Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, яке відкрилось після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , у вигляді квартири [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняв у відповідності до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки у строк визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Інший спадкоємець за заповітом [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини на користь позивача у передбачені законом строки. Пізніше, 11.08.2022 р., позивач звернувся до державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився, від його представника - адвоката Златі Д.С. до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву про визнання позову, в якій також просила про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не порушує права, свободи та інтереси інших осіб та не суперечить закону. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: свідоцтво про смерть [PERSON] , померлої [INFO] , серія [NUMBER] ; свідоцтво про народження [PERSON] , мати - [PERSON] , батько - [PERSON] , серія [NUMBER] ; свідоцтво про народження [PERSON] , мати - [PERSON] , батько - [PERSON] , серія [NUMBER] ; свідоцтво про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , прізвище дружини після укладення шлюбу - « [PERSON] », серія [NUMBER] від 03.06.1978 р.; заповіт [PERSON] на ім`я [PERSON] та [PERSON] від 26.12.2006 р., серія ВЕМ № 516755; інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 69283334 від 23.06.2022 р.; інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 69283355 від 23.06.2022 р.; витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 73137200 від 10.07.2023 р.; інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 73150881 від 11.07.2023; свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] від 10.06.1993 р., згідно якого власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] ; технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] ; звіт про незалежну оцінку квартири [ADDRESS] ; постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії, підстава - відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді № 13, яка розташована по [ADDRESS] . Під час життя [PERSON] залишила заповідальне розпорядження, за якими усе належне їй майно заповіла дітям: сину - [PERSON] (позивач) та донці - [PERSON] (відповідачка). У відповідний шестимісячний строк позивач звернувся до Ренійської державної нотаріальної контри із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується заявою [PERSON] за від 30.03.2022р. № 434, спадкова справа № 203/2022. Відповідач [PERSON] - донька спадкодавця, звернулась до Ренійської державної нотаріальної контри із заявою про відмову від спадщини на користь позивача, що підтверджується заявою [PERSON] за від 30.03.2022р. № 433, спадкова справа № 203/2022. 11.08.2022 р. позивач звернувся до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, йому було відмовлено, у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії. Таким чином, позивач прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців, які б мали обов`язкову частку у спадщині не має. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки надані суду документи в повному обсязі підтверджують обставини викладені у позовній заяві. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ч. 1 ст. 1225 ЦК України). Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за заповітом (ст. 1235 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, відмову від спадщини не заявляла. Інший спадкоємець за заповітом [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини у строк визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України, подав нотаріусу заяву про відмову від спадщини. Інших спадкоємців, які мають обов`язкову частку у спадщині, не встановлено. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, однак оформити її не може у зв`язку з обставинами, які не залежать від нього. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням викладених позивачем обставин та досліджених у судовому засіданні доказів, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майно.

Outcome: approved