Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-02 00:00:00

До Центрально-Міського райсуду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області подано позовну заяву [PERSON] , яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Просить суд постановити рішення, яким стягнути зі [PERSON] [INFO] на користь [PERSON] [INFO] аліменти у розмірі 1 / 4 частини усіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] , починаючи стягнення від дня пред`явлення позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з [PERSON] [INFO] на користь [PERSON] [INFO] аліменти у розмірі 1 / 4 частини усіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] , починаючи стягнення від дня пред`явлення позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з відповідачів судовий збір на користь держави. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, судові повістки направлені їм за адресами зазначеними в позовній заяві не отримують, інформації щодо іншої адреси для листування в порушення вимог ст. 131 ЦПК України суду не надано. За правилами ст.128-130 ЦПК України, відповідачі про причини своєї неявки суд не повідомили, не надали суду жодної заяви або клопотання. На думку суду, така поведінка відповідачів свідчить про недобросовісне користування правами сторони у цивільному процесі, у зв`язку з чим суд визнає неповажною неявку відповідачів та вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, та зі згоди представника позивача, що відповідає положенням ст. ст. 280-282 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивачка є рідною бабусею малолітньої [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 16 листопада 2022 року за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради в особі органу опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав - позовні вимоги було задоволено, було ухвалено наступне: позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] . 15.02.2023 року за рішенням Центрально-Міської районної у місті ради за № 57 вирішено надати малолітній дитині [PERSON] , яка народилась [INFO] , статус дитини, позбавленої батьківського піклування, а також призначено бабусю [PERSON] опікуном над малолітньою - [PERSON] . Фактично, дитина з вересня 2019 року постійно проживала і проживає на даний час з позивачкою, що підтверджується актом (довідкою) з місця проживання за підписами сусідів, повністю знаходиться на її утриманні, саме позивачка піклується про неї, забезпечує всім необхідним для повноцінного та гармонійного розвитку. Купує необхідний одяг та приладдя, турбується про розвиток дитини, займається її вихованням. Всі ці питання позивачка вирішувала самостійно без допомоги відповідачів (батьків дитини). Останні жодної матеріальної допомогм на утримання дитини не надають, взагалі перестали цікавитись життям, здоров`ям та успіхами дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ч. 8 ст. 7, ч. 2 ст. 150, ст. 180 СК України, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч. 1, 2 ст. 182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно роз`яснень п. 17 Постанови ПВСУ № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, інших непрацездатних осіб, інші обставини, що мають значення для справи непрацездатних. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Датою подачі позову є 01.03.2023 року, і саме з цієї дати підлягають стягненню аліменти на утримання дитини. Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Із врахуванням обставин справи, що мають суттєве значення, суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити повністю, аліменти з обох відповідачів на утримання доньки [PERSON] [INFO] , слід стягувати щомісячно в розмірі 1/4 частини зі всіх видів доходу відповідачів, але гарантовано не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів; Таким чином, позивач є звільненим від сплати судового збору, оскільки позовні вимоги стосуються стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь держави підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1073.60 грн. по сплаті судового збору. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного та

Outcome: approved