Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивано тим, що [INFO] помер [PERSON] , а [INFO] померла [PERSON] , які проживали і були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . 10 березня 2005 року [PERSON] склав заповіт, яким все майно, що йому буде належати на день смерті, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті йому буде належати і на що за законом матиме право, заповів своєму онуку, [PERSON] . Заповіт складено секретарем Підвиноградівської сільської ради, зареєстрований в реєстрі за №52. 04 червня 1997 року [PERSON] склала заповіт, яким все майно, що їй буде належати на день смерті, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті їй буде належати і на що за законом матиме право, заповіла [PERSON] (невістці). Заповіт посвідчено державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 1207. Після їхньої смерті залишилось спадкове майно: житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований по [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] шлюб розірвали. Рішенням Виноградівського районного суду від 15 травня 1996 року майно між ними поділено по половині, визнано право власності за кожним по 1\\2 частці, але не проведено реальний поділ на дві квартири, як записано в рішенні суду. Відповідно до «Технічного паспорта на будинок садибного типу з по господарськими будівлями та спорудами», складеного 07.03.2023 року та підписаного керівником суб`єкта господарювання [PERSON] , інвентаризаційна вартість будинку становить 251036 (двісті п`ятдесят одна тисяча тридцять шість) гривень. Загальна корисна площа житлового будинку 150.4 кв.м., в тому числі житлова 78.8 кв.м. Спадкування спадщини відбувається за заповітом згідно заповіданих часток. Спадщину після смерті спадкодавців позивачі прийняли в порядку частини 3 статті 1268 ЦК України. Проживали у спадковому будинку разом із спадкодавцями на день їхньої смерті. Спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку відсутні. Спадкоємцями першої черги за законом є діти померлих: донька, [PERSON] та син [PERSON] , які спадщину в 6-ти місячний строк після смерті батьків не прийняли. На спадкове майно не претендують. 27 квітня 2023 року завідувачка Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В. відмовила в оформленні спадщини у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. За таких обставин позивачі змушені звернутися до суду. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, їх представником адвокатом Дидинською Б.М. до суду подано письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без їх участі (а.с.44). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] будучи повідомленими про день, час та місце проведення судового засідання належним чином, в судове засідання не з`явилися, однак подали до суду письмові заяви, згідно якої вимоги позивачів визнають, проти задоволення таких не заперечують та просять суд розглянути справу у їх відсутність (а.с.34, 35). Відповідачами позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання ними позову прийнято судом. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачами, суд вважає за можливе у судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , а [INFO] померла [PERSON] , які проживали і були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . 10 березня 2005 року [PERSON] склав заповіт, яким все майно, що йому буде належати на день смерті, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті йому буде належати і на що за законом матиме право, заповів своєму онуку, [PERSON] . Заповіт складено секретарем Підвиноградівської сільської ради, зареєстрований в реєстрі за №52. 04 червня 1997 року [PERSON] склала заповіт, яким все майно, що їй буде належати на день смерті, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті їй буде належати і на що за законом матиме право, заповіла [PERSON] (невістці). Заповіт посвідчено державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 1207. Після їхньої смерті залишилось спадкове майно: житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований по [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] шлюб розірвали. Рішенням Виноградівського районного суду від 15 травня 1996 року майно між ними поділено по половині, визнано право власності за кожним по 1\\2 частці, але не проведено реальний поділ на дві квартири, як записано в рішенні суду. Відповідно до «Технічного паспорта на будинок садибного типу з по господарськими будівлями та спорудами», складеного 07.03.2023 року та підписаного керівником суб`єкта господарювання [PERSON] , інвентаризаційна вартість будинку становить 251036\\двісті п`ятдесят одна тисяча тридцять шість\\ гривень. Загальна корисна площа житлового будинку 150.4 кв.м., в тому числі житлова 78.8 кв.м. Спадкування спадщини відбувається за заповітом згідно заповіданих часток. Спадщину після смерті спадкодавців позивачі прийняли в порядку частини 3 статті 1268 ЦК України. Проживали у спадковому будинку разом із спадкодавцями на день їхньої смерті, що підтверджується довідками за № № 377\\209-20 , 378\\209-20, 379\\209-20, 380\\209-20,виданими старостою Підвиноградівського старостинського округу 27.04.2023 року. Спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку відсутні. Спадкоємцями першої черги за законом є діти померлих: донька, [PERSON] та син [PERSON] , які спадщину в 6-ти місячний строк після смерті батьків не прийняли. На спадкове майно не претендують. Позивачі [PERSON] та [PERSON] зверталися до Виноградівської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини за заповітом. Однак, листом від 17.03.2023 р. за № 52/01-16 та 51/01-16, завідуюча нотаріальної контори повідомила, що видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно належне [PERSON] та [PERSON] , немає можливості, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів. Так, дійсно у відповідності до п. п. 4.15, 4.18 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року за № 295/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, Витяг з Реєстру прав власності з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 5 ст. 1268 ЦК визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до правової позиції, викладеної у Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 27.09.2012 року № 10-1387/0/4-12 "Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування", вбачається, що у відповідності до ст. 2 ЗУ від "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" 1 липня 2004 року N 1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Відповідно до ст. 16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини. Частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1234 ЦК України передбачено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч.1 ст.1233 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідну до ст.16 ЦК України визнання права с одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою(ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Приймаючи до уваги, що позивачі є спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON] та [PERSON] спадщину прийняли, позивачами на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved