Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-13 00:00:00

До Южноукраїнського міського суду Миколаївської області звернувся представник АТ «АКЦЕНТ-БАНК» за довіреністю Шкапенко О.В. з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № Б/Н від 05.05.2017. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 05.05.2017 між ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» та [PERSON] був укладений договір № Б/Н. Відповідачу був наданий кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46.80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач при користуванні кредитними коштами, зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням щомісяця коштів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу. Відповідач не надавла своєчасно банку грошові кошти, чим порушив зобов`язання за кредитним договором, тому станом на 22.02.2022 він має заборгованість у сумі 20 531, 46 грн., яка складається з наступного: 15 177,94 грн. - заборгованість за кредитом; 5 353,52 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Просить стягнути з відповідача суму вказаної заборгованісті та судові витрати у розмірі 2 481,00 грн. Ухвалою від 17 травня 2022 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області відкрив провадження у справу в порядку спрощеного позовного провадження, призначив судове засідання на 15.06.2022. Тривалий час суд не розглядав справу у зв`язку з неявкою учасників справи, перебування судді у відпустці та на лікарняному. У судове засідання 14.07.2023 представник позивача не з`явився. Згідно з клопотанням, яке долучено до позовної заяви, представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення та просить розглянути справу без участі представника позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання 14.07.2023 не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого він вважає позов необґрунтованим та заперечує проти його задоволення. В обґрунтування відзиву пояснив, що з Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил банківських послуг, яку позивач додає до матеріалів справи, неможливо зробити висновок про те, чи було направлено його волевиявлення на отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, оскільки сума бажаного кредитного ліміту не вказана. На його думку, відповідна Анкета-Заява не несе інформації щодо предмета доказування, та не може бути достовірним доказом по справі. Пояснює, що з копії витягу з тарифів банку не вбачається факт ознайомлення його з тарифами банку, тому відповідний витяг не може підтверджувати факт існування у нього боргу перед позивачем. На його думку, розрахунок заборгованості, який долучений позивачем до матеріалів справи, також не може підтверджувати існування боргу, оскільки він не є первинним обліковим бухгалтерським документом та не відповідає вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Зазначає, що позивачем не надано доказів отримання ним та користування кредитними коштами. Від представника позивача Мальованного В.В. до суду надійшла відповідь на відзив, в якій він пояснив, що відповідач в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг підтвердив під підпис факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті Банку. Відповідач користувався кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості та що означає, що він ознайомився з Умовами і Правилами надання банківських послуг в банку і погодився з ними, адже цей кредитний договір є договором оферти. Наявна у позивача заборгованість нарахована у відповідності до умов кредитування, які складаються із Анкети-Заяви, Тарифів та Умов і Правил. Позичальник отримав кредитну картку та скористався кредитними коштами, тобто він погодився з умовами, що діяли на момент зняття коштів. Суд вважає можливим, розглянути справу у порядку заочного провадження, відповідно до вимог статей 280-281 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини, а також відповідні правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] 05.05.2017 звернувся до АТ «Акцент -Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву № Б/Н від 05.05.2017 (а.с. 8). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява позичальника разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві (а.с. 8). Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № Б/Н від 05.05.2017, сума боргу станом на 22.02.2022 становить - 20 531,46 грн яка складається з наступного: 15 177,94 грн. - заборгованість за кредитом; 5 353,52 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом (а.с.5-7). Відповідач порушив договірні зобов`язання, тому загальний розмір заборгованості становить 20 531,46 грн. Так, ст. 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідач [PERSON] не виконує свої зобов`язання за договором кредиту, тому у нього виник обов`язок перед позивачем по виплаті суми кредиту у сумі 20 531,46 грн. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, в тому числі розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за кредитним договором, посилався на «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які розміщені на сайті: https://a-bank.com.ua/terms як невід`ємну частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку» розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг «АКЦЕНТ-БАНК», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (https://a-bank.com.ua/terms) неодноразово змінювалися самим АТ «АКЦЕНТ-БАНК» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку» у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Правила надання банківських послуг «АКЦЕНТ-БАНК», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана остатннім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Аналогічна позиція міститься в Постанові Верховного суду від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19). Таким чином, суд погоджується з тим, що позивачем обґрунтовано зазначено про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника заборгованість за тілом кредиту в розмірі - 15 177,94 грн. Правомірність стягнення решти позовних вимог, а саме: 5 353,52 грн. - заборгованості за відсотками - позивач не довів. Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1 834,20 грн. (сума, заявлена позивачем до стягнення - 20 531,46 грн.; сума, яку має бути стягнута за рішенням суду - 15 177,94 грн.; позов задоволений на 73,93 %).

Outcome: partial