Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-09 00:00:00

У жовтні 2022 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулася до суду із позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивовані тим, що під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, [INFO] народилась донька - [PERSON] . З часу народження дитини сімейні стосунки між батьком та матір`ю постійно погіршувались, у зв`язку із чим Відповідач пішов із сім`ї коли дитині ще не виповнилось двох років. З того моменту по даний час, Відповідач життям доньки не цікавиться, не телефонує, не виявляє бажання з нею спілкуватися та приймати участь у вихованні. 28 листопада 2011 року рішенням Оболонського районного суду міста Києва стягнуто з Відповідача на користь Позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 14 з усіх видів заробітку щомісячно. Однак, у травні 2017 року виконавчий лист був повернутий стягувану у зв`язку з відсутністю майна боржника на яке можливо звернути стягнення. Після повернення виконавчого листа з примусового виконання, Позивач повторно не зверталась до виконавчої служби. Батько ані в примусовому порядку, ані добровільно не виконує свої обов`язки по утриманню дитини. Таким чином, з липня 2010 року дитина проживає разом з матір`ю, та повністю перебуває на її утриманні. Позивач особисто займається дитиною без участі Відповідача, зокрема водить до школи, дитячої поліклініки, співпрацює з вчителями, своєчасно реагує на пропозиції вчителів, відвідує батьківські збори, здійснює плату за харчування дитини та розвиваючі гуртки, бере активну участь у розвитку та вихованні дитини. Дитина Позивача навчається у сьомому класі Середньої загальноосвітньої школи №68 у місті Києві. Вчитель позитивно характеризує доньку Позивача з місця навчання та зазначає, що всі питання щодо навчально-виховного процесу вирішувались з мамою. Мати відповідально та з любов`ю ставиться до виховання і навчання доньки, вдумливо відноситься до рекомендацій класного керівника. В свою чергу Відповідач - батько дитини, не бере участі у навчально-виховному процесі доньки, у школу не навідувався, із класним керівником та вчителями не знайомий. Позивач наразі, тимчасово, не має постійної роботи, однак, це дає їй можливість приділяти дитині більше часу. Матеріальне забезпечення дитини Позивач організовує зі своїх заощаджень та за рахунок заробітної плати чоловіка. У Позивача на праві приватної власності є двокімнатна квартира [ADDRESS] . Так, 22 травня 2018 року Позивач одружилась з [PERSON] . З цього часу Позивач разом з дитиною проживають у приватному житловому будинку в Києві разом з чоловіком за адресою [ADDRESS] . Станом на сьогоднішній день, дитина проживає у повноцінній сім`ї, має гарні стосунки з вітчимом. Враховуючи вище викладене, позивач просить суд позбавити [PERSON] , батьківських прав відносно неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] . Ухвалою від 21.10.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 18.05.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання, не з`явилася, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримав просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Представник третьої особи Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання, не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечувала, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . 28 листопада 2011 року рішенням Оболонського районного суду міста Києва стягнуто з Відповідача на користь Позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 14 з усіх видів заробітку щомісячно. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 24.01.2023 визначено за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , відносно неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції про права дитини покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до статті 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV рішення є обов`язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції. У рішенні у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року ЄСПЛ наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Сімейним кодексом України у статті 7 визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 150 Сімейного кодексу України встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі зобов`язання піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 164 ч. 1 п. 2 Сімейного кодексу України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Наведені вище обставини переконують суд в тому, що поведінка відповідача відносно своєї дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками. Таким чином, враховуючи викладене, судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться її долею, не піклується про її розвиток, матеріально не утримує, у підготовці до самостійного життя участі не приймає, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є цілком законними і обґрунтованими, відтак підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, на підставі вимог, встановлених п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений нею судовий збір у розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved