Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

У квітні 2023 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Покровської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області, Покровської міської ради, в якій вона просила визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 62,6 кв.м., житловою площею 43,8 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: а-1 - прибудова, а1-1 - тамбур, а2-1 - ганок, а3-1 - прибудова, Б-1 - літня кухня, Д-1 - вбиральня, Е-1 - гараж, З-1 - сарай, II водопровід, III- колодязь, № 1 - огорожа, № 2 - ворота. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого, вона на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: усе належне їй майно, яке буде їй належати за законом на день її смерті, де б воно не знаходилось та в чому б воно не заключалось і на що вона матиме право за законом заповідала [PERSON] . Позивач [PERSON] як єдиний спадкоємець за заповітом, у встановлений строк, відповідно до ч. 2 ст. 1269 ЦК України подала заяву до приватного нотаріуса Шевери О.С. про прийняття спадщини за заповітом після смерті - [PERSON] . 22 лютого 2023 року позивачем було отримано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме приватний нотаріус Покровського районного нотаріального округу Донецької області Шевера О.С. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказаний житловий будинок, а саме свідоцтва про право на спадщину за закону, яке видане в.о. державного нотаріуса Красноармійської державної нотаріальної контори 07 вересня 1990 року по реєстру № 4911. Отримати дублікат вказаного свідоцтва про право на спадщину неможливо, так як документи [PERSON] (до перейменування - Красноармійської) державної нотаріальної контори за період з 1977 до 2001 роки передані на зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву і залишилися в архівосховищі в м. Донецьку на тимчасово окупованій території. Позивач вважає, що порушено її право на спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . На підставі викладеного позивач звернулась до суду з даним позовом. Представник позивача - [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Представники відповідачів в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 17 квітня 2020 року [PERSON] було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Покровського міського нотаріального округу Донецької області Михайленко Ольгою Володимирівною, зареєстрований в реєстрі за № 431, згідно з яким на випадок своєї смерті вона зробила таке розпорядження: усе належне їй майно, яке буде їй належати за законом на день її смерті, де б воно не знаходилось та в чому б воно не заключалось і на що вона матиме право за законом, вона заповіла [PERSON] , [INFO] . 25 травня 2021 року приватним нотаріусом Покровського міського нотаріального округу Донецької області Михайленко О.В. видано дублікат вищевказаного заповіту замість втраченого, зареєстрований в реєстрі за № 938 (а.с. 57). Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. 26 листопада 2020 року [PERSON] , [INFO] , померла, актовий запис № 1030, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно 04 квітня 2023 року Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно. Згідно з ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 23 квітня 2021 року до приватного нотаріуса Покровського міського нотаріального округу Донецької області Шевери Олени Степанівни з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , як спадкоємець за законом другої черги звернулась [PERSON] (а.с. 43 (зворотній бік)), у зв`язку з чим було заведено спадкову справу № 87/2021, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с. 43-74), що підтверджується також витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 64496150 від 23 квітня 2021 року (а.с. 49 (зворотній бік)). Крім того, у передбачений Законом шестимісячний строк, а саме 26 травня 2021 року, до приватного нотаріуса Покровського міського нотаріального округу Донецької області Шевери Олени Степанівни звернулась також і [PERSON] з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 59). У 2021 році [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: приватний нотаріус Покровського міського нотаріального округу Шевера Олена Степанівна, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Покровського міського нотаріального округу Донецької області Михайленко Ольга Володимирівна, про визнання заповіту недійсним. Однак, ухвалою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2023 року по справі № 235/6412/21 провадження у вказаній справі було закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку зі смертю [INFO] [PERSON] (а.с. 71 (зворотній бік)). Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. 22 лютого 2023 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу Донецької області Шевери Олени Степанівни з заявою, в якій просила видати на її ім`я свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] - житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с. 73 (зворотній бік)). Однак, постановою Приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу Донецької області Шевери О.С. від 22 лютого 2023 року № 78/02-31 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с. 74). Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину стало те, що правовстановлюючий документ на вказаний житловий будинок, а саме свідоцтво про право на спадщину за законом, яке видане в.о. державного нотаріуса Красноармійської державної нотаріальної контори 07 вересня 1990 року по реєстру № 4911, спадкоємцем [PERSON] не надано, а отримати дублікат вказаного свідоцтва про право на спадщину неможливо, так як документи [PERSON] (до перейменування - Красноармійської) державної нотаріальної контори за період з 1977 до 2001 роки передані на зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву і залишилися в архівосховищі в м. Донецьку на тимчасово окупованій території. У зв`язку з викладеним позивач [PERSON] , з метою захисту своїх спадкових прав, звернулась до суду з даною позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за заповітом відповідно до ст. 1217 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Факт належності спадкодавцю [PERSON] права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] підтверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого в.о. державного нотаріуса Красноармійської державної нотаріальної контори Донецької області Кононенко В.Н. 07 вересня 1990 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4911 (а.с. 62). З відповіді Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» № 116/01-02 від 06 березня 2023 року також вбачається, що до 01 січня 2013 року будинок [ADDRESS] належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого в.о. державного нотаріуса Красноармійської державної нотаріальної контори від 07 вересня 1990 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4911, в КП «БТІ» зареєстровано 21 вересня 1990 року у кн. 42 за реєстровим № 8535 (а.с. 10). Згідно Технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , виготовленого станом на грудень 2021 року вбачається, що домоволодіння [ADDRESS] загальною площею 62,6 кв.м, житловою площею 43,8 кв.м., який складається з: А-1 - житловий будинок, а-1 - прибудова, а1-1 - тамбур, а2-1 - ганок, а3-1 - прибудова, Б-1 - літня кухня, Д-1 - вбиральня, Е-1 - гараж, З-1 - сарай, II - водопровід, III - колодязь, № 1 - огорожа, № 2 - ворота (а.с. 12-18). У позовній заяві позивач наполягала на тому, що у неї відсутній оригінал свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого в.о. державного нотаріуса Красноармійської державної нотаріальної контори Донецької області Кононенко В.Н. 07 вересня 1990 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4911, у зв`язку з чим вона позбавлена можливості надати його нотаріусу для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як зазначено ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Також, відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи, що позивач [PERSON] є єдиною спадкоємицею майна за заповітом [PERSON] , яка померла [INFO] , та у встановлений законом строк прийняла спадщину, однак у встановленому законом порядку не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на спадковий житловий будинок через те, що не має на нього оригіналу правовстановлюючого документу, суд приходить до переконання, що право позивача на спадкування вказаного спірного житлового будинку підлягає захисту в судовому порядку. Визнання права власності на спадкове майно в рамках даного позову є необхідним і єдиним можливим способом захисту права позивача, як законного спадкоємця. Суд звертає увагу на те, що відсутність у позивача оригіналу правовстановлюючого документу на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] та неможливість надати його нотаріусу для отримання свідоцтва про право на спадщину не позбавляє позивача, як кінцевого спадкоємця майна за заповітом після смерті [PERSON] , можливості в судовому порядку визнати право на це майно. Оскільки, позивач в іншій спосіб, окрім як звернутися з позовом до суду про визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом, захистити своє порушене право не може, то суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1233, 1235, 2168, 1270, 1296, 1297 ЦК України та

Outcome: approved