Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до Арбузинського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/2 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`являння позову і до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що з 10 серпня 2013 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 20 серпня 2020 року шлюб між сторонами розірвано та позивач змінила своє прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] ". На даний час, дитина проживає разом з матір`ю, позивачем по справі та знаходиться на її утриманні, відповідач, починаючи з початку 2020 року, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, позивач намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати неповнолітню дитину своїми силами, в зв`язку з чим остання звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої дитини. Ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 21.04.2023 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Від представника\~позивача до\~судового засідання\~надійшла заява\~про розгляд\~справи без\~участі позивача\~та його\~представника,\~останній підтримав\~позовні вимоги\~та просив\~суд задовольнити\~позов.\~Звернув увагу\~суду на\~те,\~що дитина\~сторін є\~інвалідом з\~діагнозом дитячий\~церебральний параліч\~G80.02,\~геміпаретична форма\~(другий\~рівень за\~GMFCS)\~складні парціальні\~припадки,\~симптоматична епілепсія\~про що\~свідчить копія\~медичного висновку\~про дитину\~інваліда до\~18\~років видана\~Арбузинською центральною\~районною лікарнею\~від 05\~листопада 2018\~року (копія\~медичного висновку\~додається).\~Церебральний параліч\~або ДЦП\~ це\~комплекс порушень,\~що впливають\~на здатність\~людини рухатися,\~підтримувати рівновагу\~та поставу.\~Слово «церебральний»\~вказує на\~стан,\~що стосується\~головного мозку,\~а «параліч»\~означає «слабкість»,\~труднощі з\~контролем м`язів.\~Церебральний параліч\~розвивається внаслідок\~порушення нормального\~розвитку центральної\~нервової системи\~або пошкодження\~головного мозку,\~що вражає\~здатність контролювати\~свої м`язи.\~Прояви захворювання\~різноманітні,\~і відповідають\~важкості стану\~дитини з\~ДЦП:\~від потреби\~у сторонній\~допомозі впродовж\~всього життя,\~до здатності\~ходити,\~використовуючи спеціальні\~засоби,\~чи навіть\~цілком самостійно.\~У всіх\~випадках дитячий\~церебральний параліч\~(ДЦП)\~проявляється руховими\~порушеннями.\~Геміпаретична форма\~-\~одна з\~форм ДЦП,\~які зустрічаються\~найчастіше.\~Захворювання виникає\~внаслідок неправильного\~внутрішньоутробного розвитку,\~що призводить\~до ураження\~головного мозку.\~При цій\~формі порушується\~робота однієї\~з півкуль.\~Відтак,\~страждають кінцівки\~з одного\~боку.\~Відмінною рисою\~є те,\~що при\~порушенні роботи\~лівої півкулі\~знижується активність\~рук і\~ніг з\~правого боку,\~і навпаки.\~У важких\~випадках хвороби\~розвивається параліч,\~тобто повне\~знерухомлення кінцівок. Основними напрямками лікування та реабілітації захворювання дитини є медикаментозне лікування, що полягає в проходженні регулярних курсів. Таким чином для підтримання нормального існування дитина потребує постійного використання дорого вартісних препаратів. А тому є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини - інваліда у розмірі 1/2 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`являння позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач та представник відповідача, будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явилися, представник відповідача надіслала заяву про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги визнали частково. Також до суду представником відповідача надіслане письмове пояснення, з якого слідує, що відповідач постійно надавав і на даний час надає матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON] , що підтверджується наданими на адресу суду копіями квитанцій та підтверджує факт виконання батьком, що є відповідачем по справі, своїх батьківських обов`язків. Син сторін має інвалідність, однак позивачем не надано доказів того, що вона несе витрати на лікування дитини, не надано доказів зі сторони позивача щодо обстеження стану здоров`я дитини, призначення йому лікування. Тому представник відповідача просила суд задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу). Дослідивши письмові матеріали справи та надані суду докази в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 7) сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 20 серпня 2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, позивач змінила своє прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] ". Відповідно копій квитанцій ПриваБанку відповідач перераховував на користь позивача кошти, а саме аліменти на утримання дитини: від 01.09.2020 року в сумі 1507,54 грн., від 01.10.2020 року в сумі 1500 грн., від 01.11.2020 року в сумі 2000 грн., від 01.12.2020 року в сумі 2000 грн., від 22.12.2020 року в сумі 3400 грн., від 30.12.2020 року в сумі 2000 грн., від 29.01.2021 року в сумі 2000 грн., від 01.02.2021 року в сумі 2500 грн., від 01.03.2021 року в сумі 2500 грн., від 01.04.2021 року в сумі 2500 грн. та в сумі 600 грн., від 30.04.2021 року в сумі 2500 грн., від 03.06.2021 року в сумі 4500 грн., від 30.06.2021 року в сумі 5000 грн., від 30.08.2021 року в сумі 2500 грн., від 13.09.2021 року в сумі 4000 грн., від 01.10.2021 року в сумі 2500 грн., від 01.11.2021 року в сумі 2500 грн., від 26.11.2021 року в сумі 2500 грн., від 23.12.2021 року в сумі 2500 грн., від 28.01.2022 року в сумі 4020,10 грн., від 10.03.2022 року в сумі 1300 грн., від 30.03.2022 року в сумі 2800 грн., від 15.04.2022 року в сумі 5000 грн., від 10.05.2022 року в сумі 6025,31 грн., від 14.06.2022 року в сумі 6025,31 грн., від 22.07.2022 року в сумі 6025.31 грн., від 23.08.2022 року в сумі 6025,31 грн., від 09.09.2022 року в сумі 6030, 15 грн., від 10.10.2022 року в сумі 6030, 15 грн., від 10.12.2022 року в сумі 16050 грн., від 12.01.2023 року в сумі 10050 грн., від 28.01.2023 року в сумі 5025,13 грн., від 10.02.2023 року в сумі 10050 грн., від 09.03. 2023 року в сумі 6030,15 грн., від 11.04.2023 року в сумі 5025,13 грн., від 09.05.2023 року в сумі 6030,15 грн.(а.с.41- 77). Як встановлено судом, сторони на даний час проживають окремо, дитина проживає разом з позивачем, що підтверджується копією довідки Арбузинської селищної ради від 21.02.2023 року (а.с.11) та знаходяться на її утриманні, згоди на матеріальне утримання дитини між сторонами не досягнуто. У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Згідно п. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду аліменти на утримання дитини присуджуються в частині від доходу батьків або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 182 СК України визначає обставини, які враховуються судом при визначення розміру аліментів. Так, згідно із частиною першою цієї статті, при визначенні розміру аліментів суд враховує:\~1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;\~2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином, стан здоров`я дитини належить до обставин, які підлягають врахуванню судом при визначенні розміру аліментів на утримання дитини (впливають на такий розмір). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як видно із матеріалів справи, неповнолітня дитина сторін має інвалідність, що сторонами не заперечується. Згідно копії заключення спеціаліста № 36/23 від 08.02.2023 року (а.с.12) [PERSON] , 28.01.2015 року має дитячий церебральний параліч за GМFCS , II рівень. рекомендовано медикаментозне лікування. проходження регулярних курсів Згідно копії корінця медичного висновку від 05.11.2018 року (а.с.13) [PERSON] , 28.01.2015 року має дитячий церебральний параліч, геміноретична форма (II рівень за GМFCS) складні парціальні припадки, симптоматична епілепсія, що відповідає розділу 1 пункту 2 підпункту 2.1 Переліку медичних захворювань. Враховуючи, що син сторін має інвалідність, відповідно до ст. 28 Конвенції про права осіб з інвалідністю держава має забезпечувати достатній життєвий рівень та соціальний захист осіб з інвалідністю. Держави-учасниці визнають право осіб з інвалідністю на достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей, що включає достатнє харчування, одяг та житло на безперервне поліпшення умов життя й вживають належних заходів для забезпечення та заохочення реалізації цього права без дискримінації за ознакою інвалідності. Держави-учасниці визнають право осіб з інвалідністю на соціальний захист і на користування цим правом без дискримінації за ознакою інвалідності й вживають належних заходів для забезпечення та заохочення реалізації цього права, в тому числі шляхом забезпечення особам з інвалідністю та їхнім сім`ям, доступу до допомоги з боку держави з метою покриття витрат, пов`язаних з інвалідністю, зокрема належного навчання, консультування, фінансової допомоги та тимчасового патронажного догляду. Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист. Таким чином, поганий стан здоров`я дитини не носить короткострокового характеру, а є стійким розладом функцій організму, який призводить до обмеження життєдіяльності дитини. Суд вважає, що з урахуванням конкретних обставин справи, необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини буде визначення аліментів у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше\~50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України "Про судовий збір"\~звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч. 6\~ ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягає сплата судового збору у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1073 грн. 60 коп.

Outcome: partial