Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-02 00:00:00

[PERSON] 7 березня 2023 року звернувся в суд із позовом до Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області про встановлення факту реєстрації шлюбу та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON] , який до дня смерті був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] разом із дружиною [PERSON] та сином - позивачем. [PERSON] належало право на земельну частку пай, на підставі розпорядження голови Самбірської РДА від 16 травня 1997 року за №338 виданий сертифікат на земельну частку пай ЛВ № 0077742, який був втрачений. Мати позивача - [PERSON] померла [INFO] , яка до дня смерті була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] разом із сином - позивачем. Позивач, [PERSON] , народився [INFO] у с. Береги, про що 19 січня 1937 року складено актовий запис № 2 та 22 червня 1953 року повторно видано свідоцтво про народження [NUMBER] . У вказаному свідоцтві його батьками вказано - [PERSON] та [PERSON] . Позивач зазначає, що 13 грудня 2022 року нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва на спадщину, оскільки відсутній оригінал сертифікату на земельну частку та відсутній документи, що підтверджують факт реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд встановити факт реєстрації шлюбу та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом 9а.с.2-5). Ухвалою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 9 березня 2023 року дану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків терміном десять днів з дня вручення йому копії цієї ухвали (а.с 23-24). [PERSON] 15 березня 2023 року подав до суду заяву про виправлення недоліків, тобто усунув недоліки зазначені у вищезазначеній ухвалі судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 9 березня 2023 року про залишення позовної заяви без руху (а.с. 26-34). Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 21 березня 2023 року відкрито провадження у справі, визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; розпочато підготовче провадження; запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву; витребувано з Самбірської державної нотаріальної контори копії спадкових справ: після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 35). Із листа Самбірської державної нотаріальної контори № 584/01-16 від 4 квітня 2023 року (яке надійшло до суду 12 квітня 2023 року) (а.с. 46) вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не заведена, та надіслано до суду копію матеріалів спадкової справи № 700/2008 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . (а.с. 47-80). Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20 квітня 2023 року закрито підготовче провадження у справі; справу призначено до судового розгляду (а.с. 82). Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 29 травня 2023 року залучено до участі у справі за позовом [PERSON] до Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області про визнання права на земельну частку (пай) та встановлення факту реєстрації шлюбу в якості співідповідача Головне управління Держгеокадастру у Львівській області (79019, м. Львів, пр. Чорновола, 4, код ЄДРПОУ 39769942) та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Самборі Самбірського району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (81400, Львівська область, м. Самбір, вул. Коперника,10, ЄДРПОУ 33094085) (а.с. 94-95). У судове засідання позивач [PERSON] , який належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, не прибув, представник позивача адвокат Захарко Ю.Ю. надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просили позов задовольнити (а.с. 122). Відповідач Новокалинівська міська рада Самбірського району Львівської області подала до суду листа про те, що визнає вимоги і не заперечує проти ухвалення судом рішення без їхньої участі (а.с. 103). Співвідповідач Головне управління Держгеокадастру у Львівській області у судове засідання не з`явився, подав до суду відзив на позовну заяву в якій просив у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області відмовити в повному обсязі, оскільки вважають, що управління не є належним відповідачем у справі (а.с. 108-110). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Самборі Самбірського району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції подала до суду листа про розгляд справи без їхньої присутності (а.с. 121). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з п. 4) ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення реєстрації шлюбу, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , про що виконавчим комітетом Бабинської сільської ради Самбірського району Львівської області складено актовий запис № 11 та Самбірським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) 15 липня 2021 року повторно видано свідоцтво про смерть [NUMBER] (а.с. 7). Мати позивача [PERSON] померла [INFO] , про що 1 серпня 2004 року виконкомом Бабинської сільської ради Самбірського району Львівської області складено актовий запис № 21 та 1 серпня 2004 року видано свідоцтво про смерть [NUMBER] (а.с. 9). Згідно спадкової справи № 700/2008, що заведена після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , вбачається, що позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини за законом 13 грудня 2021 року. Інші спадкоємці відсутні (а.с. 47-80). Із листа державного нотаріуса Самбірської державної нотаріальної контори № 1810/02-14 від 13 грудня 2022 року відомо, що Самбірська державна нотаріальна контора не може видати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку (пай), розміром 1,36 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості в НААГ «Бабинське» (Львівська область, Самбірський район), належав [PERSON] , чоловіку [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого була [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, оскільки ненадані правовстановлюючі документи на вищезгадане майно, а саме Сертифікат ЛВ № 0077742, виданий на підставі розпорядження голови Самбірської РДА від 16 травня 1997 року № 338. Крім того, відсутній доказ родинних відносин між померлим [PERSON] та [PERSON] як чоловіком та дружиною (а.с. 11). [PERSON] , народився [INFO] у с. Береги, про що 19 січня 1937 року складено актовий запис № 2 та 22 червня 1953 року повторно видано свідоцтво про народження [NUMBER] . У вказаному свідоцтві батьками вказано [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). Із відповіді Самбірського відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 10 березня 2023 року № 66/22.14-04-06 відомо, що у відділі відсутній актовий запис про шлюб на гр. [PERSON] та гр. [PERSON] (а.с. 30). Із відповіді на адвокатський запит від 18 січня 2023 року, наданого Центральним державним історичним архівом України м. Львів, вбачається, що у фонді 201 «Греко-католицької митрополича консисторія, м. Львів» у метричній книзі греко-католицької парафії с. Береги Самбірського повіту Львівського воєводства із записами про народження за 1843-1862 рр. про одруження за 1880-1944 виявлено інформацію: шлюб 23 листопада 1935 року, с. Береги. Наречений [PERSON] 27 років, син [PERSON] та [PERSON] , та [PERSON] , 22 роки, донька [PERSON] (а.с.13). Згідно даних погосподарського обліку за 1986 1990 роки членами домогосподарства були: [PERSON] - голова, [PERSON] дружина, [PERSON] син та інші члени сім`ї. Згідно даних погосподарського обліку за 1996 2000 роки членами домогосподарства були: [PERSON] - голова, [PERSON] дружина, [PERSON] син та інші члени сім`ї (а.с.14-19). За встановлених обставин, встановлення факту реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] безпосередньо породжує юридичні наслідки, а саме право [PERSON] на спадщину у порядку спадкування за законом. Згідно частин 1-3 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією\~сім`єю\~жінки та\~чоловіка без\~шлюбу не\~є підставою\~для виникнення\~у них\~прав та\~обов`язків\~подружжя.\~ Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1\~ст. 12 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", внесення відомостей про народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть здійснюється відділами державної реєстрації актів цивільного стану шляхом складання актового запису цивільного стану в електронному вигляді у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та на паперових носіях. Як встановлено судом батьки позивача [PERSON] та [PERSON] [INFO] в с. Береги Самбірського повіту Львівського воєводства здійснили релігійний обряд шлюбу, що підтверджується відповіддю Центрального державного історичного архіву України м. Львів. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правовіакти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотньої дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі. Згідно з п. п. 2, 4 Указу Президії Верховної ради УРСР від 16 квітня 1940 року «Про реєстрацію актів громадського стану у Волинській, Дрогобицькій, Львівській, Ровенській, Станіславіській і Тернопільській областях УРСР», зроблені до 5 травня 1940 року служителями релігійних культур, єврейськими общинами і метрикальними конторами записи шлюбів, так само як і інших актів громадянського стану, - вважати маючими законну силу. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що необхідно встановити факт реєстрації шлюбу 23 листопада 1935 року між [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] . За загальними положеннями спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ст. 1216, 1217, 1218, 1220 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за заповітом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до приписів статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Згідно частини 3 статті 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. На теперішній час позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця [PERSON] , інші спадкоємці відсутні, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 700/2008 (а.с. 47-80). Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, яка залишилася після смерті [PERSON] , оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності на майно, належне померлому. Сертифікат [NUMBER] , виданий на підставі розпорядження голови Самбірської РДА від 16 травня 1997 року № 338, був втрачений про що зроблено оголошення у газеті «Голос Самбірщини» від 30 грудня 2022 року (а.с. 21). Таким чином, на теперішній час позивач позбавлений права на спадщину та в позасудовому порядку не має можливості вирішити це питання. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно із ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Нормами статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположниж свобод та практику Суду як джерело права. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (п. 24 рішення ЄСПЛ від 09.10.1979 у справі «Ейрі»; п. 32 рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України»). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства»). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини»). Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосовний у практиці Європейського суду з прав людини, отримане (хоча і не оформлене належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям «майно» в розумінні ст. 1 Першого протоколу. У рішеннях Європейського суду з прав людини «Спадея і Скалабріно проти Італії» від 1 вересня 1995 року (справа № 12868/87) та «Іммобільяре Саффі проти Італії» від 28 липня 1999 року (справа № 22774/93) зазначено, що втручання у право власності допустиме лише тоді, коли воно переслідує легітимну мету в суспільних інтересах. Але, окрім того, втручання, особливо коли воно має розглядатися в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має забезпечити «справедливу рівність» між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту основних прав людини. Має бути розумне співвідношення між засобами, що використовуються, і поставленою метою. Судом не встановлені обставини, які б в даному випадку обґрунтовували втручання держави у право на спадкове майно [PERSON] . Враховуючи викладене, суд вважає що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. Щодо заперечень Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, що управління не є належним відповідачем у даній справі, суд зазначає наступне. Відповідно до положень статтей 15-1, 122 ЗК України розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності (землі запасу) відноситься до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. За змістом пункту 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через\~Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів. Згідно п.п. 13 п. 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, затвердженим наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 03.03.2015 року № 8 визначено, що Головне управління Держгеокадастру у Львівській області відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством, на території Львівської області. Відповідачами у справах про визнання права власності в порядку спадкування на нерухоме майно, щодо якого відсутні правовстановлюючі документи, є спадкоємці, які прийняли спадщину, а також органи, які уповноважені видавати правовстановлюючі документи на нерухоме майно, або ж органи, до яких перейшли такі повноваження, та органи, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно. Отже, ГУ Держгеокадастру у Львівській області, до повноважень якого відноситься питання розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення, є належним відповідачем у справі за позовом про визнання права на земельну частку (пай). Вказане узгоджується із правовим висновком, викладеним Верховним Судом у постановах: від 22 квітня 2019 року у справі № 171/2030/1, від\~18 грудня 2019 року у справі №181/950/17, від 28 жовтня 2020 року у справі №731/92/20. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Позивачем при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий в розмірі 2158 гривень (а.с. 1). Позивач при зверненні до суду не просив відшкодувати йому понесені судові витрати. Отже, враховуючи такий принцип цивільного судочинства як диспозитивність (ст. 13 ЦПК України), понесені судові витрати позивачу при ухваленні рішення не відшкодовуються.

Outcome: approved