Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-04 00:00:00

21 липня 2022 року [PERSON] звернувся до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Заочним рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 30 січня 2023 року позов задоволено, шлюб розірвано. 22 березня 2023 року ухвалою суду заочне рішення скасовано. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 09 травня 2023 року передано цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу для розгляду до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області (за місцем проживання відповідачки). В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що 24 березня 2021 року сторони зареєстрували шлюб у Тернопільському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану ПівденноЗахідного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. ІваноФранківськ), про що було зроблено відповідний актовий запис № 370, внаслідок якого дружина прізвище не змінювала. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Позивач наполягає, що сім`я розпалась, шлюбні відносини між подружжям припинені. Причиною цьому стало те, що подружжя мають різні погляди на сімейне життя. На примирення позивач не погоджується. Оскільки сторони не підтримують шлюбних відносин, спільне господарство не ведуть, а тому вважаючи, що примирення неможливе, позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу із [PERSON] 15\~червня 2023\~року суддеюТернопільського міськрайонного суду Тернопільської області прийнято справу до провадження. 05 липня 2023 року представник відповідачки, адвокат Брикса Х. І. подала суду заяву, у якій просила зупинити провадження у справі до розшуку [PERSON] , оскільки він зник безвісти 05 жовтня 2022 року, родиною проводяться дії щодо його розшуку. У судовому засіданні, яке відбулося 05 липня 2023 року протокольною ухвалою суду у задоволенні вказаного клопотання відмовлено. Так, відповідно до пункту 2 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. У повідомленні ТВО начальника штабу першого заступника командира військової частини [NUMBER] вказано, що [PERSON] зник безвісти 05 жовтня 2022 року в ході ведення штурмових дій під час артилерійського обстрілу противником з боку збройних сил російської федерації поблизу н.п. Курдюмівка Донецької області, захищаючи волю та незалежність України. Також суду надано витяг з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин. Зупинення провадження з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, застосовується до тих учасників справи військовослужбовців, котрі перебувають на військовій службі у військових частинах, переведених на воєнний стан та виконують бойові завдання у зоні бойових дій. Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 09 листопада 2022 року справа № 753/19628/17 (провадження № 619218св22); ухвалі Верховного Суду від 17 січня 2023 року справа № 501/1699/17 (провадження № 6117764св21). Враховуючи вищенаведені процесуальні норми та висновки Верховного Суду щодо їх застосування, суд вважає, що клопотання про зупинення провадження у справі не підлягає до задоволення. Водночас, суд враховує, що позивач [PERSON] у позовній заяві просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі, проти надання строку на примирення категорично заперечував. Представник відповідачки, адвокат Брикса Х. І. у судовому засідання позовні вимоги заперечила, з огляду на те, що відповідачка не хоче розривати шлюб. Пояснювала, що сторони не вели спільного господарства три місяці перед подачею позову, оскільки [PERSON] виїхала на лікування за кордон, де і перебуває, однак вона вживає заходів щодо розшуку позивача. Заслухавши пояснення представника відповідачки, дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 24 березня 2021 року, сторони 24\~березня 2021\~рокуу Тернопільському міськрайонному\~відділі державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~ПівденноЗахідного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції(м. ІваноФранківськ) зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 370. У шлюбі в сторін дітей не було. Судом встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, за три місяці до звернення позивача з позовом до суду сторони перестали вести спільне господарство та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідачки на користь позивачки 992,40 грн сплаченого судового збору.

Outcome: approved