Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-05 00:00:00

30 листопада 2022 року [PERSON] звернулась Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом до про розірвання шлюбу. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивачка зазначила, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 12 травня 2022 року; шлюб зареєстрований Південним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Какм`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) за актовим записом № 168. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися, вони проживають окремо, у кожного своє особисте життя, сімейні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, не мають спільного сімейного бюджету. [PERSON] вважає, що подружні стосунки припинені остаточно і відновлені бути не можуть, причиною стало те, що зникли почуття взаємної поваги та розуміння, подружжя має різні погляди на сімейне життя, ведення домашнього господарства, тому просить шлюб розірвати. В наданій суду письмовій заяві представник позивачки - адвокат Іванченко А.Л. підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити, просить розглянути справу без їх участі. Відповідач [PERSON] в наданій суду письмовій заяві просить суд розглянути справу без його участі, зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, взявши до уваги позицію позивачки, відповідача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 12 травня 2022 року Південним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) за актовим записом № 168 (а.с. 21). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Як зазначила позивачка шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися, і на теперішній час вони проживають окремо, у кожного своє особисте життя, сімейні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, не мають спільного сімейного бюджету. [PERSON] вважає, що поновлення з відповідачем подружніх стосунків неможливе, наполягає на розірванні шлюбу. Причиною фактичного припинення подружніх стосунків згідно позовної заяви стало те, що зникли почуття взаємної поваги та розуміння, подружжя має різні погляди на сімейне життя, ведення домашнього господарства, тому просить шлюб розірвати. З письмової заяви відповідача вбачається, що він не заперечує проти розірвання шлюбу та обставин, викладених позивачкою в позовній заяві. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу стане примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В позовній заяві позивач не просить відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України, - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що добровільність шлюбу є основною з його засад і грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд вважає, що розірвання шлюбу буде відповідати як інтересам позивачки так і відповідача, а збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, тому позов необхідно задовольнити. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Позивачу правничу допомогу надавала адвокат Іванченко Альона Леонідівна на підставі договору про надання правничої допомоги від 14 листопада 2022 року та ордеру серії АЕ № 1166547 від 14.11.2022 (а.с. 11-12). Суду надано акт виконаних робіт, розрахунок витрат на правничу допомогу, в яких детально описано перелік наданих юридичних послуг, затрачений час, їхню вартість (а.с.8-10). Згідно дублікату квитанції №24А522512935D55169 від 23.11.2022 позивач [PERSON] сплатила адвокату Іванченко А.Л. 3500 грн. Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Оскільки позивачем документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, клопотань про зменшення витрат на правничу допомогу відповідач не подав, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею витрати на правничу допомогу. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, суд

Outcome: partial