Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального напису стосовно [PERSON] . Заява мотивована тим, що [PERSON] , [INFO] , є матір?ю дитини [PERSON] , [INFO] . Гліб від свого народження мешкає із заявником у власній квартирі [PERSON] за адресою реєстрації заявника та повністю перебуває на її утриманні. Двокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] , належить заявнику на праві приватної власності згідно Договору купівлі-продажу квартири від 26.11.2019р. Гліб народився у заявника від короткочасних позашлюбних відносин з [PERSON] 3 [PERSON] у зареєстрованому шлюбі заявник не перебувала. [PERSON] свої батьківські обов?язки по відношенню до Гліба в будь-якій формі не виконує, ніколи будь-яких грошових коштів (аліментів) на утримання [PERSON] не надавав. Ірпінським міським судом Київської області (суддя Чернова О.В.) 10 квітня\~2023\~року видано судовий наказ у справі № 367/661/23 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього [PERSON] в розмірі частини заробітку (доходу). [PERSON] , [INFO] , відвідує Дитячий центр розвитку «Павлуша» (садочок повного дня) за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Северинівська, 106-А. 24 грудня\~2022\~року з невідомих заявнику міркувань [PERSON] приїхав за адресою місця проживання [PERSON] та забрав у матері заявника - [PERSON] [PERSON] , з яким вона гуляла у дворі будинку, пояснивши їй, що поїде разом з Глібом на роботу заявника. В зв?язку з цими неадекватними діями [PERSON] , заявник звернулась із заявою до поліції про викрадення Гліба (вх. ЕО 39483 від 24.12.2022р.). [PERSON] на наполегливі благання повернув Гліба лише через добу. Весь цей час заявник не знала, де знаходиться малюк Гліб. 05 січня\~2023\~року на наполегливі прохання [PERSON] заявник дозволила останньому погуляти з [PERSON] у дворі багатоповерхового будинку за адресою місця проживання (м. Ірпінь). [PERSON] , отримавши Гліба, приблизно об 17:00 05.01.2023\~року вивіз його в невідомому напрямку, а в телефонному режимі повідомив, що Гліба матір більше не побачить. В зв?язку з чим, 06 січня\~2023\~року заявник звернулась до органів поліції м. Ірпінь Київської області із заявою про викрадення Гліба (Протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 06.01.2023\~року). Через бездіяльність органів поліції, заявник самотужки дізналась, що [PERSON] може проводити своє дозвілля за адресою орендованого ним будинку: [ADDRESS] . Діючи самотужки, заявник відправилась за цією адресою, де знайшла [PERSON] в нетверезому стані разом з громадянкою [PERSON] , та [PERSON] без нагляду. Реакцією [PERSON] на візит [PERSON] стало побиття [PERSON] заявника, в зв?язку з чим [PERSON] отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості (зламаний ніс). В зв?язку з протиправними злочинними діями [PERSON] відносно нього органами досудового розслідування було порушене кримінальне провадження за ст. 125 ч. 2 КК України, яке внесено до ЄРДР за №120231163900000015 від 08.01.2023\~року. 23 лютого\~2023\~року суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Гришко О.М. у кримінальній справі № 369/2573/23 (провадження 1-кп/369/1632/23) виніс ухвалу про призначення підготовчого судового засідання за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №120231163900000015 від 08.01.2023\~року. Додатково заявнику стало відомо, що [PERSON] є системним злочинцем та має судимість за вироком Ленінського районного суду м. Харкова (суддя Попрас В.А.) від 22.10.2012р. у кримінальній справі №\~2018/14478/2012\~(ст. 185 ч. 2, ст. 190 ч. 2 КК України). На фоні несприйняття Глібом [PERSON] як рідної людини (у [PERSON] з Глібом взагалі відсутній будь-який психологічних зв?язок через самоусунення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов?язків), [PERSON] постійно вчиняє по відношенню до заявника [PERSON] та матері заявника - [PERSON] психологічне насилля, а останнім часом вдався до відвертого фізичного насилля по відношенню до заявника та [PERSON] . Після передання Київською спеціалізованою прокуратурою у військовій оборонній сфері Центрального регіону обвинувального акту з матеріалами до Києво-Святошинського районного суду Київської області, [PERSON] «активізував» свої дії, спрямовані на залякування: пише відверті повідомлення через месенджер Viber, прикриваючись бажанням почути [PERSON] , в телефонному режимі повідомляє заявника, що коли буде їхати у відпустку - обов?язково заїде до всіх рідних заявника. 27 травня\~2023\~року відповідач [PERSON] приїхав за адресою місця проживання заявника та намагався потрапити до квартири заявника під приводом побачення з [PERSON] , в зв?язку з чим заявник звернулась до органів поліції. 28 травня\~2023\~року так само підстерігав заявника у дворі будинку з невідомою фізичною особою жіночої статі. Всі свої дії він прикриває ніби то бажанням побачити [PERSON] , а заявник це сприймає як тиск через розгляд кримінальної справи у Києво-Святошинському районному суді Київської області. Пояснити заявник свої дії [PERSON] відмовляється, спілкується з [PERSON] виключно нецензурною лексикою. Заявнику здається, що ці дії [PERSON] є черговою схемою для створення собі сприятливих умов під час військового стану в Україні або суто психологічні розлади на фоні власного скривленого сприйняття реальності. Всі свої дії відповідач [PERSON] вчиняє під «прикриттям» одягнутої військової форми. Останньою відомою адресою зареєстрованого місця проживання [PERSON] заявник зазначає: [ADDRESS] (Комунальний заклад «Харківський міський центр реінтеграції бездомних осіб»). Клієнтами Комунального закладу «Харківський міський центр реінтеграції бездомних осіб» є бездомні особи у віці від 18 років і особи, звільнені з місць позбавлення волі, які підпадають під вимоги, обумовлені чинним законодавством. Виходячи з мети, Центр здійснює надання послуг з ночівлі, з тимчасового проживання. Просить суд видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , [INFO] , строком на 6 (шість) місяців. Встановити наступні заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] , [INFO] , та покласти на нього наступні обов`язки із заборонами, а саме заборонити [PERSON] , [INFO] : -перебувати в місці проживання (перебування) [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ; -наближатися на 300 метрів до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] : місця проживання (перебування) [PERSON] : [ADDRESS] ; Дитячого центру розвитку «Павлуша» (садочок повного дня): Київська область, м. Ірпінь, вул. Северинівська, 106-А; місця проживання (перебування) [PERSON] [INFO] , матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , [INFO] , якщо вона за власним бажанням перебуває в місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею: ведення листування, телефонних переговорів з [PERSON] або контактування з нею через інші засоби зв?язку особисто або через третіх осіб. Заявниця у судовому засіданні просила заяву задовольнити. Заінтересована особа у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Згідно ч. 3\~ст. 294 ЦПК України\~справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до приписів ч.ч. 1, 2\~ст. 350-5 ЦПК України\~справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Неявка в судове засідання заінтересованої особи не перешкоджає розгляду заяви. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, вислухавши доводи заявника, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є матір?ю дитини [PERSON] , батьком Гліба є [PERSON] . [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] не перебувала. Син [PERSON] від свого народження мешкає з матір`ю [PERSON] за адресою реєстрації заявника та перебуває на її утриманні. Двокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] на праві приватної власності згідно Договору купівлі-продажу квартири від 26.11.2019р. [PERSON] свої батьківські обов?язки по відношенню до Гліба не виконує. Ірпінським міським судом Київської області 10 квітня\~2023\~року видано судовий наказ у справі № 367/661/23 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітнього [PERSON] в розмірі частини заробітку (доходу). [PERSON] , [INFO] , відвідує Дитячий центр розвитку «Павлуша» (садочок повного дня) за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Северинівська, 106-А. 24.12.2022 заявник звернулась із заявою до поліції про викрадення Гліба (вх. ЕО 39483 від 24.12.2022р.). 06 січня\~2023\~року заявник звернулась до органів поліції м. Ірпінь Київської області із заявою про викрадення Гліба (Протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 06.01.2023\~року). 23 лютого\~2023\~року Києво-Святошинським районним судом Київської області у кримінальній справі № 369/2573/23 (провадження 1-кп/369/1632/23) винесено ухвалу про призначення підготовчого судового засідання за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №120231163900000015 від 08.01.2023\~року. Крім того, [PERSON] має судимість за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 22.10.2012р. у кримінальній справі №\~2018/14478/2012\~(ст. 185 ч. 2, ст. 190 ч. 2 КК України). Як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] систематично, протягом тривалого періоду часу ображає заявницю та погрожує фізичною розправою в текстових повідомленнях. Крім того, є факти здійснення [PERSON] відносно [PERSON] фізичного насильства та факти відібрання дитини від матері без її згоди та вивезення дитини у невідоме для заявника місце. Згідно зі\~ст. 350-2 ЦПК України\~передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є\~Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з п.п. 3, 14 ч. 1.\~ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 2\~ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на подружжя та колишнє подружжя. Пунктом 2 ч. 1\~ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~встановлено, що до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з ч. 3\~ст. 26 цього Закону\~рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 зазначеного вище Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. При цьому, згідно з п. 3 ч. 1\~ст. 350-4 ЦПК України\~у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Таким чином, зважаючи на наведені норми\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Верховний Суд у постанові від 14.01.2020 року, винесеній у справі № 754/6995/19, зазначає, що під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Відповідно до ч. 1\~ст. 3 Конституції України\~людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Згідно з ч. 2\~ст. 27 Конституції України\~кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~постраждала особа має право на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Стаття 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплює одну з фундаментальних цінностей демократичного суспільства. Вона категорично забороняє без будь-яких винятків катування, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження та покарання без огляду на обставини чи поведінку потерпілого, що висвітлюється у рішенні ЄСПЛ «A.V. v. Ukraine», n. 68177, «Enea v. Italy» [GC], n. 55182, «Idalov v. Russia» [GC], 91183. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантується існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права. Рішення Європейського суду з прав людини «Chahal v. the UK», n. 145. Положеннями\~ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Відповідно до\~ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~на строк від одного до шести місяців. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та наведені норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про те, що заявник обґрунтовано звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису і її права мають бути захищенні судом шляхом видачі відповідного обмежувального припису, оскільки заявник дійсно є постраждалою особою від домашнього насильства, а її кривдником є заінтересована особа [PERSON] . Тож, у відповідності до положень\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»,\~оцінюючи сам вид насильства (психологічне), ризики, тобто вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, суд приходить до висновку про необхідність покладення на заінтересовану особу обов`язків та заходів тимчасового обмеження прав. \~В силу ч. 3\~ст. 350-5 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно ч. 4\~ст. 350-6 ЦПК України\~рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. \~На підставі\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»,

Outcome: approved