Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом посилаючись на те, що з 12.09.2017 року перебуває у шлюбі з відповідачкою, в якому у них народився син [PERSON] , [INFO] . Сторони проживали однією сім`єю до 24.02.2022 року. Після вказаного числа, коли на територію України напала рф, відповідачка разом із сином змушені були залишити своє місце проживання і переїхали до Німеччини, де і проживають. Їхня сім`я фактично припинила існування. За увесь час розлуки сторони остаточно переконались, що у них відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Подружжя спільного господарства не ведуть. Кожен із них живе особистим життям. Тож їхні подружні взаємини носять лише формальний характер. Позивач прийняв остаточне рішення про розірвання шлюбу і змінювати це рішення наміру не має. Сторони неодноразово пробували примиритись, однак безрезультатно. Позивач переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу, між ним та дружиною, неможливі і є такими, що суперечать його інтересам, інтересам відповідачки та інтересам їхньої дитини. Між ними досягнуто згоди про утримання сина, який буде проживати з відповідачкою за кордоном. Майнового спору між подружжям немає. Із врахуванням наведеного просить суд розірвати шлюб. Позивач [PERSON] \~у судовому засіданні позов підтримав повністю, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала заяву, в якій зазначила, що дає згоду на розірвання шлюбу. Оскільки проживає за межами України, не має можливості прибути в судове засідання у цій справі. Примирення між нею та позивачем є не можливим. Заслухавши пояснення позивача, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] відомо, що сторони зареєстрували шлюб 12 вересня 2017 року в Дрогобицькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області (актовий запис № 367) ( а.с. 3). У шлюбі в сторін народився син [PERSON] , [INFO] (а.с. 4), який проживає з позивачкою. У судовому засіданні встановлено, що намір сторін розірвати шлюб є остаточним, миритись вони не бажають. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~24 Сімейного\~кодексу України,\~шлюб ґрунтується\~на вільній\~згоді жінки\~та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Статтею 112 Сімейного кодексу України встановлено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, аналізуючи обставини справи судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, розлад в сім`ї носить тривалий характер, згода сторін на примирення відсутня, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач згідна на розірвання шлюбу. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами неможливе, їх сім`я розпалася остаточно, а тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved