Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач через свого представника звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій зазначає, що 23.06.2014 року [PERSON] звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 23.06.2014 р. Між відповідачем та представником позивача був укладений кредитний договір. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримала кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 30000,00 грн. Відповідачем умови договору не виконуються. Заборгованість за договором станом на 20.03.2023 р. становить 38011 грн. 32 коп., яка складається з наступного: 30942,22 грн. заборгованість за кредитом; 7069,10 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом. У зв`язку з наведеним позивач просить позов задовольнити, та також стягнути понесені судові витрати. 15.05.2023 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, в своєму клопотанні просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, хоч про день, час та місце розгляду справи був повідомлена належним чином, заперечень щодо позову та клопотань про відкладення справи до суду не направила, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 23.06.2014 р. між відповідачем та позивачем по справі був укладений кредитний договір, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач всупереч умовам договору не сплатила в повному обсязі платежі, передбачені договором, і допустила виникнення заборгованості за кредитом, яка станом на 20.03.2023 р. становить 38011\~грн.\~32\~коп.,\~яка складається\~з наступного:\~30942,22\~грн.\~ заборгованість\~за кредитом;\~7069,10\~грн.\~ заборгованість\~за відсотками\~за користування\~кредитом, що підтверджується вказаним договором та розрахунком заборгованості (а.с.6-59). Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона( боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір між сторонами відповідає формі, передбаченій ст. 1055 ЦК України. Тому суд вважає позовні вимоги правомірними і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Вимоги позивача про стягнення з відповідача 2684 грн. 00 коп. судового збору, які були сплачені позивачем , суд вважає необхідним задовольнити, оскільки ці витрати були понесені позивачем внаслідок неправомірної відмови відповідача від виконання зобов`язання по договору і пов`язаним з цим зверненням до суду. Дані вимоги відповідають ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved