Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~1.Короткий зміст позовних вимог. Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №HAE2AW55720144 від 23.08.2007 в загальному розмірі 378838,06 грн. та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 23.08.2007 року АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали кредитний договір\~№HAE2AW55720144, за умовами якого банк зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 73295,72грн. строком до 22.08.2012 року, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Позивач зобов`язання за даним договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України ,відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Станом на 11.05.2023 року у зв`язку із непогашенням заборгованості за кредитним договором у [PERSON] виникла заборгованість у розмірі 378\~838,06грн, яка складається із: 23346,29грн - заборгованості за кредитом (тілом кредиту); 82742,45 - заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 6524,64 грн- заборгованості по комісії за користування кредитом; 266224,68 грн - пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. 2. Процесуальні дії у справі. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді від 31.05.2023 провадження по справі відкрито та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 3. Позиції учасників справи. \~ \~ \~ \~У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, відповідач відзив на позовну заяву не надав. \~ \~ \~ \~Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 4. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 23.08.2007 року АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали кредитний договір\~№HAE2AW55720144, за умовами якого банк зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 73295,72грн. строком до 22.08.2012 року, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до додаткової угоди від 01.08.2012 року\~\~сторони погодили, що банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошті у виді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 77842,48грн та 18742,61 грн на сплату страхових платежів строком до 22.08.2014 року, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами, а також сплатити винагороду на умовах передбачених цим договором. Відповідно до додаткової угоди №3, сторони погодили, що банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошті у виді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 81753,20 грн та 22653,33 грн на сплату страхових платежів строком до 22.08.2015 року, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами, а також сплатити винагороду на умовах передбачених цим договором. Станом на 11.05.2023 року у зв`язку із непогашенням заборгованості за кредитним договором у [PERSON] виникла заборгованість у розмірі 378\~838,06грн, яка складається із: 23346,29грн - заборгованості за кредитом (тілом кредиту); 82742,45 - заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 6524,64 грн- заборгованості по комісії за користування кредитом; 266224,68 грн - пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру (ч. 3\~ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень»). Відповідно до відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, рішенням Московського районного суду м.Харкова від 02.07.2015року, ухвалено: позов ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про звернення стягнення заборгованості за кредитним договором на предмет застави задовольнити повністю. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором банк» заборгованість за кредитним договором №HAE2AW55720144 від 23.08.2007 року в сумі 65\~895,32 грив. вилучити у [PERSON] та передати в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк» предмет застави, а саме: автомобіль Daewoo, модель: Nexia, рік випуску 2007, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , який належить на праві власності [PERSON] ; комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) автомобіля Daewoo, модель: Nexia, рік випуску 2007, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , які належить на праві власності [PERSON] . Звернути стягнення на предмет застави: автомобіль Daewoo, модель: Nexia, рік випуску 2007, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , які належить на праві власності [PERSON] , шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ\~«ПриватБанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-якім способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноваження на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію т\\з замість втраченого, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України по свідоцтву про реєстрацію т\\з або його дублікату для його подальшої реалізації, а також наданням ПАТ КБ\~«ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля в органах ДАІ України. Стягнути \~з [PERSON] \~на користь\~ПАТ КБ\~«ПриватБанк» сплачений\~ним судовий\~збір в\~сумі 658,95\~грив. Рішення набрало законної сили 21.07.2015. 5. Національне законодавство. Частиною першою\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі\~статтею 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~статті 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, комісію, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. 6. Висновки суду. Як встановлено судом, в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором від 23.08.2007 року в розмірі 65895,32 грн, звернуто стягнення на предмет застави. Звертаючись до суду з цим позовом, АТ КБ «ПриватБанк» зазначало, що станом на 11.05.2023 заборгованість за кредитним договором №HAE2AW55720144 від 23.08.2007 року складає 378\~838,06грн, з яких: 23346,29грн - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 82742,45 - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 6524,64 грн- заборгованість по комісії за користування кредитом; 266224,68 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. На підтвердження боргу [PERSON] за кредитними договором №HAE2AW55720144 від 23.08.2007 року банк надав розрахунок заборгованості за період з 23.08.2007 року до 11.05.2023 року. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта\~статті 263 ЦПК України). Боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування, зокрема до пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, процентів за «користування кредитом». Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких відсотки за «користування кредитом» можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати. Якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання. Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу. Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до\~статті 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що зазначене благо виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до\~статті 1048 ЦК України. За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до\~статті 1048 ЦК України\~поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Отже, припис абзацу другого частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Якщо боржник не сплатив суму боргу, яка складається з тіла кредиту та процентів, нарахованих в певній сумі на час закінчення строку кредитування чи на час пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, то прострочення такого грошового зобов`язання не призводить до подальшої зміни його розміру, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до\~статті 625 ЦК України\~у розмірі, встановленому законом або договором. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до\~статті 625 ЦК України\~є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Отже, в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22). Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18). Таким чином, звернувшись до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави (справа № 643/3820/15-ц) в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №HAE2AW55720144 від 23.08.2007 року, який було задоволено судовим рішенням, в якому заборгованість за кредитним договором указана у повному обсязі, зобов`язання відповідача зі сплати процентів за користування кредитними коштами, так і право банку на їх нарахування та стягнення після звернення до суду, належних\~\~йому відповідно до положень статті\~1048,\~1050 ЦК України, припинилося, проте кредитор має право на отримання сум, передбачених\~статтею 625 ЦК України\~до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання, однак із такою вимогою позивач до суду не звертався. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 25 травня 2023 року у справі № 569/2151/21. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. Отже, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявних у справі доказів, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про відмову в позові в повному обсязі. \~ \~ \~ \~ 7.Розподіл судових витрат між сторонами. Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed