Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-27 00:00:00

07 квітня 2023 року позивач звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей. У позовній заяві зазначено, що 04 серпня 2012 року між сторонами було зареєстровано шлюб у Виконкомі Сосонської сільської ради Вінницького району Вінницької області. Від даного шлюбу мають двох дітей дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у подружжя не склалось, оскільки мають різні погляди на життя, відсутні спільні інтереси та взаєморозуміння. На даний момент позивач та відповідач не підтримують шлюбних відносин, у кожного окреме господарство та роздільний бюджет. У сторін втрачене почуття любові і поваги один до одного. Позивач зазначає, що для забезпечення належного рівня життя дітей потрібна фінансова участь обох батьків, а відповідач, який є здоровим, працездатним та таким, що отримує постійний дохід, зможе сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі на рівні 5\~000 грн. 00 коп. Відповідач інших осіб на утриманні не має, він працездатний, його стан здоров`я дозволяє працювати. З огляду на зазначене вище, позивач звернулась до суду із даною позовною заявою. Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 25 квітня 2023 року, у даній цивільній справі прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. Однак, у визначені судом строки, відзиву на позовну заяву, відповідачем подано не було. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. З огляду на це, суд приходить до висновку про вирішення спору за наявними матеріалами у справі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про часткове задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 серпня 2012 року сторони зареєстрували шлюб у Виконкомі Сосонської сільської ради Вінницького району Вінницької області, про що зроблено актовий запис за № 04, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , видане 04 серпня 2012 року Виконкомом Сосонської сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 16). Спільне життя у подружжя не склалось, оскільки мають різні погляди на життя, відсутні спільні інтереси та взаєморозуміння. На даний момент позивач та відповідач не підтримують шлюбних відносин, у кожного окреме господарство та роздільний бюджет. У сторін втрачене почуття любові і поваги один до одного. Шлюб існує лише формально, а тому збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст. 55 СК України, чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що вимога позовної заяви про розірвання шлюбу є обґрунтованою, та такою, що підлягає до задоволення. Суд задовольняючи частково вимогу позовної заяви щодо стягнення аліментів на утримання дітей дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , виходив з наступного. Як вже зазначалось вище, позивач та відповідач 04 серпня 2012 року зареєстрували шлюб у Виконкомі Сосонської сільської ради Вінницького району Вінницької області, про що зроблено актовий запис за № 04. Від даного шлюбу сторони мають двох дітей дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, видане 08 серпня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 18) та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, видане 31 січня 2019 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 17). Згідно положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Визначаючись щодо\~розміру стягнення\~аліментів,\~суд враховує\~обов`язок обох\~батьків утримувати\~дітей до\~їх повноліття,\~розмір гарантованого\~законодавством України\~прожиткового мінімуму\~для дітей\~відповідного віку,\~те,\~що відповідач\~здорова,\~працездатна особа\~та має\~можливість надавати\~матеріальну допомогу,\~а діти\~потребують такої\~допомоги.\~Тому,\~суд,\~зважаючи на\~реальні і\~розумні потреби\~в матеріальному\~утриманні дітей,\~взаємний обов`язок\~батьків по\~їх утриманню,\~інші встановлені\~обставини,\~що мають\~значення в\~їх сукупності,\~вважає розумним\~та справедливим\~стягнути з\~відповідача аліменти\~на користь\~позивача на\~утримання дітей\~-\~дочки [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та сина\~ [PERSON] ,\~ [INFO] , у твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону, в розмірі 1 500 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення кожною дитиною повноліття. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Також, суд вважає за необхідне згідно ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1 073 грн. 60 коп., оскільки позивач була звільнена від його сплати при зверненні до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дітей, а також з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позовної заяви про розірвання шлюбу в розмірі 858 грн. 88 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial