Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

Позивач звернувся із позовною заявою до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Обґрунтовуючи позовні вимоги покликається на те, що 17 лютого 2021 року об 09 год. 15 хв. у місті Львові по вулиці Стрийська, 338 [PERSON] керуючи транспортним засобом AUDI Q7 д.н.з. [NUMBER] , при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності, не надав переваги в русі автомобілю та скоїв зіткнення з автомобілем BMW Х2 д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку, що призвезло до технічних пошкоджень транспортних засобів та заподіяння матеріальних збитків. Відповідно до постанови Франківського районного суду м. Львова від 15.04.2021 [PERSON] визнано винним у порушенні правил дорожнього, що спричинило вищезгадану дорожньо-транспортну пригоду. На момент вищевказаної ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Українська Страхова група» згідно полісу № ЕР 202261981 від 21 грудня 2020 року. Страховий ліміт за вищезгаданим полісом обов`язкового страхування цивільної-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів становить 130 000 гривень, франшиза - 0 гривень. 3 метою отримання відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, позивач звернувся до відповідача. Після його, позивача, звернення, представником (експертом) відповідача було здійснено огляд та розраховано завдані збитки. Однак, у ході огляду експертом не було зазначено у акті огляду ряд пошкоджених елементів, що впливає на розмір завданого збитку. 05 квітня 2021 року позивач звернувся до відповідача з листом з проханням провести додатковий огляд його транспортного засобу у присутності незалежного експерта [PERSON], однак жодної відповіді, позивач не отримав. Не отримавши відповіді від відповідача, позивач звернувся до суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] . Згідно з звітом № 599/21 від 20 квітня 2021 року, вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу BMW X2, реєстраційний номер [NUMBER] становить 143493 (сто сорок три тисячі чотириста дев`яносто три) гривні 79 копійок. Експертиза була здійснена на замовлення власника автомобіля [PERSON] , що стверджується звітом № 599/21 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу (з додатками); свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія: [NUMBER] ; довіреністю від 16 липня 2021 року № 1212. 21 квітня 2021 року позивач повторно звернувся до відповідача з проханням долучити та взяти до уваги при виплаті страхового відшкодування по справі ЗСЦВ-36- 71 від 17.02.2021, звіт експерта, щодо визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля марки BMW X2 д.н.з. [NUMBER] , однак, жодної відповіді не отримав. 29 квітня 2021 року відповідач здійснив перерахування на рахунок позивача в розмірі 94 597 гривень 37 копійок. Однак, розмір завданої йому, позивачу, шкоди значно вищий, а саме 124404 гривень 78 копійок. Разом з тим, враховуючи недостатність страхової виплати, яка підлягала стягненню з відповідача, залишок недоплаченого йому, позивачу, страхового відшкодування становить 29 807 гривень 05 копійок. Відповідно до звіту № 599/21 вартість відновлювального ремонту з урахування зносу становить 124 404, 78 гривень (без врахування ПДВ на запчасні частини). Відтак, просить стягнути з відповідача 29 807,05 гривень відшкодування матеріального збитку. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова [PERSON] від 07.10.2021 вказану цивільну справу прийнято до свого провадження та розпочато здійснення розгляду справи у порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження. У зв`язку з увільненням судді [PERSON] від виконання обов`язків з 09.03.2022 у зв`язку з укладенням контракту про проходження служби у військовому резерві ЗСУ (наказ №44/к від 04.03.2022) на виконання рішення зборів суддів №1 від 16.01.2023, подання помічника судді Максимович М. М. № 7/23 від 21.02.2023, з метою дотримання передбаченого законом строку розгляду справи та на підставі розпорядження керівника апарату № 254/Р від 22.02.2023, згідно з протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями 22.02.2023 матеріали цивільної справи № 465/7969/21 передані у провадження судді Мартьяновій С. М. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 23.02.2023 Мартьянової С. М. прийнято цивільну справу до розгляду у порядку загального позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, просить такий задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, скерував до суду відзив у якому просить у задоволенні позову відмовити, з мотивів викладених у відзиві. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено у порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Частиною 1 ст. 5 ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно роз`яснень п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. За вимогами статей 12, 80, 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що відповідно до постанови Франківського районного суду м. Львова від 15.04.2021 у адміністративній справі № 450/729/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 340 гривень. Постанова набрала законної сили. Згідно з постановою, [PERSON] 17.02.2021 об 09 год. 15 хв. у місті Львові по вулиці Стрийська, 338 керував транспортним засобом Audi Q7 д.н.з. [NUMBER] , при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності, не надав переваги в русі автомобілю та скоїв зіткнення з автомобілем BMW X2 д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку, що призвело до технічних пошкоджень транспортних засобів та заподіяння матеріальних збитків. Судом встановлено, що в діях [PERSON] наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За положеннями ст. 979 ЦК України, договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до полісу № ЕР 202261981 від 21 грудня 2020 року обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідальність [PERSON] станом на 17.02.2021, тобто на момент вчинення ДТП, застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Українська Страхова група». Ліміт відповідальності страховика, згідно цього полісу, становить 130 000 гривень за шкоду заподіяну майну потерпілої особи, розмір франшизи становить 0,00 гривень. Як вбачається із звіту № 599/21 від 20.04.2021, вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу BMW X2, реєстраційний номер [NUMBER] становить 143493 (сто сорок три тисячі чотириста дев`яносто три) гривні 79 копійок, складеного оцінювачем [PERSON] (аркуш справи 12-16). Нормативно - правовим актом, який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування. Згідно з ст.6, пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`я та/або майну потерпілого. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», встановлено правило, згідно з яким, при настанні страхового випадку, страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з положень ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. За загальними положеннями ЦПК України, на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України, визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Отже, під час розгляду спору суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Позивачем, з покликанням на матеріали справи, доведено та підтверджено належними і достатніми доказами факт настання дорожньої - транспортної пригоди, у якій винен [PERSON] , цивільна відповідальність якого застрахована у відповідача - ПрАТ «Страхова компанія «Українська Страхова група», а відтак наявні достатні підстави для звернення з позовом до суду, зважаючи на те, що відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав та виплату страхового відшкодування не здійснив. Зокрема, в матеріалах справи міститься заява на ім`я відповідача від 05.04.2021, яка останнім у встановленому законом порядку не розглянута. Суд вважає аргументи позивача обґрунтованими та такими, що підтверджені належними та достатніми доказами у справі, оскільки такі не спростовані відповідачами. Відповідачем не долучено будь - яких доказів, які б спростовували наявні в матеріалах справи документи, чи докази, котрі свідчать про те, що в даних документах наявні неповні, недостовірні дані з приводу обставин ДТП та встановлення розміру страхового відшкодування, яке має бути виплачене позивачу. Для спростування доводів позову відповідач не подав належних і допустимих доказів, визначених законом, своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористався. Статтею 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Пунктом 2 Постанови пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)», § 23). Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 908,00 грн. сплаченого судового збору На підставі наведеного,

Outcome: approved