Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-26 00:00:00

Позивач, АТ КБ «ПриватБанк», звернувся до суду з позовом, зменшивши розмір позовних вимог і просить стягнути з відповідача заборгованість за договором № б/н від 27.01.2016 р. в розмірі 65980,20 грн., в тому числі 65980,20 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, а також понесені позивачем судові витрати. Позов мотивований тим, що між ПАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є АТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] укладено договір № б/н від 27.01.2016. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картки рахунку. У подальшому відповідач, ознайомившись із умовами обслуговування кредитних карток та підписавши паспорт споживчого кредиту від 19.06.2018 р. отримав картку типу: преміальна картка World Black Edition (кредитний лімін до 200\~000 грн.). Номер та строк дії картки зазначено в довідці про отримання картки. При цьому позивач вважає, що своїм підписом в анкеті-заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг між ним та Банком. Погашення кредиту та відсотків повинно відбуватись відповідно до умов. Свої зобов`язання перед позивачем відповідач належним чином не виконує, у зв`язку з чим порушив умови договору щодо погашення кредиту, за ним виникла заборгованість в сумі 65980,20 грн., яку позивач просить стягнути. Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 21.09.2022 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. 22.02.2023 року до суду надійшли додаткові пояснення у справі від представника відповідача [PERSON] , в яких зазначено, що після звернення банку до суду відповідач сплатив банку заборгованість 30.08.2022 4003,40 грн., 01.10.2022 3651,00 грн., 19.10.2022 29300,00 грн., 30.10.2022 5000,00 грн., 31.10.2022 15000,00 грн., 03.11.2022 5,44 грн., 05.11.2022 20,00 грн., 01.12.2022 1700,00 грн., 01.01.2023 1550,00 грн., 22.01.2023 7600,00 грн., а всього 67829,84 грн., відтак у відповідача відсутня заборгованість за кредитним договором, а навпаки мається переплата за тілом кредиту у розмірі 37996,00 грн., тому просив у задоволенні позову відмовити. 22 червня 2023 року до суду від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, а саме просили стягнути з [PERSON] заборгованість за договором № б/н від 27.01.2016 р. в розмірі 55104,76 грн. Представник позивача у судовому засіданні зменшенні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач до суду не з`явився, проте належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, просив у задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки відповідач сплатив всю суму боргу, навпаки має переплату за тілом кредиту у розмірі 37996,00 грн. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає не задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до підписаної заяви № б/н від 27.01.2016 року звернувся до позивача з метою отримання банківський послуг, у зв`язку із чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, чим підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг , Тарифами складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. У подальшому [PERSON] , ознайомившись із умовами обслуговування кредитних карток та підписавши паспорт споживчого кредиту від 19.06.2018 р., отримав картку типу: преміальна картка World Black Edition (кредитний ліміт до 200\~000 грн.). Відповідно до розрахунків, наданих позивачем 22.06.2023 р., погашено заборгованість за поточним тілом кредиту 450812,46 грн., погашено заборгованість за простроченим тілом кредиту 167535,86 грн., погашено заборгованість по нарахованим відсоткам 39226,43 грн., погашено заборгованість по простроченим відсоткам 42818,23 грн., заборгованість за тілом кредита 55104,76 грн., в тому числі простроченим тілом кредиту - 55104,76 грн. Згідно поданого відповідачем розрахунку, останній сплатив банку заборгованість 30.08.2022 4003,40 грн., 01.10.2022 3651,00 грн., 19.10.2022 29300,00 грн., 30.10.2022 5000,00 грн., 31.10.2022 15000,00 грн., 03.11.2022 5,44 грн., 05.11.2022 20,00 грн., 01.12.2022 1700,00 грн., 01.01.2023 1550,00 грн., 22.01.2023 7600,00 грн., а всього 67829,84 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634\~цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634\~ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050\~ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Судом встановлено, що в анкеті-заяві, яка була підписана [PERSON] від 27.01.2016, не зазначена процентна ставка, виходячи з якої нараховуються проценти за користування кредитом, а отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами та порядок їх нарахування. Відповідач підписав паспорт споживчого кредиту, в якому, зокрема, передбачено розмір процентної ставки поза межами пільгового періоду для картки Platinum - 37,2% річних та розмір процентної ставки, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту 74,40% річних, які є безпідставними у зв`язку з тим, що у доданій позивачем до позовної заяви довідці про основні умови кредитування (паспорті споживчого кредиту) зазначено інформацію, зокрема, щодо основних умов кредитування та реальної процентної ставки за різними видами кредитних карток: Картка Platinum, Картка MC WorldElite, Картка Visa Infinite, Картка MC World Black Edition. Проте матеріали справи, в тому числі анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, підписана сторонами 19.06.2018, не містить інформації про те, який саме вид картки видано відповідачу [PERSON] . Позивач, обґрунтовуючи вимоги в частині стягнення з відповідача відсотків, крім самого розрахунку заборгованості та виписки по рахунку, посилається на паспорт споживчого кредиту, Витяг з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, Visa Signature і Умови та Правила надання банківських послуг у ПриватБанку, як невід`ємні частини договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень того, що саме ці Витяг з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, Visa Signature і Умови та Правила надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування, враховуючи, що вони не підписані відповідачем. Також, у Витязі з Тарифів обслуговування преміальних карток Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, Visa Signature зазначено, що вказані Тарифи затверджені на засіданні Правління від 19 лютого 2019 року, тобто вже після підписання анкети-заяви. Крім того, інформація на самому сайті та роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки зміст цього документа повністю залежить від волевиявлення і дій лише однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Також, суд вважає за не можливе застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 Цивільного кодексу України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим банком в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів та витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою договору, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. При цьому, згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Наведена правова позиція сформульована Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 та підлягає врахуванню усіма іншими судами при застосуванні таких норм права. Крім того, така ж позиція викладена Верховним Судом у постанові від 03 березня 2021 року в справі № 669/573/18 та від 23 грудня 2020 року в справі № 191/2648/17 та інших. Щодо посилання позивачем на підписаний відповідачем паспорт споживчого кредиту, як на підставу обгрунтованості заявлених вимог, слід вказати наступне. Згідно із частиною другою статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. У наданій до позовної заяви копії паспорта споживчого кредиту від 19 червня 2018 року містяться тарифи щодо чотирьох кредитних продуктів - Platinum, MC World Elite, Visa Infinite, MC World Black Edition, які передбачають різні відсоткові ставки для таких карт. Підписана відповідачем анкета-заява не містить умов про те, що паспорт споживчого кредиту є складовою укладеного між сторонами договору банківського обслуговування. Також, суд враховує, що паспорт споживчого кредиту містить зауваження про те, що інформація зазначена в ньому зберігає чинність та є актуальною лише до 04 липня 2018 року. Більш того, зі змісту цього паспорту вбачається, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в ньому, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. У розділі 4 вказаного паспорту зазначено, що наведені у ньому обчислення реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені у договорі. Реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Отже, підписання паспорта споживчого кредиту, який містить узагальнену інформацію про умови кредитування щодо різних типів кредитних продуктів є передумовою укладення кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача і цей документ не є складовою укладеного договору. Таким чином, суд вважає, що банк на виконання умов Закону України «Про споживче кредитування» ознайомив відповідача, як споживача, з інформацією, необхідною для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, вказавши при цьому, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту. При цьому, суд зауважує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Зважаючи на викладене, відсутні підстави вважати, що сторони при укладенні 27 січня 2016 року договору обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Таким чином, оскільки анкета-заява, яка підписана відповідачем, не містить посилання на конкретні умови кредитування, нарахування відсотків та порядок повернення кредиту, а тому саме по собі підписання відповідачем паспорта споживчого кредиту без підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила надання банківських послуг не підтверджує узгодження сторонами умов кредитування і такий паспорт не можна вважати складовою частиною укладеного договору. Аналогічні за змістом висновки містяться в постановах від 18 січня 2021 року у справі № 748/2011/20, від 28 січня 2021 року у справі № 390/1088/20, від 26 січня 2021 року у справі № 485/1317/20, у постанові від 01 лютого 2021 року у справі № 128/715/20, від 13 січня 2021 року у справі № 607/7831/20, від 15 січня 2021 року у справі № 348/1837/20 та інших. Також, Об`єднана палата Верховного Суду в постанові від 23 травня 2022 року в справі № 393/126/20 вказала, що ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками. Водночас, досліджуючи вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту суд виходить з наступного. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Так, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 № 75, виписики з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 17 грудня 2020 року в справі № 278/2177/15-ц, від 28 жовтня 2020 року в справі № 760/7792/14-ц, від 16 вересня 2020 року в справі № 200/5647/18. З наданої позивачем виписки по рахунку відповідача вбачається, що відповідач активно користувався кредитними коштами та вносив кошти на погашення заборгованості за кредитом. При цьому, позивач у суму заборгованості також включав і суму нарахованих відсотків, щомісячної комісії тощо, які сторони в належній формі не узгоджували. Таким чином, відсутні підстави для стягнення з відповідача і заборгованості за тілом кредиту, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити. Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 02 жовтня 2019 року в справі № 545/2248/17. На підставі ст.\~141\~ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог понесені позивачем судові витрати не відшкодовуються. На підставі положень ст. ст. 13, 76-80, 133, 141, 247, 263-265 ЦПК України , суд

Outcome: dismissed