Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] , просить стягнути з відповідача на її користь борг за договором позики від 29 вересня 2022 року в сумі 396\~145,6 гривень. Позов мотивовано тим, що 29 вересня 2022 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики. Згідно умов укладеного договору Позивач позичила Відповідачу грошові кошти в сумі 180000 грн строком до 22 листопада 2022 року. У разі недотримання обов`язку [PERSON] зобов`язався виплатити пеню в розмірі п`яти відсотків від позиченої суми за кожен тиждень прострочення. Строк прострочення зобов`язання на момент подання позову 23 повних тижні. Розмір пені, який підлягає стягненню з боржника на користь позивача 207\~000 грн. Крім того, відповідно до положень статті 625 ЦК України, Відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням понесених інфляційних втрат, які складають 6 748,89 грн. та 3% річних нарахованих на суму боргу, які складають 2\~396,71 грн., а всього 396\~145,6 грн. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 травня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, не повідомив про причини неявки, відзиву на позов не надав. Зважаючи на відсутність заперечень представника позивача, суд постановив проводити заочний розгляд справи. Розглянувши справу, судом встановлено такі обставини. Відповідно до розписки від 29 вересня 2022 року [PERSON] підтвердив, що 29 вересня 2022 року отримав в борг від [PERSON] грошові кошти в сумі 180\~000 гривень, які зобов`язався повернути до 22 листопада 2022 року. У разі порушення зобов`язання зобов`язався виплатити пеню в розмірі п`яти відсотків від зазначеної суми за кожен тиждень прострочення виплати. Згідно із частиною другою статті 1047\~ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Верховний Суд України, у постанові від 18 вересня 2013 року, справа № 6-63цс13, виклав правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Отже, дослідивши надану позивачем розписку, суд доходить переконання, що вона підтверджують факт укладення договору позики, відповідно до умов якого Позивач позичив Відповідачу грошові кошти в сумі 180 000 грн. строком до 22 листопада 2022 року. Статтею 525\~ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статей 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Із змісту статті 12,13 ЦПК України вбачається, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи те, що [PERSON] не надав будь яких доказів виконання своїх зобов`язань за договором позики повернення позичених грошей в сумі 180 000 грн, тому права позивача підлягають судовому захисту, шляхом стягнення вказаних грошових кошів з відповідача. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача трьох процентів річних та інфляційних втрат, слід зазначити наступне. Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом). Відповідно до вимог статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що сума з якої здійснюється обрахування заборгованості відповідача за платежами, передбаченими статтею 625 ЦК України, становить 180 000 грн. Як вбачається із здійсненого позивачем розрахунку, інфляційні втрати за період з 23 листопада 2022 року по 03 травня 2023 року становить 6\~748,89, які слід стягнути з відповідача. Крім того, до задоволення підлягає позов в частині стягнення 3% річних за період прострочення з 23 листопада 2022 року по 03 травня 2023 року (162 дні), що становить 2\~396, 71 грн. Щодо позовної вимоги про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] пені в розмірі 207\~000 грн., суд приходить до висновку, що така вимога підлягає до часткового задоволення, виходячи із такого. Частиною першою статті 624 ЦК України передбачено стягнення неустойки, якщо вона встановлена за порушення зобов`язання. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема , сплата неустойки. Згідно розрахунку суми пені, здійсненого позивачем у позовній заяві, сума пені за період з 23 листопада 2022 року по 04 травня 2023 року (23 повних тижні прострочення) від простроченої суми (180\~000 грн.), становить 207\~000 грн. Частиною 3\~статті 551 ЦК України\~встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже, зменшення неустойки (зокрема пені) є протидією необґрунтованому збагаченню однієї із сторін за рахунок іншої; відповідає цивільно-правовим принципам рівності і балансу інтересів сторін; право на зменшення пені спрямоване на захист слабшої сторони договору, яка в силу зацікавленості в укладенні договору, монополістичного положення контрагента на ринку, відсутності часу чи інших причин не має можливості оскаржити включення в договір завищених санкцій. З огляду на викладене, на підставі частини 3\~статті 551 ЦК України, а також виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки (пені) до її розумного розміру. Вказаний правовий висновок викладено у Постанові Верховного Суду від 30 березня 2021 року у справі № 902/538/18. Враховуючи вищевикладене, а саме те, що розмір неустойки (пені), яку позивач просить стягнути з відповідача, значно перевищує розмір збитків, виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені до її розумного розміру, а саме до 50 % від простроченої суми боргу, що становить 90\~000 гривень. За таких обставин, враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача в користь позивача заборгованості за договором позики від 29 вересня 2022 року в загальному розмірі 279\~145,60 грн, з яких: 180 000 грн борг за договором позики, 90\~000 грн пеня, 6\~748,89 грн інфляційне збільшення, 2396,71 грн три проценти річних від простроченої суми позики. Згідно статті 141 ЦПК України, зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню із відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме 70,46% (задоволено 279\~145,60 грн. із загальної суми позовних вимог 396\~145,06 грн.). Тому, і з відповідача в користь позивача слід стягнути 2791,46 грн. судового збору.

Outcome: partial