Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ? Орган опіки і піклування Кременчуцької міської ради Кременчуцького району, про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування\~позовних вимог\~зазначено,\~що син позивача [PERSON] народився [INFO] і з липня 2007 року проживає разом з ним. Зазначає, що одного разу Оксана із сином не з`являлися вдома три доби і позивач почав її шукати та знайшов в одному із сіл поблизу с. Бондарів. У помешканні, де знаходилась відповідач із сином, були жахливі, антисанітарні умови, а [PERSON] знаходилася у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння з іншим чоловіком. Син був недоглянутий та виснажений, у зв`язку із чим позивач забрав його і до цього часу вони проживають разом, а відповідач взагалі не бачилася та не цікавилася життям сина. Позивач у липні 2007 року звертався до органу опіки та піклування із заявою про надання висновку щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , однак у зв`язку із тим, що на той час вона не досягла повноліття, позбавлення батьківських прав визнано недоцільним. Також позивач вказує, що заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 28 квітня 2011 року між сторонами розірвано шлюб та визначено місце проживання сина з батьком. Окрім того, стверджує, що відповідач повністю ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно виховання її сина [PERSON] , що підтверджується рішенням Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука №427 від 07 вересня 2010 року про доцільність визначити місце проживання малолітнього [PERSON] з батьком. При цьому, мати дитину до медичного закладу на огляд жодного разу не приводила, у дошкільній заклад не з`являлася, жодного разу не відвідувала батьківські збори та не спілкувалася із класним керівником, навчанням та поведінкою дитини не цікавилася, що підтверджується відповідними довідками. За таких обставин позивач вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно дитини, тому просить позбавити її батьківських прав. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 23 грудня 2022 року відкрито провадження у справі №536/1016/22 за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 10 квітня 2023 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області надійшла заява Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради про долучення до матеріалів справи копії рішення №544 від 06 квітня 2023 року «Про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] » та Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 20 квітня 2023 року закрито підготовче провадження у справі №536/1016/22 та призначено справу до судового розгляду по суті. Задоволено заяву позивача [PERSON] про виклик свідків. В судове засідання викликано для допиту у якості свідка: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] \~в судове\~засідання не\~з`явилася,про час, дату і місце розгляду справи повідомлена належним чином ? засобами рекомендованого повідомлення поштового зв`язку, а також шляхом публікації оголошення на веб-сайті Кременчуцького районного суду Полтавської області на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи Органу опіки і піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Ольшанська В. С. в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. В установлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав, тому відповідно до частини 8 статті 178 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Частиною 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ураховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом установлено, що згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Автозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є: батько ? [PERSON] , мати ? [PERSON] . Рішенням Виконавчого комітету Автозаводської районної ради міста Кременчука Полтавської області №427 від 07 вересня 2010 року визнано за доцільним визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . Заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 28 квітня 2011 року у справі №2-1227/2011 задоволено позовні вимоги, розірвано шлюб зареєстрований 27 жовтня 2006 року в Центральному відділі РАЦС Кременчуцького МУЮ, актовий запис №1034, між [PERSON] та [PERSON] . Після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище [PERSON] . Визначено місце проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про зміну імені виданого 10 січня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького районного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №01, [PERSON] , [INFO] , змінила прізвище на [PERSON] . Згідно із довідкою №5940 від 16 березня 2021 року про реєстрацію місця проживання за відомостями Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 29 березня 2007 року і по теперішній час за адресою: [ADDRESS] . Зазначена квартира належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та членам його сім`ї ? [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] виданим 14 жовтня 1996 року Житлово-комунальним відділом автомобільного заводу. У матеріалах справи наявна довідка Кременчуцької гімназії №12 Кременчуцької міської ради №02-39/-58/1 від 15 серпня 2022 року про те, що [PERSON] , [INFO] , навчався в 9-В класі Кременчуцької гімназії №12. Батько [PERSON] відвідував батьківські збори та цікавився навчанням дитини. Мати [PERSON] жодного разу не відвідувала батьківські збори, з класним керівником не спілкувалася, навчанням та поведінкою дитини особисто не цікавилася. Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області №544 від 06 квітня 2023 року затверджено висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району про доцільність позбавлення батьківських прав громадянку [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . За змістом цього висновку, зокрема, службою у справах дітей проведено обстеження житлово-побутових умов проживання і устанволено, що неповнолітній [PERSON] проживає з батьком [PERSON] , співмешканкою батька [PERSON] та її сином [PERSON] .. Родина проживає у трикімнатній квартирі з усіма комунальними зручностями. У квартирі чисто та затишно, кімнати облаштовані необхідними меблями, сучасною побутовою технікою та речами повсякденного вжитку. Для дітей передбачені окремі спальні місця, діти забезпечені у достатній кількості одягом, який відповідає віку по сезону. Також вказано, що неповнолітній [PERSON] у поясненнях зазначив, що не заперечує щодо позбавлення матері батьківських прав, оскільки він її ніколи не бачив. Мати тривалий час з ним не спілкується, не цікавиться його життям, здоров`ям та навчанням, у зв`язку із цим він в подальшому не виявляє бажання з нею спілкуватися. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Забезпечення найкращих інтересів дитини ? дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі ? СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно із частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України). Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна оцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У рішенні від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти Росії» ЄСПЛ зазначив, що якщо батько не підтримує стосунків з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантованого Конвенцією. У цій справі ЄСПЛ звернув увагу на те, що заявник міг і повинен був усвідомлювати, що таке тривале і повне розставання з його сином, зокрема, враховуючи юний вік останнього в той час, коли їх контакт припинився, може призвести лише до значного ослаблення, якщо не повного розриву, зв`язку між ними і відчуження дитини від нього (§ 52). Саме бездіяльність заявника призвела до розриву зв`язків між ним і його сином і підштовхнула результат справи проти нього. Очевидно, що позбавлення заявника батьківських прав не більше ніж анулювало юридичний зв`язок між заявником і його сином. Враховуючи відсутність будь-яких особистих відносин протягом семи років, що передували цьому рішенню, не можна сказати, що воно негативно вплинуло на ці відносини (§ 54). Існуючі сімейні зв`язки між подружжям і дітьми, про яких вони фактично піклуються, зумовлюють захист відповідно до Конвенції. Більш того, якщо минув значний проміжок часу з того моменту, як дитина жила разом зі своїми біологічними батьками, то інтерес цієї дитини в тому, щоб його de facto сімейна ситуація знову не змінилася, може домінувати над інтересами батьків, щоб їх сім`я возз`єдналася (§ 55). В судовому засіданні свідок [PERSON] надала пояснення, що [PERSON] та його сина [PERSON] знає близько семи років, [PERSON] дружив і відпочивав з її дітьми. Матір [PERSON] ? [PERSON] не знає і ніколи не бачила, піклуванням та виховуванням дитини завжди займався батько [PERSON] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він давно знає [PERSON] , а з [PERSON] познайомився коли вони поженилися та остання зникла, коли їхній дитині [PERSON] виповнилося близько 3-3,5 місяці і більше не з`являлася. Вихованням дитини займається [PERSON] та йому допомагають його батьки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала пояснення, що позивач її двоюрідний брат, і вона знайома з його дружиною [PERSON] . Коли дитині брата [PERSON] було близько 4 місяців, мати дитини [PERSON] зникла і більше не з`являлася та не цікавилася життям дитини. Вихованням [PERSON] займається його батько [PERSON] . На її думку, батько справляється із обов`язками виховання сина. З урахуванням викладеного, суд зазначає, що відповідач [PERSON] покинула свою дитину, і з того часу взагалі не цікавилася життям сина, не зустрічалася з ним, матеріальної допомоги не надавала. Тривалий час без поважних причин мати ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, нехтує його потребами, позаяк порушує права дитини на належне батьківське виховання. Із наданих до суду доказів слідує, що позивач самостійно утримує сина [PERSON] та займається його вихованням і розвитком. Ураховуючи, що у матеріалах справи наявні достатні докази, які свідчать, що [PERSON] в порушення вимог статті 150 Сімейного кодексу України не виконує обов`язки щодо виховання та розвитку сина, нехтує його потребами та порушує права дитини на належне батьківське виховання, а саме: покинула дитину, коли їй було близько 3-3,5 місяці, і з того часу взагалі не бачила дитину і не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, не цікавиться його навчанням, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що свідчить про свідоме нехтування [PERSON] своїми батьківськими обов`язками, відсутністю будь-якого інтересу до дитини. За таких обставин, суд дійшов висновку, що у діях відповідача убачаються ознаки системного, свідомого ухилення від виконання батьківських обов`язків, а тому, ураховуючи інтереси дитини, позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved