Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-16 00:00:00

Позивач, через свого представника, звернулась до суду з вище вказаною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог вказала, що [INFO] померла баба позивача [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається із права на земельну частку (пай), яка належала померлій на підставі сертифікату серії ЖТ № 0141393. Позивач для отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно звернулась до нотаріуса, однак отримала відмову, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу (сертифікату на право на земельну частку (пай)), а тому визнання права власності в порядку спадкування повинно вирішуватись в судовому порядку. У зв`язку з наведеним, позивач просить суд визнати за [PERSON] у порядку спадкування за законом після померлої [INFO] баби [PERSON] право на земельну частку (пай), площею 3,14 га, яка належала померлій [PERSON] на підставі сертифікату серії ЖТ № 0141393, який зареєстрований в Книзі Реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 656. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника; позовні вимоги підтримав (а.с. 50). Представник Станишівської сільської ради в судове засідання не з`явився; про розгляд справи повідомлялись належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 48, 103); причини неявки суду не відомі. Розгляд здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] народилася [INFO] , її батьками згідно свідоцтва про народження зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с 12). [PERSON] , є сином [PERSON] та [PERSON] (а.с. 42). 03.09.1988 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , узявши прізвище чоловіка « [PERSON] ». Шлюб розірвано 25.11.1999 року (а.с. 40).\~\~ 03.12.1999 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , узявши прізвище чоловіка « [PERSON] » (а.с. 14). Таким чином, [PERSON] є бабою заявника [PERSON] [INFO] помер [PERSON] (а.с. 16). Із копії сертифікату на право на земельну часту (пай) серії ЖТ № 0141393 вбачається, що [PERSON] , яка проживала в с. Ліщин Житомирського району Житомирської області, як члену Колективного сільськогосподарського підприємства «Ліщинське», належить право на земельну частку (пай) розміром 3,14 га, яка перебуває у колективній власності (а.с. 11). Згідно з копією Запису акта про смерть від 31.03.1998 року (а.с. 10), [INFO] в с. Іванівка Житомирського району Житомирської області померла [PERSON] . Відповідно до архівної довідки № 01-37/37/1 від 18.08.2021 року, виданої архівним відділом Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області (а.с. 24) у погосподарській книзі №6 Ліщинської сільської ради Житомирського району Житомирської області за 1996-2000 роки за адресою: [ADDRESS] , значиться головою домогосподарства [PERSON] , [INFO] ; згідно записів у погосподарській книзі [PERSON] 03.03.1998 року вибула у село Іванівку; інші зареєстровані члени сім`ї за вказаною адресою не значаться (а.с. 24). Згідно наданої інформації Житомирським геріатричним пансіонатом № 38 від 13.08.2020 року, [PERSON] , дійсно проживала в даній установі з 10.03.1998 року та померла [INFO] (а.с. 25). Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 26.08.2021 року (а.с. 17-19) встановлено: - факт неправильності запису прізвища померлої особи в актовому записі про смерть № 28 від 31 березня 1998 року, складеному виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області про смерть громадянки України [PERSON] , в частині запису в графі «прізвище» померлої особи « [PERSON] » замість вірного прізвища « [PERSON] »; - юридичний факт того, що актовий запис № 28 від 31 березня 1998 року, складений виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області про смерть громадянки України [PERSON] , стосується [PERSON] , [INFO] ; - юридичний факт, що [PERSON] , [INFO] , фактично, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном прийняла спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] в с. Іванівка Житомирського району Житомирської області. Відповідно до листа Стинишівської сільської ради (а.с. 65) оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0141393, який був виданий на ім`я [PERSON] на підставі рішення Житомирської державної адміністрації від 05.05.1997 року № 116 та зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 656, знаходиться на зберіганні Станишівської сільської ради. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.08.2022 року державним нотаріусом Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області Поліщуком А. І. (а.с. 100) відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), з причини ненадання оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно (сертифікату на право на земельну частку (пай). Згідно спадкової справи № 279/2022 до майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 57-100) із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] звернулась [PERSON] ; відомостей про інших спадкоємців матеріали спадкової справи не містять. Відповідно до положень ст. ст.\~55,\~124 Конституції України,\~ст. 16 ЦК України\~та\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. До правовідносин, що виникли, необхідно застосувати норми\~ЦК УРСР від 18.07.1963 року, так як спадщина після померлої [PERSON] відкрилась до [INFO] . Відповідно до\~ст. 548 ЦК УРСР 1963 року, яка діяла на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] , прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з моменту її відкриття, у спадкоємця, який прийняв спадщину, право на спадкове майно виникає з моменту відкриття спадщини, а не з дня одержання свідоцтва про право на неї. Відповідно до\~ст. 549 вказаного Кодексу\~визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно зі\~ст. 524 ЦК УРСР 1963 року\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За загальними правилами спадкування до складу спадщини входять усі права та обов`язки, а також майно, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до пункту 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»\~член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами\~ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, остання відповідно до п.7\~Указу Президента України № 720 /95 від 08.08.1995 р. «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»\~/далі - Указ №720/95/, має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифікату, виділення паю в натурі, можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Відповідно до пункту 2 Указу № 720/95, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювати в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 р. №666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»). За змістом статей\~22,\~23 ЗК України\~(в редакції 1990 року) та Указу №720/95 особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: -перебування в членах КСП на час паювання; -включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; -одержання КСП цього акта. Відповідно до частин першої та другої\~статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); а також рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Статтею 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»\~встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документами, що підтверджують право особи-спадкоємця на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) державною адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні і розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. З огляду на наведене, враховуючи те, що позивач є спадкоємцем померлого батька, який і свою чергу не встиг оформити прав на спадкове майно після смерті [PERSON] , зважаючи на відсутність у позивача можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на майно у нотаріуса або в уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування, суд вважає за потрібне задовольнити позовну заяву та визнати за позивачем право на спадкове майно за законом. Судові витрати зі сплати судового збору суд залишає за позивачем згідно клопотання її представника.

Outcome: approved