Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду у грудні 2022 року з позовом про встановлення батьківства та просила суд встановити юридичний факт того, що [PERSON] є її рідним батьком. В обгрунтування своєї заяви позивачка пояснила, що вона, народилася [INFO] , про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва в книзі записів актів громадянського стану про народження 06 серпня 2004 року зроблено відповідний запис № 1833 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 06 серпня 2004 року. ЇЇ матір`ю є [PERSON] , громадянка України, [INFO] , а батьком є [PERSON] , громадянин України, [INFO] . В свою чергу, після її народження, в зв`язку з тим, що її батьки були не одруженими, а й батько заяниці - [PERSON] , не зміг бути присутнім під час процедури реєстрації її народження, запис про батька у вищевказаному свідоцтві про народження був зроблений на підставі статті 135 Сімейного кодексу України. Хоча шлюб між батьками укладено не було, вони довгий час, як сім`я, проживали разом в батьковій квартирі за адресою: [ADDRESS] , що належала йому на підставі заповіту від 04.11.2002 року зареєстрованому в реєстрі за номером 2-2824 посвідченого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори. ЇЇ батько, [PERSON] , протягом життя наполягав на внесенні запису про реєстрацію його батьком, однак постійно бракувало на це часу, хоча про заявницю він завжди піклувався як за своєю рідною донькою. Через деякий час батьки припинили підтримувати стосунки та заявниця з матір`ю переїхали за адресою: [ADDRESS] , де проживають разом по сьогодні. Не зважаючи на припинення стосунків з матір`ю, її батько, [PERSON] , визнавав заявницю за свою доньку, піклувався про неї протягом усього життя, брав участь у шкільному та дошкільному житті, дарував подарунки, проявляв турботу та увагу, вітав з усіма святами. Заявниця неодноразово залишалася в нього на вихідних та святах з ночівлею. [INFO] її батько, [PERSON] , помер, про що 18 березня 2022 року Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) було зроблено відповідний актовий запис № 6189 та видано свідоцтво про смерть Серії [NUMBER] . В зв`язку з проходженням бойових дій на території міста Києва та Київської області через напад Російської Федерації на територію України заявниця зі своєю матір`ю виїхали за межі міста та не змогли бути присутніми на похоронах батька. Після його смерті у відповідності до чинного законодавства була відкрита спадщина, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 69761136 . Встановлення факту батьківства має для заявниці юридичне значення, оскільки необхідне їй для прийняття спадщини після смерті батька, оскільки інших спадкоємців не існує, як і не існує спору про право, однак для встановлення вказаного факту та у зв`язку із необхідністю упорядкувати документи, заявниця змушена звернутися до суду із вказаною заявою. Ухвалою суду від 06.01.2023 року відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого засідання. 02.02.2023 року надійшов відзив від представника відповідача Київської міської ради, згідно якого останній просить відмовити в задоволенні позову, оскільки для встановлення спорідненності [PERSON] та [PERSON] виникає необхідність у проведенні посмертної судової молекулярно-генетичної експертизи, тесту ДНК. Ухвалою суду від 30.03.2023 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового засідання. В судовому засіданні позивачка та її представник- адвокат Федорченко А.М. підтримали позов та просили його задовольнити. В судове засідання відповідач та третя особа не з"явилися, надіслали до суду листи про слухання справи у їх відсутність. Допитані у судовому засіданні свідки[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не змогли підтвердити той факт, що [PERSON] є батьком позивачки [PERSON] . Суд, заслухавши позивачку, її представника-адвоката Федорченка А.М., свідків та дослідивши докази по справі, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, щопозивачка народилася [INFO] , про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва в книзі записів актів громадянського стану про народження 06 серпня 2004 року зроблено відповідний запис № 1833 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 06 серпня 2004 року. Судом встановлено, що в зазначеному вище свідоцтві про народження позивачки , запис про батька був зроблений на підставі статті 135 Сімейного кодексу України(ас.12). Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] , помер, про що 18 березня 2022 року Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) було зроблено відповідний актовий запис № 6189 (ас.14). Судом встановлено, що [PERSON] , після його смерті було кремовано, згідно копії довідки на одерження праху №4.177886К(ас.59). Судом встановлено, що після смерті [PERSON] у відповідності до чинного законодавства була відкрита спадщина, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 69761136 (ас.15). Визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, врегульовано статтею 125 СК України. Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Відповідно до частин першої та другої статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Статтею 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статі 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК України 2004 року рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень статті 212 ЦПК України 2004 року, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути лише висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року). Судом встановлено, що [PERSON] , після його смерті було кремовано, згідно копії довідки на одерження праху №4.177886К(ас.59). Згідно до ч.1,2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному табезпосередньому дослідженні наявних усправі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, суд вважає, що заявлені позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту батьківства, задоволенню не підлягають, так як є недоведеними.

Outcome: dismissed