Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-03 00:00:00

ТОВ «Житомиргаз\~Збут» (далі\~-\~позивач)\~звернулось до\~суду із\~позовною заявою\~до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ (а.с. 1-7). Ухвалою суду від 15.05.2023 року (а.с. 63) замінено відповідача [PERSON] на належного [PERSON] 25.05.2023 року представником позивача подано уточнену позовну заяву, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Житомиргаз Збут» заборгованість за спожитий природний газ у сумі 4193,71 грн, інфляційні втрати в сумі 37,73 грн, 3 % річних в сумі 7,51 грн та 2684,00 грн\~судового збору (а.с. 68-73). Позов обґрунтовано\~тим,\~що відповідач\~є побутовим\~споживачем природного\~газу, постачальником якого є позивач. Посилаючись на те, що відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі здійснювала оплату спожитого природного газу за період з 01.12.2021 року по 20.01.2023 року, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, що і стало підставою звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 13.06.2023 року (а.с. 99) судом було відкладено розгляд справи, у зв`язку з тим, що [PERSON] вперше належним чином повідомлена про розгляд справи (згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, яке було вручено 23.05.2023 року) (а.с. 92), не з`явилась у судове засідання, причини її неявки суду були не відомі. У зв`язку з відкладенням розгляду справи, судом було вдруге запропоновано відповідачу у строк до 26.06.2023 року надати відзив на позовну заяву та відповідні докази (за наявності), та з`явитися в судове засідання. У судове засідання сторони не з`явились. Представник позивача подано заяву про розгляд справи без участі його участі; позовні вимоги підтримала; щодо ухвалення судом заочного рішення не заперечує (а.с. 96). У визначений ухвалою суду строк для подання відзиву відповідач відзив на позовну заяву на адресу суду не надала; про розгляд справи була повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 92-94, 102) Заяв, клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки клопотання про інше від сторін не надходили. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст. ст. 211, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін і ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. У своїй діяльності по постачанню природного газу ТОВ «Житомиргаз збут» керується нормами Правил постачання природного газу, затверджених\~постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496\~(далі - Правила № 2496), Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим\~постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2500\~(далі - Типовий договір постачання природного газу),\~Цивільним кодексом України. Підтвердженням приєднання до умов договору є підписана та повернута заява-приєднання, та/або сплачений споживачем рахунок постачальника за поставлений природний газ, та/або фактичне споживання природного газу. Відповідач вважається таким, що прийняв пропозицію позивача щодо укладення договору постачання природного газу побутовим споживачам, положення якого затверджені\~постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2500. Крім цього, відповідно до довідки ТОВ «Житомиргаз збут», останнє станом на 30.04.2022 року надавало послуги з газопостачанню споживачу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 74). Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки з розташованим на ній об`єктом нерухомого майна від 09.10.2021 року (а.с. 49-52) та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 278891258 від 09.10.2021 року (а.с. 54) [PERSON] є власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з доданого позивачем фінансового стану особового рахунку відповідача (а.с. 76), останньою здійснювались оплати послуг газопостачання у жовтні 2021 року та у грудні 2021 року. Згідно п. 2 глави І Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 30.09.2015 року №2496 на постачальників, споживачів природного газу- фізичних осіб (побутових споживачів), фізичних осіб-підприємців, юридичних осіб та Операторів ГРМ/ГТС розповсюджуються "Правила постачання природного газу", затверджених вказаною постановою. Відповідно розділу ІІІ зазначених Правил, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості відповідач за період з 01.12.2021 року по 31.12.2022 року має заборгованість за споживання природного газу в сумі 4193,71 грн (а.с. 75). Через наявність заборгованості, що утворилась у відповідача з причини неналежного виконання своїх зобов`язань щодо оплати наданих послуг із постачання природного газу, позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат за період з грудня 2021 року по січень 2022 року та 3 % річних за період з 26.12.2021 року по 23.02.2022 року. Згідно поданого позивачем розрахунку, інфляційні втрати складають 37,73 грн, 3% річних 7,51 грн (а.с. 72). Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) та\~ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -\~ЦПК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов`язку в натурі (п. 5 ч. 2\~ст. 16 ЦК України). Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1\~ст. 509 ЦК України). Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1\~ст. 510 ЦК України). \~Положеннями статі 525 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Згідно зі\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України). За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15). Згідно з ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на наведене, враховуючи те, що відповідач своїм правом на подання відзиву для спростування доводів позивача не скористалась; зважаючи на те, що позивачем належними доказами доведено суду те, що остання користувалась наданими позивачем послугами, однак не виконала обов`язок по сплаті вартості прийнятих ресурсів, суд вважає за потрібне задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача виниклу внаслідок порушення зобов`язання заборгованість в сумі 4193,71 грн, інфляційні втрати в сумі 37,73 грн та 3 % річних у сумі 7,51 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, сплачений судовий збір у розмірі 2684,00 грн має бути стягнутий з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved