Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-05 00:00:00

17.04.2023 року позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, яким просила визнати відповідача [PERSON] особою, що не проживала за однією адресою зі спадкодавцям станом на момент смерті спадкодавця, стверджуючи у позові, що в березні 2022р. помер її дядько - рідний брат її матері - [PERSON] , після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок в [ADDRESS] . Дружина дядька - [PERSON] -померла раніше - [INFO] . Станом на день смерті обох вказаних спадкодавців з ними був зареєстрований їхній син - відповідач [PERSON] , [INFO] , - її, позивачки, двоюрідний брат тобто, на час відкриття спадщини, однак протягом встановленого законом строку не заявив про відмову від спадщини та фактично її не прийняв, оскільки з 2015року не проживає за вказаною адресою, хоча і є зареєстрованим за вказаною адресою. Приватний нотаріус Станєва В.Б. надала роз`яснення щодо оформлення спадкових прав стосовно майна спадкодавців, зокрема те, що відповідач, навіть без фактичного проживання зі спадкодавцями має право на спадщину у виді вказаного нерухомого майна, адже на момент смерті був зареєстрований разом зі спадкодавцями, однак не бажає оформлювати спадщину. Тому вона, позивачка, змушена звернутися до суду з метою захисту своїх прав - для встановлення факту непроживання відповідача [PERSON] разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання його таким, що не прийняв спадщину, оскільки майно спадкодавців може і бажає успадкувати і оформити вона, позивачка, адже її, позивачки, матір - [PERSON] - є рідною сестрою спадкодавця [PERSON] . Сторони у судове засідання не прибули, позивачка надала суду заяву про розгляд позову за її відсутністю, не заперечуючи проти заочного розгляду справи, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача - Болградської міської ради Одеської області надіслав суду заяву, якою вимоги позову визнає, просить розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] , що був повідомлений судом належним чином про час та місце судового засідання, - до суду не прибув, не надав суду заперечень або пояснень щодо предмету та підстав позову. Крім того, суд повідомляв відповідача про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на веб-порталі судової влади України, тому суд обґрунтовано ухвалив справу розглянути заочно. Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що справа підлягає заочному розгляду, а позовні вимоги - задоволенню за наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: - [INFO] помер дядько позивачки - спадкодавець [PERSON] (свідоцтво про смерть [NUMBER] , видане 24.03.2022р. Болградським відділом державної РАЦС у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №283, а.с.8), після його смерті відкрилася спадщина; - спадкодавець [PERSON] був одружений з [PERSON] , яка є його дружиною згідно свідоцтва про укладення шлюбу (серії [NUMBER] , вид.25.12.1991р. Табаківською сільською радою Болградського району Одеської області, а/з№44), (а.с.11); - спадкодавці [PERSON] та [PERSON] були власниками 1 / 2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , - що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 11.05.2012р. (а.с.16); - згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №299416 від 04.05.2005р. за р.№010551800283, - спадкодавець [PERSON] була власником земельної ділянки площею 2,73га, що розташована на території Табаківської сільської ради Болградського району Одеської області (а.с.17); - дружина дядька - [PERSON] - померла раніше - [INFO] , що підтверджується копією актового запису про її смерть за №248 від 21.04.2020р., який надано суду за клопотанням позивачки (а.с.46); тобто, спадкодавець [PERSON] успадкував майно своєї дружини; - згідно актового запису за №85 від 04.09.1962р. про народження відповідача [PERSON] - спадкодавець [PERSON] є його батьком (а.с.47); - згідно свідоцтв про народження спадкодавця [PERSON] (серії [NUMBER] , вид. 05.10.1953р. Болградським РАЦС,а/з №53) та [PERSON] (серії [NUMBER] , що видане 06.02.1951р. Болградським РАЦС, а/з №98), яка змінила своє прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] " після одруження (свідоцтво серії [NUMBER] , вид.09.05.1951р. Табаківською сільською радою Болградського району Одеської Області, а/з№16, а.с.10), - вони є рідними братом та сестрою, оскільки в них обох спільні батьки: [PERSON] та [PERSON] ; - а, згідно свідоцтва про народження позивачки [PERSON] (серії [NUMBER] , вид.13.10.1970р. Чадир-Лунським РАЦС Р.Молдови, актовий запис №30, а.с.6) - її матір`ю дійсно є [PERSON] - рідна сестра спадкодавця [PERSON] , а тому позивачка є рідною племінницею [PERSON] ; - відповідно до довідок Болградської міської ради Одеської області, с.Табаки, за №№458 і 457 від 14.09.2022р., - дядько позивачки - спадкодавець [PERSON] - постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , - з 1976р. і до дня смерті - до березня 2022р., з ним на момент смерті був зареєстрований, але не проживав його син - відповідач [PERSON] , [INFO] (а.с.12-13); - довідкою про склад сім`ї від 14.09.2022р. за №459, - підтверджується, що на момент смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , з ним дійсно був зареєстрований його син - відповідач [PERSON] , [INFO] (а.с.14); - однак, відповідно до акту опитування старостою села Табаки свідків - за №80 від 16.09.2022р. - щодо встановлення факту проживання [PERSON] , - свідки [PERSON] та [PERSON] , - що проживають у с.Табаки, - підтвердили, що знають відповідача [PERSON] як сина спадкодавця [PERSON] та пасинка [PERSON] , який дійсно був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] - з 17.09.2013р. і є зареєстрованим за цією адресою по теперішній час, але тривалий час за цією адресою не проживає - часто змінював місце проживання, а у 2015р. - взагалі виїхав до російської федерації на заробітки і тривалий час не повертався, був відсутній на похованні його мачухи [PERSON] , що померла у квітні 2020р., потім восени 2020р. він приїздив до батька, але проживав не довго, - приблизно місяць, потім знов повернувся до м.москва; точна адреса його проживання невідома, не приїжджав також він й на поховання до батька - спадкодавця [PERSON] , - яке організувала племінниця - позивачка [PERSON] ; на момент смерті мачухи та батька, таким чином, відповідач [PERSON] фактично з ними не проживав (а.с.15); - відповідно до інформаційного листа приватного нотаріуса Станєвої В.Б. за №214/01-14 від 12.04.2023р., - позивачці [PERSON] було роз`яснено, що неможливо оформлення на неї спадкових прав на майно спадкодавця [PERSON] , який помер в березні 2022р. , оскільки [PERSON] навіть без фактичного проживання зі спадкодавцем на момент його смерті має право на спадщину, адже на момент смерті був зареєстрований разом зі спадкодавцем і вважається таким, що проживав (а.с.18). - згідно відповіді приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Станєвої В.Б. від 03.05.2023р. за №253/01-16, - спадкова справа щодо майна спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , - не заводилася (а.с.28-29); - матеріали спадкової справи щодо майна спадкодавця [PERSON] , який помер в березні 2022р. , і копія якої надана суду приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Станєвою В.Б. (вих. №253/01-16 від 03.05.2023р. - ця ж відповідь на ухвалу суду №254/01-16 від 03.05.2023р.), - містять відомості про те, що спадкоємцем за законом майна спадкодавця є позивач [PERSON] , інших спадкоємців не вбачається (а.с.33); - відповідно до заяви представника відповідача - Болградської міської ради Одеської області, відповідач вимоги позивача визнає в повному обсязі. Відповідно до ст.ст.1216 і 1217 ЦК України, - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. А, ст.1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч.3ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. А, відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Ст.1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ст.1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. В разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також в разі неохоплення заповітом усієї спадщини, - право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає в день відкриття спадщини. Відповідно до ч.1ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. П.1 своєї Постанови Пленуму №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах встановлення фактів, що мають юридичне значення», ВС України зазначив, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. А п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до п.3,23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч.2 ст.1221 ЦК України. Таким чином, для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень ч.3ст.1268 ЦК України - підлягає встановленню фактичне місце проживання як спадкодавця, так і спадкоємця, оскільки державна реєстрація за певною поштовою адресою сама по собі не є беззаперечним доказом постійного проживання особи за адресою реєстрації. Так, ч.3ст.1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем станом на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у своїх постановах від 21.10.2020р. (спр. №569/15147/17, пров.№61-39308св18), та від 28.04.2021р. (спр. №204/2707/19, пров.№61-15380св20). Положеннями ч.ч.1,6ст.29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно вимог ст.3 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, а місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. З аналізу наведених норм права вбачається висновок про те, що сама по собі реєстрація місця проживання особи разом зі спадкодавцем станом на час відкриття спадщини, - не може бути підтвердженням своєчасності й повноти прийняття спадщини спадкоємцем у розумінні вимог ч.3ст.1268 ЦК України. Для цього, окремо слід довести факт постійного (спільного й безперервного) проживання спадкоємця зі спадкодавцем станом на день смерті спадкодавця. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за його життя та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Зі змісту наведених норм закону вбачається, що під місцем постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця зі спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання зі спадкодавцем за однією адресою. Тобто, ч.3ст.1168 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не сам факт реєстрації місця проживання ймовірного спадкоємця за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Таким чином, з наданих суду доказів та відомостей вбачається, що відповідач [PERSON] дійсно не проживав фактично разом з його батьком - спадкодавцем [PERSON] станом на момент відкриття спадщини та протягом достатньо тривалого часу до цього, хоча і був зареєстрований з ним, та, не звернувшись з відповідною заявою до нотаріуса - про прийняття спадщини - протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, - не може вважатися таким, що прийняв спадщину після свого батька [PERSON] . За таких обставин суд дійшов висновку, що вимоги позову є обґрунтованими, та підлягають задоволенню з метою захисту прав позивачки на оформлення спадщини після смерті її рідного дядька.

Outcome: approved