Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення 235979 грн. 86 коп. заборгованості, яка складається з 100000 грн. суми основної заборгованості та 135979 грн. 86 коп. відсотків річних. Мотивував позовні вимоги тим, що 27 серпня 2020 року між ним та відповідачем укладено договір № ВІД1ДВ-00594 про надання фінансової послуги залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок. Договір укладений строком на 18 місяців і діяв з 27 серпня 2020 року по 27 лютого 2022 року. Сторони погодили, що розмір вкладу становить 100000 грн., а відсоткова ставка складає 50 % річних. Строк дії договору закінчився, однак відповідач не виплатив йому суму вкладу та відсотки річних. Він звертався до відповідача з вимогою про повернення внеску, однак така була проігнорована. З огляду на вказане, просив позовні вимоги задовольнити. Ухвалою від 23 травня 2023 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач повідомлявся про судовий розгляд як шляхом направлення поштової кореспонденції, так і шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-сайті суду. У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зважаючи на відсутність згоди позивача, у відповідності із\~ст. 280 ЦПК України, суд вважає за доцільне не проводити судового розгляду при заочному розгляді справи. Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч.ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Судом встановлено, що 27 серпня 2020 року між сторонами укладено договір № ВІД1ДВ-00594 про надання фінансової послуги залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, за умовами якого позивач вніс строковий внесок (вклад) члена кредитної спілки на депозитний рахунок відповідача, який приймає такий внесок і зобов`язується повернути такий позивачу та виплатити відсотки на внесок згідно умов та в порядку, що встановлені цим договором. Пунктом 1.2 згаданого договору встановлено, що він укладений на строк 18 місяців і діє з 27 серпня 2020 року по 27 лютого 2022 року. За п. 2.1.1 договору вкладник зобов`язався внести грошові кошти (внесок) до спілку в розмірі 100000 грн. Платіжним дорученням № 1784111 від 27 серпня 2020 року стверджується, що позивач перерахував відповідачу 40000 грн. згідно згаданого договору. Як вбачається з квитанції № С97Х-ХХХХ-ХХ33-6V67 від 27 серпня 2020 року, позивач перерахував на користь відповідача 60000 грн. згідно згаданого договору. Таким чином, позивачем виконані умови укладеного між сторонами договору та внесено на рахунок відповідача внесок (вклад) у розмірі 100000 грн. З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача з заявою про повернення внеску від 21 лютого 2023 року. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за згаданим вище договором, в тому числі повернення позивачу вкладу в розмірі 100000 грн. та виплати відсотків за вкладом, суду не надано. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 100000 грн. основної заборгованості, а саме внесеного вкладу. Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача відсотків річних, слід зазначити наступне. Частиною 3 статті 1060 ЦК України за договором банківського строкового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. За ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Так, згідно з п. 2.2.1 зазначеного договору відсоткова ставка внеском становить 50 % річних. Як вбачається з позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача відсотки річних в розмірі 135979 грн. 86 коп. Водночас судом встановлено, що вказаний розмір відсотків річних нарахований неправильно, а саме за період з 27 серпня 2020 року по дату підписання позовної заяви 16 травня 2023 року. Як попередньо встановлено, строк дії договору становив 18 місяців і діяв з 27 серпня 2020 року по 27 лютого 2022 року. Згідно з ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Аналогічне положення щодо дня початку нарахування відсотків міститься у п. 2.3.1 згаданого договору. Вказаним пунктом також передбачено, що нарахування відсотків припиняється в день, визначений п. 1.2 вказаного договору, а саме 27 лютого 2022 року. Судом встановлено, що позивачем внесено вклад в розмірі 100000 грн. 27 серпня 2020 року. Таким чином, нарахування відсотків річних за договором здійснювалося в період з 28 серпня 2020 року по 27 лютого 2022 року. Враховуючи викладене, шляхом проведення арифметичних розрахунків відсотків річних за вказаний період, судом встановлено, що розмір таких становить 75158 грн. 32 коп., Відповідач, в свою чергу, будь-яких доказів на підтвердження сплати позивачу заборгованості суду не надав, з огляду на що з нього на користь позивача підлягає стягненню також 75158 грн. 32 коп. відсотків річних. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду\~на вказане,\~суд приходить\~до висновку,\~що мотиви,\~якими позивач\~обґрунтовували свої\~позовній вимоги,\~частково знайшли\~своє підтвердження\~під час\~судового розгляду,\~а тому\~такі слід\~задовольнити частково\~і стягнути\~з відповідача\~на користь\~позивача 175158 грн. 32 коп. заборгованості, яка складається з 100000 грн. основної заборгованості (суми вкладу) та 75158 грн. 32 коп. відсотків річних. Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: partial