Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-06 00:00:00

Представник [PERSON] адвокат Безрода Роман Сергійович звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява мотивована тим, що 02 квітня 2016 року між позивачем та [PERSON] у Дзержинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 156. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , про що Дзержинським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області зроблено відповідний актовий запис № 365 та видано свідоцтво про народження серія [NUMBER] . Причинами розірвання шлюбу є відсутність у позивачки з відповідачем [PERSON] спільних інтересів, взаєморозуміння та різні погляди на життя. Сторони втратили почутті любові та поваги один до одного. Позивач зазначає, що вона з відповідачем припинили фактичні шлюбні відносини та не ведуть спільного господарства з 05 березня 2022 року. На підставі вищевикладеного, просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 02 квітня 2016 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 156. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом представника [PERSON] адвоката Безроди Р.С. до [PERSON] про розірвання шлюбу в порядку спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання по справі. Повідомлено сторін по справі по дату, час та місце проведення судового засідання. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Безрода Р.С. не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку відповідно до вимог статті 128 ЦПК України. Через канцелярію суду представником позивача подано до суду заяву, в якій він просив розгляд справи провести без участі позивача та її представника за наявними в матеріалах справи документами. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку відповідно до вимог статті 128 ЦПК України. Через канцелярію суду представником відповідача адвокатом Санжаревським І.А. 19 грудня 2022 року подано заяву про залишення позовної заяви без руху та заяву про зупинення провадження у справі та надання подружжю строку на примирення. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2022 року у задоволенні заяви представника відповідача адвоката Санжаревського І.А. про залишення позовної заяви без руху за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу відмовлено. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2022 року клопотання представника відповідача адвоката Санжаревського І.А. про надання строку на примирення задоволено частково. Надано сторонам термін для примирення строком на три місяці. Провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу зупинено до закінчення строку для примирення. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2023 року поновлено провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюб. Продовжено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні 22 травня 2023 року о 09 годині 30 хвилин. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку. 07 липня 2023 року [PERSON] подав через канцелярію суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги не визнає. Зазначає, що на даний час він не має змоги виїхати закордон у зв`язку із воєнним станом та наявністю батьків похилого віку. Вважає, що в разі розірвання шлюбу його дружина з сином не зможе проживати в Америці. Також він не зможе побачити сина, так як не давав дозволу на виїзд дитини. Просить відкласти розгляд справи до кінця дії воєнного стану у зв`язку із викладеними обставинами. Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до вимог частини першої - третьої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року). Суд враховує, що в силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16. Крім того, суд враховує, що справа знаходиться у провадженні суду з 23 вересня 2022 року, а тому подальше відкладення розгляду даної справи буде порушувати принцип своєчасного судового розгляду справи. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи відповідачі в судове засідання не з`явились, відзив на позовну заяву не подали, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів, водночас, з метою недопущення надмірної тривалості судового провадження, виходячи з принципу розумного строку судового розгляду справи, правових підстав для подальшого відкладення розгляду справи суд не вбачає. Відповідачами у встановлений частиною сьомою статті 178 ЦПК України строк не подано до суду відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено частиною восьмою статті 178 ЦПК України. Відповідно до частини другої статті 247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у матеріалах справі докази, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 02 квітня 2016 року позивачка [PERSON] уклала шлюб з відповідачем [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14 вересня 2022 року, виданого Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а. с. 4). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого Дзержинським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, відповідний актовий запис № 365(а. с. 5). У позивачки з відповідачем [PERSON] відсутні спільні інтереси та взаєморозуміння. Сторони мають різні погляди на життя, втратили почутті любові та поваги один до одного, спільного господарства не ведуть з березня 2022 року. Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Відповідно до статті 51\~Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з статтями 21, 24\~Сімейного кодексу України (далі - СК України). шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (частина перша статті 55 СК України). Частинами третьою, четвертою статті 56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей (частина третя статті 109 СК України). Відповідно до вимог статті 111 СК України, суд повинен вжити заходів щодо примирення подружжя. Відповідно до статті 112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до частини другої статті 114 та абзацу 2 частини третьої статті 115\~СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно із роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни №11 від 21грудня 2007року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вжиття заходів щодо примирення подружжя є можливістю суду, а не його обов`язком та вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Cуди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в частині 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Вищевикладене узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 11 червня 2019 року № 605/434/18 (провадження № 61-3235св19). Тобто, у випадку виявлення обставин або фактів, під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення. Суд звертає увагу на те, що, відповідно до вимог статті 111 СК України, суд вживав заходів щодо примирення подружжя. Так, за клопотанням представника відповідача, враховуючи об`єктивні обставини, з метою збереження сім`ї та примирення між сторонами, судом було надано сторонам строк у три місяці, достатній для прийняття мір для примирення. Однак, позивачка [PERSON] не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, отже, примирення між сторонами неможливе, надання строку на примирення не дало свого результату, сторони не примирилися. При цьому доводи відповідача [PERSON] суд до уваги не приймає, оскільки вони не стосуються предмета доказування та не відносяться до обставин, які підлягають встановленню у даній справі, зважаючи на те, що предметом спору є розірвання шлюбу, а не визначення місця проживання дитини чи надання дозволу на виїзд на межі країни без дозволу батька. Статтею 113\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, вирішення судом питання про прізвище, яке бажає мати той з подружжя, який змінював його під час державної реєстрації шлюбу, залежить від зазначення відповідних вимог у поданих до суду заяві або позові. Встановивши, що шлюбно-сімейні відносини припинені, шлюб між сторонами носить формальний характер, сторони не мають наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд доходить висновку про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Як убачається з матеріалів справи позивачка за подання до суду позовної заяви сплатила 992,40 гривень судового збору, що підтверджується квитанцією № 1080258654 від 15 вересня 2022 рок (а. с. 3). У зв`язку із задоволенням позову, відповідно до статті 141 ЦПК України, документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved