Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просив розірвати шлюб, укладений між сторонами та зареєстрований 02.10.1993 року відділом запису актів громадянського стану виконавчого комітету Черкаської міської ради народних депутатів, актовий запис № 2098. В обґрунтування позову вказує, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків, спільно не проживають з березня 2022 року, внаслідок відсутності взаєморозуміння та різних поглядів на життя. Від відповідачки заперечень проти позовних вимог до суду не надходило. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.06.2023 року відкрито провадження у справі з визначенням здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак подав до суду заяву від 28.06.2023 року (надійшла до суду 05.07.2023 року), в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги задовольнити, термін на примирення не надавати. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, а саме шляхом направлення судової повістки за зареєстрованою адресою місця проживання та шляхом розміщення повідомлення про виклик до суду через веб-портал суду, про причини неявки суду не повідомила. На підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України судом ухвалено рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони [PERSON] та [PERSON] з 02.10.1993 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований відділом запису актів громадянського стану виконавчого комітету Черкаської міської ради народних депутатів, актовий запис № 2098. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають, про що позивач зазначив у позовній заяві. На теперішній час сторони проживають окремо і не підтримують ніяких стосунків. Подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача, бо він втратив почуття взаєморозуміння та любові до відповідачки і бажає вести окреме життя. На даний час майнового спору між сторонами немає. Оскільки в добровільному порядку відповідачка розірвати шлюб не бажає позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Тож спір між сторонами виник із шлюбних відносини, які регулюються Сімейним кодексом України (далі - СК). Статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі статтею 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки його перебування у шлюбі з відповідачкою не ґрунтується на принципі вільного волевиявлення, а за таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного і

Outcome: approved