Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-11 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 5\~094,89 грн та вартості експертної оцінки майна в розмірі 2\~000 грн. Позов мотивує тим, що 15 серпня 2021 року позивач, керуючи своїм автомобілем марки Mitsubishi Lancer реєстраційний номер [NUMBER] , під час руху на вул. Д.Вашингтона переїхавши через залізничну колію, і під`їжджаючи до автобусної зупинки помітив на тротуарі жінку, яка стояла і нікуди не рухалася та відповідача. В цей же час відповідач почав переходити дорогу по пішохідному переходу, який розташований біля автобусної зупинки. Позивач, помітивши відповідача за 8-10 метрів відразу пригальмував автомобіль і з мінімальною швидкістю продовжив рух, при цьому даючи можливість відповідачу перейти вулицю. Коли відповідач проходячи по пішохідному переходу порівнявся з автомобілем позивача, несподівано пакетом, який тримав в руці наніс удар по лобовому склі автомобіля, в результаті чого пошкодив лобове скло. Згідно Звіту №ФС-120 про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу пошкодженого колісного транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, (розмір збитків) транспортного засобу Mitsubishi Lancer реєстраційний номер [NUMBER] , дорівнює 5\~094,89 грн. Вартість експертної оцінки майна становила 2\~000 грн, що в цілому становить 7\~094,89 грн збитків. Позов просить задоволити. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 05 січня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін, надано відповідачу строк на подання відзиву. Проте, відповідач відзив не подав. 07 квітня 2022 року на адресу суду надіслав заяву, де зазначив, що у зв`язку зі складною ситуацією в Україні, він не має можливості скористатись послугами юриста для допомоги при розгляді справи №463/12657/21. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. За змістом ч. 1 ст. 4 та ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України являється завданням цивільного судочинства. Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд відзначає, що сторонам було надано достатньо часу (з урахуванням введеного на території України воєнного стану та затримок у доставці поштової кореспонденції, відключень світла, завдання масований ракетних ударів) для подання всіх пояснень, заяв та клопотань. Від сторін не надходило клопотань про розгляд даної справи з повідомленням (викликом) представників сторін. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитки в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням її речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Власник, права якого порушені, згідно з ч. 3 ст. 386 ЦК України, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України). За приписами ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, для застосування положень ст. 1166 Цивільного кодексу України необхідно довести, що шкоду позивачу завдано саме неправомірними діями чи бездіяльністю особи, на яку покладається відповідальність відшкодувати шкоду, а саме необхідна наявність таких складових елементів як: а) протиправна поведінка; б) настання шкоди; в) прямий причинно-наслідковий зв`язок між першим та другим елементами; г) вина завдавача шкоди. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 2 Постанови від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 03.12.2014 року у справі № 6-183цс14, постановах Верховного Суду від 11.12.2018 року у справі № 759/4781/16-ц, від 11.09.2019 року у справі № 203/2378/14-ц та від 28.08.2019 року у справі № 638/20603/16. З матеріалів справи вбачається, що факт спричинення майнової шкоди позивачу як володільцю транспортного засобу Mitsubishi Lancer реєстраційний номер [NUMBER] , позивач підтверджує даними Звіту № ФС-120 про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу пошкодженого колісного засобу (а.с.7-28), згідно якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу пошкодженого колісного засобу Mitsubishi Lancer реєстраційний номер [NUMBER] з ПДВ становить 5\~094,89 грн. Відповідно до Квитанції № НР5Е-МТ05-В58Е-7РА4 від 14.09.2021 року (а.с.29) вартість проведеної експертної оцінки майна становить 2\~000,00 грн. Протиправна поведінка позивача була виражена у нанесенні удару по лобовому склу автомобіля Mitsubishi Lancer реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок чого було пошкоджено вказаний транспортний засіб. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч. 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (п. 1 ч. 2 ст. 1167, ч. 5 ст. 1187 цього Кодексу). Потерпілий подав докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Водночас, відповідач, незважаючи на надання судом можливості навести власні доводи, спираючись при цьому на докази, таких суду не надав. З врахуванням наведеного, суд приходить до переконання, що доводи щодо заподіяння саме відповідачем шкоди, протиправність його поведінки, а також розмір матеріального збитку доведено належними та допустимими доказами, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є доведеними, у зв`язку із чим позов слід задоволити. Як вбачається з оригіналу платіжного доручення (а.с. 2), позивачем при пред`явленні позовної заяви до суду сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені судові витрати - судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved