Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-04 00:00:00

У вересні 2022 року [PERSON] звернулася до Оболонського районного суду м. Києва із позовною заявою до ТОВ «Будівельна компанія «СПЕЦЄВРОБУД», у якій просить стягнути з останніх заборгованість із заробітної плати у сумі 52 772,00 грн. та компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 15 333,00 грн. В обґрунтування позовних вимог вказувала, що наказом директора ТОВ «Будівельна Компанія «СПЕЦЄВРОБУД» №8-к від 27.05.2021 року [PERSON] було прийнято на посаду директора з персоналу з 31.05.2021 року, з окладом згідно штатного розкладу. 19.05.2022 року наказом директора ТОВ «Будівельна Компанія «СПЕЦЄВРОБУД» №09-К/тр [PERSON] звільнено з посади директора з персоналу 20.05.2022 року згідно п. 1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін, та наказано бухгалтерії провести остаточний розрахунок. Таким чином, з 31.05.2021 по 20.05.2022 [PERSON] перебувала в трудових відносинах з підприємством ТОВ «Будівельна компанія «СПЕЦЄВРОБУД». Позивач вказує, що при звільненні не отримала від відповідача письмове повідомлення про нараховані та виплачені їй суми та не отримала остаточний розрахунок. Згідно розрахунків позивача, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість із невиплаченої заробітної плати за період 01.10.2021 року по 20.05.2022 року у сумі 52 772,00 грн. Крім того, позивач вказує, що у відповідача існує заборгованість із виплати компенсації за 20 днів невикористаної щорічної відпустки та невикористаної додаткової соціальної відпустки - 20 днів у розмірі 15 333,33 грн. Позивач у судове засідання не з`явилась, про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, представник позивача надала суду заяву, у якій просила розглядати справу за її відсутності, просила позов задовольнити та стягнути витрати на правову допомогу адвоката. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причини неявки не повідомив. Згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступне. Із матеріалів справи вбачається, що наказом директора ТОВ «Будівельна Компанія «СПЕЦЄВРОБУД» №8-к від 27.05.2021 року [PERSON] було прийнято на посаду директора з персоналу з 31.05.2021 року, з окладом згідно штатного розкладу. 19.05.2022 року наказом директора ТОВ «Будівельна Компанія «СПЕЦЄВРОБУД» №09-К/тр [PERSON] звільнено з посади директора з персоналу 20.05.2022 року згідно п. 1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін, та наказано бухгалтерії провести остаточний розрахунок. Таким чином, із 31.05.2021 по 20.05.2022 [PERSON] перебувала в трудових відносинах з підприємством ТОВ «Будівельна компанія «СПЕЦЄВРОБУД» . За період роботи позивач-отримала заробітну плату, а саме: за травень 2021 року - у розмірі 447,23 грн.; за червень 2021 року - у розмірі 8050,00 грн.; за липень 2021 року - у розмірі 8050,00 грн.; за серпень 2021 року - у розмірі 8050,00 грн.; за вересень 2021 року - у розмірі 8 050,00 грн. Всього 32 647,23 грн., що підтверджується випискою по картці АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 23.08.2022, на яку здійснювалось зарахування заробітної плати. Позивач вказує, що при звільненні не отримала від відповідача письмове повідомлення про нараховані та виплачені їй суми та не отримала остаточний розрахунок. Внаслідок чого, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість із заробітної плати, а саме: за жовтень 2021 року - у розмірі 8050,00 грн.; за листопад 2021 року - у розмірі - 8050,00 грн.; за грудень 2021 року - у розмірі 8050,00 грн.; за січень 2022 року - у розмірі 8050,00 грн.; за лютий 2022 року - у розмірі 8050,00 грн.; за березень 2022 року - у розмірі 5 366,67 грн. 67 коп. (2/3 на час оголошення простою не з вини працівників); за квітень 2022 року - у розмірі 5366,67 грн. (2/3 на час оголошення простою не з вини працівників); за травень 2022 року - у розмірі 1788,66 грн. 66 коп. (2/3 на час оголошення простою не з вини працівників). За розрахунками позивача, заборгованість відповідача із виплати заробітної плати за період 01.10.2021 року по 20.05.2022 року становить 52 772,00 грн. Крім того, у відповідача існує заборгованість із виплати компенсації за 20 днів невикористаної щорічної відпустки та невикористаної додаткової соціальної відпустки - 20 днів у розмірі 15 333,33 грн. Згідно з вимогами статті 113 КЗпП України час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). На умовах, передбачених у колективному договорі, оплата за час простою може здійснюватися у більшому розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При цьому, відповідачем жодних належних доказів на спростування позовних вимог суду не надано. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі у сумі 52 772 грн.00 коп. та компенсації за невикористану відпустку у розмірі 15 333 грн. 00 коп. є законними і обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в абз. 5 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в рішенні. З огляду на зазначене, питання щодо справляння і сплати податків й інших обов`язкових платежів у такому випадку вирішуватиметься при виконанні рішення суду. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб які їх понесли, пропорційно до задоволеної частини вимог. Відповідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем потрібно сплатити 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 2 270,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На думку суду, розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5 000,00 грн. є співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони. У зв`язку з чим суд вважає правильним та доцільним стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved