90:911:020 [PERSON] вказані контури земельної ділянки та суміжні землекористувачі. Відповідно до плану встановлених меж земельної ділянки 90:911:020 [PERSON] по [ADDRESS] площа зазначеної земельної ділянки становила 2513,68 кв.м. та надано опис меж. До Київського міського земельного кадастру земельна ділянка по [ADDRESS] , код ділянки 90:911:0020, була внесена як така, що перебувала у користуванні [PERSON] . На зазначеній земельній ділянці, площею 0, 2513 га по [ADDRESS] [PERSON] було побудовано два жилих будинки: перший - у 1951 році, а другий - у 1972 році. Відповідно до актів від 03 вересня 2016 року органу самоврядування населення «Комітет мікрорайону «Осокорська садиба» (ідентифікаційний код юридичної особи: 33343916) забудовником будинку та господарських споруд на земельній ділянці 90:911:020, площею 2 513,68 кв.м. по [ADDRESS] був [PERSON] . 30 березня 1984 року виконавчим комітетом Дарницької районної ради м. Києва [PERSON] на житловий будинок 1951 року побудови з відповідними надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] було видано Свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння, зареєстроване в Київському міському бюро технічної інвентаризації 27 квітня 1984 року в реєстровій книзі за реєстровим №25724. Другий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [PERSON] було побудовано у 1970-1972 роках без узгодженого проекту. Вказаний будинок в експлуатацію у встановленому законодавством порядку прийнято не було і Свідоцтво про право власності на вказаний будинок йому не видавалось. Означений житловий будинок у встановленому порядку в Київському міському бюро технічної інвентаризації не зареєстрований. Поштова адреса цьому будинку не надавалась. Після смерті [PERSON] позивач став платником земельного податку по [ADDRESS] . Державні органи з 2002 року по 2008 рік включно нараховували йому земельний податок за земельну ділянку по [ADDRESS] площею 2513 кв.м. [PERSON] в повному обсязі сплачувався зазначений податок. Відповідно до рішення Київської міської ради від 29 листопада 2001 року №134/1568 позивач є власником земельної ділянки площею 0,10 га по [ADDRESS] . Землю йому передано для обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Зазначені обставини стверджуються Державним актом на право приватної власності на землю III-КВ №122277 від 27 грудня 2002 року. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №63-2-02092. У витягах з бази даних Київського міського земельного кадастру станом від 26.10.2016 р. та від 09.10.2018 р. у розділах «Реєстр земельних ділянок» зазначено, що земельна ділянка код 90:911:0020 по [ADDRESS] , площею 452,83 кв.м. обліковується за спадкодавцем [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] . [INFO] померла дружина [PERSON] - [PERSON] . 18 листопада 2015 року на житловий будинок, який у 1972 році побудовано [PERSON] на земельній ділянці по [ADDRESS] , виготовлено технічний паспорт, відповідно до якого будинковолодіння складається із житлового будинку (літ.А) площею 71,7 кв.м., прибудови (літ. а) площею 21,6 кв.м. прибудови (літ. а.1) площею 7,2 кв.м., сарая (літ. Б), убиральні (літ. В), господарських споруд ( [ADDRESS] адреса зазначеному будинку у встановленому законом порядку не надавалась. 11 жовтня 2016 року позивач звернувся до Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою, в якій просив видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом на будівельні матеріали і конструктивні елементи, які використані в процесі будівництва і існують у вигляді житлового будинку (літ.А), прибудови (літ. а), прибудови (літ. а.1), сарая (літ. Б), убиральні (літ. В), господарських споруд ( №1, 2), та знаходяться на земельній ділянці по [ADDRESS] , що належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва і відповідно до реєстру земельних ділянок Київського міського кадастру їй надано код: 90:911:0020, в порядку спадкування після померлого [INFO] [PERSON] . 12 жовтня 2016 року Шістнадцята Київська державна нотаріальна контора йому листом № 3199/1-16 повідомила, що видати свідоцтво про право на спадщину на зазначене ним майно не має можливості з наступних підстав. Відповідно до пп. 4.14, 4.15, 1.2 ГЛ.10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказам МЮУ №296/5 від 22.02.2012 р., свідоцтво про право на спадщину проводиться нотаріусом після перевірки складу спадкового майна, наявності правовстановлюючих документів, а в разі необхідності - наявності державної реєстрації. Оскільки надані документи не дають змоги встановити склад спадкового майна і належність його спадкодавцеві та згідно з п. 4.18 Гл.10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказам МЮУ №296/5 від 22.02.2012 р. Він має право за вирішенням цього питання звернутись до суду. 17 вересня 2019 року Головним управлінням Держгеокадастру у м. Києві земельній ділянці код 90:911:0020 по [ADDRESS] , площею 452,83 кв.м., було присвоєно кадастровий номер: 8000000000:90:911:0136. Інформація про зареєстроване право власності в Державному земельному кадастрі відсутня. Рішенням Київської міської ради від 04 листопада 2021 року №3124/3165 перейменовано [ADDRESS] в [ADDRESS] . Відповідно до листа Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської місткої ради Київської міської державної адміністрації) №057-057/Д-402-600 від 03.05.2023 року, Київська міська рада за поданням Департаменту не приймала рішень щодо передачі (надання) будь-якій фізичній чи юридичні особі у власність (користування) земельної ділянки (кадастровий номер 8000000000:90:911:0136) площею 0,0453 га на [ADDRESS] . На даний час будівельні матеріали і конструктивні елементи, які використані спадкодавцем [PERSON] в процесі будівництва і існують у вигляді житлового будинку (літ. А), прибудови (літ. а), прибудови (літ. а.1), сарая (літ. Б), убиральні (літ. В), господарських споруд ( [ADDRESS] , яка має кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:90:911:0136. Вказаний будинок на праві власності нікому не належить. У будинку ніхто не зареєстрований та не проживає. Ніякі особи не мають право користуватися вказаним будинком і ним ніхто фактично не користується. Інших спадкоємців до майна померлого [INFO] [PERSON] , крім [PERSON] , не має. Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК України 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. За змістом ст. 524 ЦК Української РСР 1963 року, який був чинним на час смерті [INFO] [PERSON] , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Спадкоємством вважається перехід майна померлого (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) у порядку, передбаченому статтями 529, 535 ЦК Української РСР. Для спадкоємця, що прийняв спадщину, виникають як майнові права, так і обов`язки. Пленум Верховного суду України у п. 7 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказав, якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК) до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи викладене та

Outcome: approved