Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-26 00:00:00

Позивач звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області з вищевказаною позовною заявою, яку обґрунтував тим, що його батькові [PERSON] , який помер [INFO] , при житті на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право особистої власності на домоволодіння від 14.10.1993 належала частка житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Вказує, що він, [PERSON] , є сином [PERSON] та має намір успадкувати частину житлового будинку, яка є спадковий майном померлого батька - [PERSON] , після смерті якого, він залишився проживати за вищезазначеною адресою, що свідчить про фактичне управління спадковим майном. Позивач зазначає, що після смерті [PERSON] , інших спадкоємців його права на спадкове майно, які претендують на спадкове майно померлого [PERSON] , крім нього, немає. Зауважує,\~що дружина\~померлого [PERSON] \~та його\~мати [PERSON] ( відповідач) не заперечує щодо визнання за позивачем права власності на нерухоме майно частину будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яке являється спадковим майном [PERSON] . Також вказує, що оскільки, він має намір оформити право власності на вищезазначене нерухоме майно, тому 17 серпня 2021 року він звернувся до державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який належав [PERSON] , померлому [INFO] . Проте, постановою від 17 серпня 2021 року за №1302/02-31, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки в свідоцтві про право власності зазначено, що частина вищевказаного домоволодіння, що складається з одного жилого будинку і розташоване в [ADDRESS] дійсно належить колгоспному двору, голова якого є [PERSON] , тобто відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки спадкове майно належить колгоспному двору, головою якого і був померлий [PERSON] . Крім цього зазначає, що з метою встановити статус житлового будинку, який є спадковим майном, адвокат Покоєвич А.О. звернувся до Стрижавської селищної ради з адвокатським запитом з проханням надати інформацію: який правовий статус має житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] ; чи належить будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] до майна колгоспного двору. Вказує, що у відповіді від Стрижавської сільської ради від 28.10.2021 року за № 2296/02-6 не зазначено конкретної відповіді на запитувану інформації, а лише вказано про порядок отримання інформації про речові права та їх обтяження на об`єкти нерухомого майна та суб`єктів таких прав тощо. Тому , позивач вимушений звернутися до суду та просить суд визнати за ним право власності на частину житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями і спорудами, загальною площею 102,8 кв.м., житловою площею 65,8 кв.м., що розташовується за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , [INFO] . 22.05.2023 у судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат Покоєвич А.О. не з`явилися; при цьому, попередньо на електронну адресу суду представник надіслав заяву про розгляд справи за їх відсутності, заявлені позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та представник відповідача Стрижавської територіальної громади до судового засідання, також не з`явилися; при цьому в матеріалах справи міститься клопотання селищного голови Демченка Михайла, в якому останній просить суд розгляд даної справи проводити за наявними матеріалами у справі, без участі представника Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, у вирішенні справи покладається на розсуд суду, а відповідач [PERSON] на адресу суду надіслала заяву, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просила розгляд справи проводити у її відсутність. Суд, вважає за можливе розглянути справу у відсутності нез`явившихся осіб та постановити процесуальне рішення на підставі наданих позивачем письмових доказів у справі. Вивчивши позов, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню виходячи з такого. Судом встановлено, що [INFO] у віці 64 роки помер [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 17.10.2014 виконавчим комітетом Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис №98 (а.с.6), після смерті якого відкрилася спадщина на відповідне спадкове майно, в тому числі на частку житлового будинку по [ADDRESS] , що належав померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння №212 від 14.10.1993, згідно якого вищевказане домоволодіння належить до колгоспного двору, головою якого є [PERSON] (а.с.5). Окрім того, з довідки №57 від 26.06.2018, виданої КП «ВООБТІ», убачається, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи №2806, станом на 31.12.2012, право власності на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , 20.10.1993 зареєстровано КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» та записано в реєстрову книгу № 5, за реєстровим № 1038 за [PERSON] на підставі свідоцтва №212 про право особистої власності на будинковолодіння виданого на підставі рішення виконавчого комітент Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області 23.09.1993 №43 (а.с.17). Згідно копії технічного паспорту на багатоквартирний (садибний) житловий будинок, який складається з двох квартир, що розташований за адресою: [ADDRESS] , відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи №2806 станом на 31.12.2012 власниками є: [PERSON] на частку та [PERSON] також на частку. Вказаний технічний паспорт виготовлений станом на 19.07.2013 КП «ВООБТІ» за замовленням [PERSON] (а.с.18-20). Відповідно до копії звіту про незалежну оцінку частки житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями і спорудами, що розташовується за адресою: [ADDRESS] та належить на правах приватної спільної часткової власності [PERSON] , ринкова вартість якого станом на 21.10.2021 складає 325\~902,00 гривень (а.с.21-44). [PERSON] на день смерті проживав та був зареєстрований у будинку за адресою: [ADDRESS] разом з [PERSON] (дружиною), [PERSON] (сином) та [PERSON] (невісткою), що підтверджується копією довідки за вих. №2347 від 26.08.2021, виданої виконавчим комітетом Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області (а.с.12). Той факт, що позивач [PERSON] був сином [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.07.1977, батьком в якому зазначений [PERSON] (а.с.8). Також з дослідженої в судовому засіданні копії спадкової справи №140/2015, заведеної Вінницькою районною державною нотаріальною конторою до майна померлого [INFO] [PERSON] , вбачається, що з заявою про прийняття спадщини звернувся син померлого [PERSON] (зворотній бік а.с.110). Крім цього, спадкоємці першої черги за законом після смерті [INFO] [PERSON] , а саме: [PERSON] (дружина), [PERSON] (донька) та [PERSON] (донька) від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] відмовилися на користь його сина [PERSON] , про що свідчать копії відповідних заяв, які містяться у вищевказаній спадковій справі (а.с.110,111,113). Постановою державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори Когутницького Є.В. від 17.08.2021 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який належить [PERSON] , померлому [INFO] , оскільки свідоцтво про право особистої власності не є документом, що свідчить про перебування його у власності спадкодавця, так як вказує, що двір є колгоспним, що не дає можливості реалізувати спадкові права, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1302/02-31 від 17.08.2021 (а.с.13). Застосовуючи норми матеріального та процесуального права, суд виходить з наступного: Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.Відповідно до ч.1ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. \~ \~ \~ \~ Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК України). Частиною 1 статті 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до вимог ст. 7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці. Згідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради. Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі - Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. \~ \~ \~ \~ Згідно п. 9 зазначених Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство. Згідно з п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору. \~ \~ \~ \~ Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Тобто усі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Згідно аналізу положень ст. 392 ЦК України, вбачається, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З матеріалів\~справи судом\~установлено,\~що спадкове\~домоволодіння,\~яке розташоване\~за адресою:\~ [ADDRESS] , відноситься до категорії колгоспних дворів, частка якого належала [PERSON] , померлому [INFO] ; позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька, шляхом подання заяви до нотаріальної контори, проте не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , оскільки в свідоцтві про право особистої власності на домоволодіння [PERSON] , зазначено, що воно віднесено до колгоспного двору, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1302/02-31 від 17.08.2021 Вінницької районної державної нотаріальної контори (а.с.13). Окрім того, судом також установлено, що [PERSON] (дружина померлого та мати позивача та відповідач по даній справі), [PERSON] (донька померлого) та [PERSON] (донька померлого) від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] відмовились на користь його сина [PERSON] ( позивача в даній справі), подавши до нотаріальної контори відповідні заяви (а.с.110,111,113). Тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що не суперечить вимогам та законним інтересам сторін, відповідає чинному законодавству України, а також не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб. Також, суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved