Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-27 00:00:00

В січні 2023 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в обґрунтування якого вказав, що позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS] . За Договором купівлі-продажу квартири від 29.12.2022 року, зареєстрованого в реєстрі за №663, продавець - [PERSON] , зобов`язувався у термін до 30.12.2022 року знятися з реєстрації з квартири [ADDRESS] . Проте, згідно довідки №М-03-10 від 02.01.2023 року про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої позивачу, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , відомості про реєстрацію 01.08.2013. Отже, відповідачем всупереч умов зазначеного договору купівлі-продажу квартири від 29.12.2022 року з реєстрації не знявся, чим порушує права позивача на вільне користування та розпорядження майном. [PERSON] не є членом сім`ї [PERSON] . Будь-яких договірних правовідносин між позивачем і відповідачем, які б давали підстави для обмеження прав позивача як власника майна, не існує, у зв`язку із чим звернувся до суду, просить визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти заочного розгляду не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлений про час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку, відзив на позов не подав. За таких обставин, суд із письмової згоди представника позивача ухвалив заочний розгляд справи відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. [PERSON] \~на праві\~власності,\~на підставі\~ нотаріально\~посвідченого договору\~від 29.12.2022,зареєстрованого в реєстрі за №663, належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.12.2022 № 319234239. Згідно п. 13.1 договору купівлі-продажу квартири від 29.12.2022 року, зареєстрованого в реєстрі за №663, продавець - [PERSON] , зобов`язався у термін до 30.12.2022 року знятися з реєстрації з квартири [ADDRESS] . [PERSON] , [INFO] станом на 02.01.2023 зареєстрований у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №М-03-10 від 02.01.2023 року про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб. Відповідно до частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно зі статтями 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання та проживання членів його сім"ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст.64 ЖУ України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім"ї власника житла, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Пунктом 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільний і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судове практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Враховуючи вищевказані обставини, та те що між сторонами по справі договори найму на проживання у спірному житловому приміщенні не укладались, [PERSON] залишаючись зареєстрованим за адресою по [ADDRESS] , власником якої є позивач [PERSON] , є сторонньою для нього особою, яка перешкоджає позивачу належним чином користуватися і володіти вказаним житловим приміщенням, чим порушує його права, як власника, у зв`язку з чим підлягає визнанню таким, що втратив право користування житлом.

Outcome: approved