Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-25 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у квітні 2023 року за підсудністю з Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит-Плюс», третя особа: Територіальний сервісний центр МВС 8044 у м. Київ про визнання договору лізингу укладеним та визнання право власності на автомобіль, позивач просить суд визнати дійсним договір лізінгу, укладений 11 липня 2018 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Автокредит-Плюс» згідно заяви [PERSON] про приєднання до публічного договору фінансового лізінгу №APDN000000000023806 ТОВ «Автокредит-Плюс» та визнати за [PERSON] право власності на автомобіль MAZDA CX-7, 2007 року випуску, кузов [NUMBER] , стягнути судові витрати. В обґрунтування доводів позову позивач посилається на те, що 11 липня 2018 року вона подала заяву про приєднання до публічного договору № APDN000000000023806 ТОВ «Автокредит-Плюс». Згідно п. 14.1.1 заяви предмет лізінгу та його вартість були викладені в специфікації, викладеній в Додатку № 1 до договору фінансового лізінгу № APDN000000000023806 від 11 липня 2018 року (автомобіль MAZDA СХ-7, 2007 р. випуску, кузов Ј [NUMBER] , вартість 200000 грн.). Згідно п. 14.1.2 заяви строк лізінгу 60 місяців. Позивач добросовісно достроково виконала взяті на себе зобов`язання. Згідно довідки АТ «ТАСКОМБАНК» у неї не має заборгованості щодо сплати лізінгових платежів за Договором фінансового лізінгу APDN000000000023806 від 11 липня 2018 року. На протязі всього часу дії строку лізінгу позивачем внесено відповідним чином платежі згідно з умовами договору лізінгу на суму 297 938 грн. чим достроково сплачено всі необхідні платежі. Але відповідач ухиляється від оформлення за позивачем права власності на вищевказаний автомобіль, що змусило позивача звернутись до суду для захисту своїх прав в судовому порядку.(а.с.1-4). Від третьої особи 06 червня 2023 року надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що ТСЦ МВС №8044 не є окремою юридичною особою, а є структурним підрозділом РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві. Згідно даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів, станом на 01 червня 2023 року, транспортний засіб MAZDA CХ-7, 2007 року випуску, об`єм двигуна 2260 см3, номер кузова [NUMBER] , vin [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , зареєстрований за ТОВ «АВТОКРЕДИТ ПЛЮС», дата реєстрації 19 грудня 2015 року. Згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів Придиус Світлана Олександрівна визначена належним користувачем вказаного транспортного засобу у період з 13 жовтня 2021 року по 15 липня 2023 року. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 13 квітня 2023 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.28). Ухвалою судді від 13 квітня 2023 року відкрито спрощене провадження без повідомлення сторін у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит-Плюс», третя особа: Територіальний сервісний центр МВС 8044 у м. Київ про визнання договору лізингу укладеним та визнання право власності на автомобіль. (а.с.29-30). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що позивач підписала заяву про приєднання до публічного договору № APDN000000000023806 від 11 липня 2018 року. (а.с.7) Відповідно до специфікації та акту приймання-передачі позивач отримала транспортний засіб MAZDA CХ-7, 2007 року випуску, об`єм двигуна 2260 см3, номер кузова [NUMBER] , vin [NUMBER] . (а.с.9) Відповідно до виписки по транзитному рахунку № [NUMBER] позивач слачувала кошти для погашення заборгованості фінансового лізингу. (а.с.12-18) Довідкою АТ «ТАСКОМБАНК від 27 грудня 2022 року підтверджується що заборгованість за договором фінансового лізингу відсутня. (а.с.20) Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України). Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Однак під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів. Свобода договору передбачає можливість укладати не лише ті договори, які передбачені нормами чинного цивільного законодавства, а й ті, які законом не передбачені, але в такому разі такий договір не повинен суперечити законодавству. Також принцип свободи договору полягає в можливості особи вільно обирати контрагента. Договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статями 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг». Згідно з частиною другою статті 1 Закону України «Про фінансовий лізинг», частиною першою статті 806 Цивільного кодексу України за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Відповідно до частини другої статті 806 Цивільного кодексу України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. З аналізу норм чинного законодавства вбачається, що договір фінансового лізингу за своєю правовою природою є змішаним і містить елементи договорів оренди (найму) та купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України. Проаналізувавши подані позивачем матеріали справи, судом встановлено відсутність спору між позивачем та відповідачем, адже [PERSON] не надано документів або обгрунтованих тверджень, які б підтверджували, що ТОВ «Автокредит-Плюс» заперечує проти факту укладення договору або заважає позивачу зареєструвати право власності на транспортний засіб. Тобто не має жодних посилань, чому і з приводу чого існує даний спір, а також чому саме даний спір не вирішується в досудовому порядку. З огляду на зазначене вище, суд вважає, що позивачем не обґрунтовано підстави звернення до суду, і як наслідок, позовна заява є необґрунтованою та не підлягає задоволенню. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є\~\~необґрунтованими та не підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог, а в разі відмови в позові покладається на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed