Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що відповідач по справі, яка є матір`ю малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , не виконує своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання синів, які проживають разом зі своїм батьком, позивачем по справі. В березні 2022 року відповідач виїхала до Франції, де має посвідку на тимчасове проживання та роботу, має намір залишитися у Франції та не бажає забирати з собою дітей. В квітні 2023 року [PERSON] подала до суду позов про розірвання шлюбу, оскільки не бажає проживати однією сім`єю з [PERSON] . Відповідач більше року не виконує своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання синів, як мама, не виявляє бажання спілкуватися з дітьми, тому позивач просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 травня 2023 року вказану справу передано на розгляд судді Ярмолі О.Я. Ухвалою суду від 04.05.2023 року відкрито провадження у вказаній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 30.05.2023 року було витребувано у Служби у справах дітей висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с.35. 36). 30.06.2023 року на виконання ухвали суду третя особа по справі ССД направила суду Висновок органу опіки та піклування щодо вирішення даного судового спору (а.с.44,45). 30.06.2023 року представник позивача адвокат Коннова Н.І. подала клопотання про долучення доказів (а.с.48-53). 30.06.2021 року ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, було закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.55,56). Позивач та представник позивача згідно довіреності в справі адвокат - Коннова Н.І., в судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заяв про відкладення розгляду справи, та/або відзиву, заперечень на адресу суду не надходило, та відповідно до положень ч.6 ст.128, ч.3 ст. 130 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлений належно про розгляд справи. Представник 3-ої особи - Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Степашкіна Н.О. в судовому засіданні підтримала позов. На підставі ст. 280-282 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи, про що не заперечувала сторона позивача. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, покази свідка, оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , являються [PERSON] та [PERSON] . Наведене підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 25.10.2013 р. та свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 11.09.2015 р., копії яких приєднані до матеріалів справи. (а.с.24,13). Встановлено, що відповідач [PERSON] 20.04.2023 року звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] (а.с.22). Як вбачається з матеріалів справи, позивач із своїми малолітніми дітьми [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані і проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено витягами з реєстру територіальної громади м.Біла Церква від 09.12.2022 року індексний номер витягу: 2022/001949121, 2022/001949154, 2022/00194435 (а.с.9,11,12). Частина житлового будинку належить батькові дітей згідно договору купівлі-продажу від 22.05.2019 року та земельна ділянка площею 0,0500 га по [ADDRESS] (а.с.16,17, 14,15). Матеріалами справи також встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Позивач має посвідку на тимчасове проживання в Французькій Республіці № [NUMBER] , термін дії з 15/06/2020 до 14/06/2030 (а.с.52,53). Згідно висновку Служби у справах дітей від 27.06.2023 року № 530, орган опіки та піклування - виконавчий комітет Білоцерківської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , щодо її малолітніх синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та вказують на відповідність зазначеного інтересам дітей (а.с.45). Позивач суду пояснив, що з березня 2022 року сторони проживають окремо, діти проживають разом з позивачем [PERSON] та перебувають на його утриманні, а мати дітей ухиляється від належного утримання своїх дітей, всі побутові питання вирішує батько. Позивач організовує дітям виховання, навчання, заняття вокалом і спортом. Позивач повністю займається дітьми, контролює їх повендінку. Педставник позивача пояснила, що відповідачка не бажала жити однією сімєю з [PERSON] , з березня 2022 року вона виїхала до Франції, де має посвідку на тимчасове проживання та роботу, має намір залишитися у Франції та не бажає забирати з собою дітей, оскільки діти заважатимуть їй працевлаштуванню та особистому життю. В квітні 2023 року [PERSON] подала до суду позов про розірвання шлюбу. Відповідачка більше року не виконує своїх батьківських обов`язків, життям та здоров`ям синів не цікавився, участі у вихованні дітей не приймає, припинила будь-яке спілкування з позивачем та дітьми. Півтора місяці тому приїздила в Україну, щоб забрати свої речі. Дітьми опікується позивач, вони живуть разом з батьком, який повністю займається вихованням та утриманням дітей та в змозі забезпечити потреби дітей. Свідок [PERSON] , якому позивач приходиться племінником, суду показав, що дітьми сторін від народження замається їхній батько, оскільки мама завжди займалась собою. В минулому році відповідач виїхала за кордон на роботу та облаштувала там своє особисте життя. Відносини у позивача з відповідачем погані, позивач [PERSON] перебуває в депресії, оскільки [PERSON] бажає іншого життя, а коли повернулася з Франції, то дітьми не займалася, та не бажає проживати разом з позивачем однією сім`єю. Свідок намагався переконати відповідачку повернутися до дітей, але вона не бажає цього, нехтує своїми батьківськими обов`язками. При розгляді справи про позбавлення батьківських прав суд виходить з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного кодексу України, Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 р., Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, відповідно до статті 165 СК України, мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 166 СК України описано правові наслідки позбавлення батьківських прав. Так, особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З урахуванням викладеного, суд вважає, що відповідач безпричинно самоусунулася від виконання своїх обов`язків по утриманню і вихованню своїх дітей [PERSON] , не проявляє належної батьківської турботи, не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Відсутні докази поважності причини ухилення матері від виконання своїх обов`язків по відношенню до дітей. Отже, виходячи із заявлених вимог, встановлених судом фактів, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, з урахуванням висновку органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Білоцерківської міської ради, суд дійшов висновку, що [PERSON] , [INFO] , підлягає позбавленню батьківських прав стосовно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Суд вважає за необхідне в рішенні зазначити, що відповідно до положень ст. 169 СК України особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. Позивач не ставить вимогу про стягнення з відповідача судових витрат по справі.

Outcome: approved