Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-25 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Авіакомпанії «Острієн Ейрлайнз АГ» в особі представництва «Австрійські авіалінії в Україні» (далі - відповідач), у якій просить стягнути на користь позивача компенсацію у сумі 23 414,52 грн (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог), відшкодування моральної шкоди в розмірі 2 000 грн, витрати з оплати професійної правової допомоги адвоката у розмірі 4 250 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що в лютому 2020 року позивач через мережу Інтернет придбав квиток № 25721519281320 на рейси: № OS 90 з вильотом 27.02.2020 року о 17 год. 55 хв з аеропорту Ньюарк Ліберті (США) до аеропорту Відень-Швехат (Австрія) із запланованим часом прильоту о 8 год. 15 хв. 28.02.2020 року та № OS 0675 з вильотом 28.02.2020 року о 10 год. 20 хв з аеропорту м. Дніпро із запланованим часом прильоту 28.02.2020 року о 13 год. 35 хв. Позивач вчасно прибув до терміналу аеропорту, однак відповідач о 16:55 27.02.2020 року з технічних причин переніс рейс OS 90 28.02.2020 року о 17 год. 55 хв. з аеропорту Ньюарк Ліберті (США) до аеропорту Відень-Швехат (Австрія) та відповідно рейс № OS 0675 з вильотом 28.02.2020 року о 10 год. 20 хв з аеропорту м. Дніпро із запланованим часом прильоту 29.02.2020 року о 10 год. 20 хв. Зазначає, що відповідно до Регламенту ЕС №261/2004 Європейського парламенгу і Ради від 11.02.2004 встановлено загальні правила компенсації та допомоги пасажирам у випадку відмови у посадці на борт і скасування або тривалої затримки рейсів. Також з посиланням на Правила повітряних перевезень пасажирів і багажу та норми цивільного законодавства просить відшкодувати йому як пасажиру компенсацію за затримку рейсу та відшкодувати завдану моральну шкоду. Відповідачем подано до суду відзив, який містить заперечення на позов. Наводить аргументи про те, що Правила повітряних перевезень, Повітряний кодекс України не передбачають виплату компенсації у разі затримки рейсу. Авіаперевізник може затримати або скасувати рейс як з комерційних причин, так і з причин, які не залежать від нього (п.1 розділу XIV Правил повітряних перевезень). Якщо пасажирам відмовлено у перевезенні проти їхньої волі, авіаперевізник має виплатити їм компенсацію у таких розмірах: 250 євро - для рейсів дальністю 1500 кілометрів або менше; 400 євро - для рейсів дальністю понад 1500 до 3500 кілометрів; 600 євро - для рейсів дальністю понад 3500 кілометрів (п.5 розділу 2 глави XV Правил повітряних перевезень). У разі скасування рейсу пасажирам має бути запропоновано обслуговування відповідно до пункту 2 глави 2 цього розділу та компенсацію відповідно до пунктів 5, 6 глави 2 цього розділу (п. 1 розділу 3 глави XV Правил повітряних перевезень). Однак Глава 4 розділу XV Правил повітряних перевезень регулює «Надання обслуговування пасажирам у разі затримки рейсу» не передбачає виплату пасажирам компенсації у разі затримки рейсу. У випадку позивача рейс було лише затримано, а не скасовано чи відмовлено пасажиру у перевезенні. Отже вважає, що авіаперевізник в свою чергу, виконав покладені на нього зобов`язання і надав позивачу відповідне обслуговування, що передбачено Правилами повітряних перевезень для пасажирів затриманого рейсу. Оскільки відмови в перевезенні не було, то положення ст. 104 Повітряного кодексу не можуть бути застосовані до вказаних правовідносин. Крім того, відповідач посилається на норми Монреальської конвенції, яка не містить положень щодо відшкодування моральної шкоди та судових витрат. Позивач не надав до суду доказів, які б підтверджували завдання йому матеріальних збитків, а тому позовна заява є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25.07.2022 цивільну справу №175/4758/21 (провадження 2/175/1383/21) за позовною заявою [PERSON] до Авікомпанії «Острієн Ерлайнз АГ» про захист прав споживача транспортних послуг шляхом стягнення матеріальної компенсації за затримку авіарейсу, маральної шкоди та судових витрат направлено за підсудністю до Подільського районного суду міста Києва для розгляду по суті. 03 лютого 2023 року ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У судовому засіданні представник відповідача заперечив проти позову з підстав викладених у відзиві на позов. З урахуванням строку проведення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, на підставі ч. 3 ст. 223 ЦПК України з урахуванням думки представника відповідача, суд вважає за можливе провести судове засідання за даною явкою на підставі поданих учасниками справи доказів. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та дійшов до такого висновку. Суд установив, в лютому 2020 року позивач придбав квиток № 25721519281320 на рейси:№ OS 90 з вильотом 27.02.2020 року о 17 год. 55 хв з аеропорту Ньюарк Ліберті (США) до аеропорту Відень-Швехат (Австрія) із запланованим часом прильоту о 8 год. 15 хв. 28.02.2020 року та № OS 0675 з вильотом 28.02.2020 року о 10 год. 20 хв з аеропорту м.Дніпро із запланованим часом прильоту 28.02.2020 року о 13 год. 35 хв. Сторонами не заперечується, що 27.02.2020 о 16:55 року з технічних причин відповідач переніс рейс OS 90 28.02.2020 року о 17 год. 55 хв. з аеропорту Ньюарк Ліберті (США) до аеропорту Відень-Швехат (Австрія) та відповідно рейс OS 0675 з вильотом 28.02.2020 року о 10 год. 20 хв з аеропорту м.Дніпро із запланованим часом прильоту 29.02.2020 року о 10 год. 20 хв. У зв`язку із неналежним виконання на думку позивача взятих на себе зобов`язань за договором, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права шляхом стягнення компенсації та моральної шкоди за затриманий рейс. За умовами ч. 1,2 ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Відповідно до положень ст. 910 ЦК України за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов`язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов`язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його перевезення. Пунктом 1 глави 1 розділу ІV Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України № 735 від 30.11.2012 року встановлено, що пасажирський квиток та багажна квитанція є підтвердженням укладення договору про перевезення та відображають його умови. Придбавши електронний авіаквиток позивач уклав з відповідачем Договір на міжнародне повітряне перевезення за Умовами Договору повітряного перевезення авіакомпанії перевізника. Відтак під час придбання авіаквитків позивач повинен був ознайомитися з Правилами повітряних перевезень пасажирів та багажу перевізника відповідача. Як вбачається з матеріалів справи, фактично мала місце затримка рейсу OS 90, оскільки виліт відбувся 28.02.2020 року о 8 год. 15 хв. Згідно ч. 16 ст. 100 ПК України, якщо пасажир має право на компенсацію від авіаперевізника і надання допомоги у разі відмови у перевезенні, скасування чи тривалої затримки рейсу, зниження класу обслуговування пасажиру в порядку, встановленому цим Кодексом, авіаційними правилами України та міжнародними договорами України. Згідно ст. 13 ч. 1, 3 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. При зверненні до суду з позовом позивач посилається на положення ч.5 статті 104 ПК України якою передбачено, що якщо пасажирам відмовлено у перевезенні проти їхньої волі, перевізник має виплатити їм компенсацію у таких розмірах: 250 євро - для рейсів дальністю до 1500 кілометрів; 400 євро - для рейсів дальністю від 1500 до 3500 кілометрів; 600 євро - для рейсів дальністю понад 3500 кілометрів. Під час визначення відстані за основу береться останній пункт, у якому відмова від перевезення або невиконання рейсу, який було раніше заплановано та на який заброньовано принаймні одне місце, створить затримку прибуття пасажирів у запланований час. Між тим, позивачу не було відмовлено у перевезенні проти його волі, а відбулась затримка рейсу на 14 год. 10 хв. Згідно п. 7 розділу XV Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу рейс уважається скасованим у разі затримки при відправленні понад 48 годин. Тобто обставин, передбачених частиною першою статті 104 ПК України, які б передбачали застосування частини четвертої, п`ятої статті 104 ПК України (виплата компенсації, зокрема, у розмірі 600 євро для рейсів дальністю понад 3500 кілометрів) судом не встановлено. Щодо причини затримки рейсу, то згідно відзиву на позовну заяву причиною затримки рейсу OS 90 стали технічні причини , які не дозволяли провести виконання рейсу задля безпеки пасажирів. Відповідно до положень п. 1, 3 розділу XV Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, перевізник може затримати або скасувати рейс як з комерційних причин, так і з причин, які не залежать від нього. У разі дії надзвичайних обставин, перевізник має право без повідомлення пасажира скасувати чи затримати рейс. Надзвичайні обставини - обставини, які призводять до тривалої затримки або скасування одного або більше рейсів, навіть якщо відповідним авіаперевізником було вжито всіх розумних заходів, щоб запобігти затримкам або скасуванням. Надзвичайними обставинами є, зокрема, але не виключно, військові дії, масові безлади, диверсія, ембарго, пожежі, паводки чи інші стихійні лиха, вибухи, дії чи бездіяльність державних органів, страйки, технічні перешкоди, що виникли внаслідок відмови та збоїв, несправностей систем електропостачання, зв`язку, комунікацій, обладнання, програмного забезпечення. (п.4 розд. І Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу ) Відповідно до ч. 1 ст. 922 ЦК України, ст. 19 Монреальської конвенції-1999, п. 1 глави 2 розділу XXVII Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, перевізник не відповідає за шкоду, заподіяну внаслідок затримки, якщо доведе, що він, його працівники та агенти (з продажу та/або обслуговування) вжили всіх можливих заходів для того, щоб уникнути шкоди, або що він (вони) не мав (мали) змоги вжити таких заходів. Крім цього, стаття 106 ПК України передбачає, що авіаперевізник повинен надати пасажирам сприяння, передбачене пунктами 1 і 4 частини п`ятої статті 105 цього Кодексу, у разі затримки рейсу: до двох годин - для рейсів дальністю до 1500 кілометрів; до трьох годин - для рейсів дальністю від 1500 до 3500 кілометрів; на чотири години і більше від запланованого часу відправлення - для інших рейсів, не зазначених у другому і третьому абзацах цієї частини. Якщо виконання затриманого рейсу відкладається на день, наступний за днем його виконання, передбаченим розкладом і зазначеним у квитку, перевізник повинен надати пасажирам номери у готелі, харчування та забезпечити трансфер за маршрутом аеропорт - готель - аеропорт. Якщо затримка рейсу перевищує п`ять годин, пасажирам має бути запропоновано обслуговування відповідно до частини другої статті 104 цього Кодексу. Згідно п. 1, 4 ч.5 ст. 105 ПК України у разі скасування рейсу авіаперевізником та продовження пасажиром подорожі іншим рейсом (рейсами) або за іншим маршрутом пасажирам має бути безплатно запропоновано та забезпечено: 1) харчування та прохолодні напої відповідно до часу очікування нового рейсу; 4) два телефонні дзвінки або телекс-, факс-повідомлення, або повідомлення електронною поштою, якщо для цього є технічні умови аеропорту. Доказі відмови у наданні позивачу зазначених вище послуг до суду учасниками справи не надано та судом під час розгляду справи таких обставин також не встановлено. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Враховуючи викладене вище, а також те, що позивачем не було доведено належними та допустимими доказами в розумінні ЦПК України обставин, на які він посилається, підстав для задоволення позовних вимог про стягнення компенсації, суд не вбачає. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed