Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-02 00:00:00

01 червня 2023 року позивачка [PERSON] звернулась до Згурівського районного суду Київської області з вищезазначеною позовною заявою, посилаючись на те, що вона з відповідачем [PERSON] перебували у цивільному шлюбі та є батьками неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На даний час позивачка не працює, оскільки доглядає сина [PERSON] , якому встановлено діагноз ДЦП. Позивачка отримує державну соціальну допомогу у сумі 6906,90 грн щомісячно, яку призначено з 10.08.2022 року по 10.08.2027 року. Син потребує витрат на лікування та обстеження, які здійснює позивачка. Діти перебувають на утриманні та вихованні позивачки. Відповідач офіційно не працює, проте має доходи від виконання сезонних робіт. Відповідач періодично надає кошти на утримання дітей, проте це має нерегулярний характер. Стан здоров`я відповідача задовільний. Інших неповнолітніх дітей відповідач не має. Враховуючи викладене, позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання їхніх неповнолітніх дітей у розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину окремо, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення кожною дитиною повноліття. У судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час і місце його проведення були належним чином повідомлені. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Позивачка [PERSON] направила до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] направив до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність, позові вимоги визнав. Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України суд ухвалює рішення про задоволення позову, враховуючи визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, враховуючи визнання позову відповідачем, яке прийняте судом, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 6, 7 - копії свідоцтв про народження). Діти проживають з позивачкою ( а.с. 8 - копія витягу про зареєстрованих у житловому будинку осіб). Неповнолітньому [PERSON] встановлено діагноз ДЦП (а.с. 9 - копія медичного висновку). Відповідно до положення ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В силу ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при призначенні аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина тощо. П.п. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, відповідач [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та на нього покладено обов`язок щодо їхньогоматеріального забезпечення. Дітипроживаютьз позивачкою [PERSON] та знаходяться на її утриманні. Участь відповідача у витратах на утримання дітей є нерегулярною, а тому аліменти підлягають стягненню з нього в судовому порядку. Розмір аліментів на дитину має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідачка просить визнати розмір аліментів на кожну дитину по 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити повністю та стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на користь позивачки [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину окремо, щомісячно, починаючи з 01 червня 2023 року і до досягнення кожною дитиною повноліття. На підставі п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу аліментів за один місяць. За подання позову підлягав сплаті судовий збір у розмірі 1073,60 грн. На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що при подачі позову позивачка [PERSON] звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60. На підставі викладеного,

Outcome: approved