Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-09 00:00:00

У березні 2023 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» (далі - ПрАТ «СК «Уніка») звернулось до Суворовського районного суду м. Одеси із зазначеним позовом до [PERSON] , посилаючись на те, що 25 вересня 2021 року о 14:48, в м. Одеса по вул. Костанді, біля будинку №162/1, водій [PERSON] керуючи автомобілем марки «AUDI» номерний знак [NUMBER] , під час руху заднім ходом не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «JEEP» номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті чого допустив зіткнення, чим порушив вимоги п.10.9 Правил дорожнього руху. В наслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Київського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2021 року, [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення в виді штрафу в розмірі 850,00 грн. Позивач зазначав, що на момент ДТП автомобіль марки «JEEP» номерний знак [NUMBER] , був застрахований у ПрАТ «СК «Уніка» за договором добровільного страхування наземного транспорту «Автоцивілка навпаки» №016191/4640/0000460, який був укладений 23 квітня 2021 року між ПрАТ «СК «Уніка» та [PERSON] , предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом марки «JEEP» номерний знак [NUMBER] . Відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту «Автоцивілка навпаки» №016191/4640/0000460 від 23 квітня 2021 року, ПрАТ «СК «Уніка» зобов`язувалася у разі настання страхового випадку сплатити [PERSON] страхове відшкодування. 28 вересня 2021 року [PERSON] , звернулася до ПрАТ «СК «Уніка» із заявою про виплату страхового відшкодування, яке на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту «Автоцивілка навпаки» №016191/4640/0000460 від 23 квітня 2021 року, страхового акту № 00461370/1 від 10 жовтня 2021 року здійснив виплату страхового відшкодування в сумі 8339,24 грн. Вказував, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «AUDI» номерний знак [NUMBER] на час ДТП не була застрахована. Оскільки позивач повністю виконав покладені на нього обов`язки щодо виплати страхового відшкодування, посилаючись на положення ст.27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, ПрАТ «СК «Уніка» просило суд винести рішення, яким стягнути з [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 8339,24 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 грн. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеса від 29 березня 2023 року справу за позовом ПрАТ «СК «Уніка» до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було передано до Малиновського районного суду м. Одеси за підсудністю (а.с. 41). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями Малиновського районного суду м. Одеси від 04 травня 2023 року, справу було передано на розгляд судді Сегеді О.М. Справа отримана суддею 05 травня 2023 року. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 08 травня 2023 року по справі було відкрито провадження та призначено судове засідання. Вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 45-46). Представник позивача, діючий за довіреністю від 16 січня 2023 року, в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав до суду клопотання, згідно якого підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити у повному обсязі та розглянути справу без його участі, не заперечував проти винесення заочного рішення (а.с. 1-4, 27). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України (а.с. 57). Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, закріплено право кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Тобто зловживання процесуальними правами, спрямоване на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників цього процесу та вимоги названих Конвенції та Кодексу. Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку. З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду слідує, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом. У справах «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99, рішення від 24 липня 2003 року, пункт 52) та «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 03 квітня 2008 року, пункт 40) Європейський суд з прав людини зазначив, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»). Відомості про розгляд справ (залишення позову без руху, повернення позовної заяви, дані про відкриття провадження та дати призначення справи до розгляду) публікуються на офіційному веб-сайті Малиновського районного суду м. Одеси у відповідності до Рішення ради суддів загальних судів № 12 від 28 лютого 2013 року «Про організацію роботи з інформаційного наповнення і функціонування офіційних веб-сайтів загальних судів на офіційному веб-порталі судової влади України» та відправлено до ЄДРСР. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються розділом третім главою 82 книги п`ятої ЦК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими вказані правовідносини регулюються. Судом встановлено, що ПрАТ «СК «Уніка» є юридичною особою, якадіє на підставі Статуту, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 25-26). Встановлено, що 25 вересня 2021 року о 14 год. 48 хв., в м. Одеса по вул. Костанді, біля будинку №162/1, водій [PERSON] керуючи автомобілем марки «AUDI» номерний знак [NUMBER] , під час руху заднім ходом не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «JEEP» номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті чого допустив зіткнення, чим порушив вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху. В наслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вина [PERSON] у скоєнні ДТП підтверджується постановою Київського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2021року, за якою відповідач був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн. (а.с. 22-23). Відповідно до ч. ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, суд при винесенні рішення не з`ясовує обставин справи, які підтверджують вину відповідача у спричиненні механічних пошкоджень автомобілю марки «JEEP» номерний знак [NUMBER] . З матеріалів справи вбачається, що автомобіль марки «AUDI» номерний знак [NUMBER] на час ДТП не був застрахований (а.с. 24). Встановлено, що на момент ДТП автомобіль «JEEP» номерний знак [NUMBER] , був застрахований у ПрАТ «СК «Уніка» за договором добровільного страхування наземного транспорту «Автоцивілка навпаки» №016191/4640/0000460, який був укладений 23 квітня 2021 року між ПрАТ «СК «Уніка» та [PERSON] , предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом марки «JEEP» номерний знак [NUMBER] (а.с.11). Відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту «Автоцивілка навпаки» №016191/4640/0000460 від 23 квітня 2021 року, позивач взяв на себе зобов`язання, що у разі настання страхового випадку сплатити страхове відшкодування. Судом встановлено, що автомобіль марки «JEEP» номерний знак [NUMBER] , належить на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] [PERSON] (а.с. 10, 17-20). 28 вересня 2023 року власник автомобіля марки «JEEP» номерний знак [NUMBER] , [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «Уніка» із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу (а.с. 9). Згідно розрахунку суми страхового відшкодування вартість матеріального збитку складає 8339,24 грн. Вказаний розрахунок сторонами не оскаржувався. Встановлено, що ПрАТ «СК «Уніка» визнало вказану подію страховим випадком та здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 8339,24 грн.,що підтверджується страховим актом №00461379/1 від 10 жовтня 2021 року (а.с. 7). Відповідно до ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. За змістом ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Статтею 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Отже, до позивача, як до страховика, що виплатив страхове відшкодування в межах сплаченої суми в розмірі 8339,24 грн.,перейшло право вимоги, яке потерпіла особа, на підставі ст. ст. 1187, 1188 ЦК України, мала би до відповідача [PERSON] . Таким чином, позивач має право на стягнення з відповідача на свою користь страхове відшкодування в порядку суброгації. Суд вважає, що позивачем вчинено всі дії, згідно із законом для досудового врегулювання спірних правовідносин. Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засідання відповідач також розпорядився на свій розсуд. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь в порядку суброгації страхового відшкодування в розмірі 8339,24 грн.,підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір у справі складає 2684,00 грн., які сплачені позивачем при зверненні до суду та підлягають стягненню з відповідача (а.с. 5).

Outcome: approved