Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначено, що з 07.11.2020 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. Спільне життя у сторін не склалося, шлюбні відносини припиненні 14.03.2022 року через втрату почуття взаємної любові та поваги, несумісністю поглядів на спільне життя та сімейні відносини. Сторони проживають окремо, та не ведуть спільного господарства. Подальше збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам сторін. Позивач у судове засідання не з?явилась, надала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з?явився, надав заяву відповідно до якої просить суд розглянути справу без його участі, не заперечує проти розірвання шлюбу. Вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №636, 07.11.2020 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Прізвище після укладання шлюбу « [PERSON] та [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Станом на дату розгляду справи, встановлено те, що сім`я розпалась остаточно, спільне господарство не ведеться, бажання до примирення у сторін відсутнє. Відновити шлюб неможливо, так як, між сторонами відсутня любов, взаємна довіра. Відповідно до\~ст.51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.\~Статтею 21 Сімейного кодексу України\~визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч.ч.3, 4\~ст.56 Сімейного кодексу України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 1\~статті 110 Сімейного кодексу України\~передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2\~ст.112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що мають істотне значення. Таким чином, вимога про розірвання шлюбу є обґрунтованою і підлягає задоволенню. На підставі ч.1 ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище

Outcome: approved