Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-28 00:00:00

І.Стислий виклад позиції заявника. [PERSON] в обґрунтування вимог заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документу вказує, що [INFO] в м.Березне Рівненської області померла рідна матір заявника [PERSON] . Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Спадщину після смерті матері [PERSON] заявник прийняв та отримав 30.11.1994 року у державного нотаріуса Березнівської державної нотаріальної контори Суслової Л.І. свідоцтво про право на спадщину по законом на вищевказаний житловий будинок, яке зареєстроване за №2421.На даний час виникла потреба зареєструвати у даному житловому будинку місце проживання сина заявника. Однак, при перевірці документів працівником ЦНАП було виявлено розбіжності в документах. Згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Березнівським РВ УМВС України в Рівненській області 26.04.1998 року прізвище заявника значиться як [PERSON] , а у свідоцтві про право на спадщину за законом від 30.11.1994 року його прізвище значиться як [PERSON] . ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. 06 червня 2023 року заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Заявник [PERSON] в судове засідання не з"явився - представник заявника - адвокат Оніщук М.А. подала до суду заяву, в якій просить провести розгляд справи без її участі та без участі заявника, вимоги заяви підтримує повністю. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явилася, подав до суду заяву. в якій позов визнає, просить розглянути справу у його відсутність. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення позову, забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Судом встановлено, що [INFO] в м.Березне Рівненської області померла рідна матір заявника [PERSON] . Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Спадщину після смерті матері [PERSON] заявник прийняв та отримав 30.11.1994 року у державного нотаріуса Березнівської державної нотаріальної контори Суслової Л.І. свідоцтво про право на спадщину по законом на вищевказаний житловий будинок, яке зареєстроване за №2421. На даний час виникла потреба зареєструвати у даному житловому будинку місце проживання сина заявника. Однак, при перевірці документів працівником ЦНАП було виявлено розбіжності в документах. Згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Березнівським РВ УМВС України в Рівненській області 26.04.1998 року прізвище заявника значиться як [PERSON] , а у свідоцтві про право на спадщину за законом від 30.11.1994 року його прізвище значиться як [PERSON] . Відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення. Відповідно до ч. 1\~ст. 315 ЦПК України, визначено перелік справ по встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч. 1\~ст.\~315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігається з прізвищем, ім`ям, по баткові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до\~Постанови Пленуму Верховного Суду № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; -\~чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ч.1\~ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п.1\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Згідно положень п.6 ч.1\~ст.315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно\~статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та\~статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Європейський суд з прав людини, надаючи тлумачення принципу верховенства права в світлі\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~неодноразово зазначав, що формальності не можуть бути підставами для виправдання несправедливості. На підставі досліджених доказів, суд приходить до висновку, що на підтвердження заяви надані належні, достовірні, допустимі докази, які не викликають сумніву у суду і є достатніми для встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документу. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved