Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-05 00:00:00

03.05.2023 року представник ТОВ «ООЕК» звернулась до Балтського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію. В обґрунтування своїх вимог представник позивача зазначила, що постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 429 від 14.06.2018 р. (яка опублікована на офіційному сайті НКРЕКП http://www.nerc.gov.ua/?id=32357) ТОВ «ООЕК» надано ліцензію з постачання електричної енергії споживачу. З 01.01.2019 року ТОВ «ООЕК» є постачальником універсальних послуг на якого покладений спеціальний обов`язок, щодо постачання електричної енергії побутовим споживачам на території Одеської області. Реєстр Електропостачальників, які отримали доступ до електричних мереж Оператора системи розподілу електричної енергії АТ «ДТЕК Одеські електромережі», публічно розміщений на сайті останнього: https://dtek-oem.com.ua/download/reiestr-elektropostachal-nykiv/. У зв`язку з реформою у сфері енергетики, всі діючі станом на 31.12.2018 року побутові споживачі постачальника за регульованим тарифом (в Одеській області - це АТ «ДТЕК Одеські електромережі») автоматично, без додаткової згоди самих споживачів, почали отримувати послуги постачання електричної енергії від нового постачальника електричної енергії на умовах раніше укладених договорів. Між ТОВ «ООЕК» та побутовим споживачем [PERSON] укладено договір про постачання електричної енергії на умовах раніше укладеного договору з АТ «ДТЕК Одеські електромережі» № 1/57010. Згідно умов договору ТОВ «ООЕК» постачало електричну енергію на об`єкт побутового споживача за адресою: [ADDRESS] . Для проведення розрахунків ТОВ «ООЕК» на ім`я побутового споживача [PERSON] відкрито особистий рахунок № [NUMBER] . З отриманих даних вбачається, що за особовим рахунком № [NUMBER] станом на дату надання інформації АТ «ДТЕК Одеські електромережі» за період з 13 серпня 2021 року по 01 квітня 2023 року було спожито 2790 кВт.год електричної енергії на суму 4085,40 грн. Боржником в указаному періоді було здійснено оплату заборгованості за електричну енергію за нарахування попередніх періодів в розмірі 429,00 грн., яка була здійснена 31.01.2022 року. Отже, несплата [PERSON] вартості спожитої електричної енергії у розмірі 4085,40 грн., є підставою для захисту прав та інтересів ТОВ «ООЕК» в судовому порядку на підставі ст. 16 ЦК України. 13.12.2022 року ТОВ «ООЕК» зверталось до Балтського районного суду Одеської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 2787,96 грн. з [PERSON] , який було винесено 23.12.2022 року. Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 03.04.2023 року судовий наказ від 23.12.2022 року було скасовано та роз`яснено право на звернення до суду із тими самими вимогами в порядку позовного провадження. [PERSON] є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , та не звільняється від обов`язку оплати за спожиті житлово-комунальні послуги. Посилаючись на викладене, позивач просить суд, стягнути з відповідача заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 4085,40 грн., а також судові витрати по справі. Ухвалою від 10.05.2023 року постановлено відкрити провадження у вказаній справі та розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням до суду не надходило. 22.06.2023 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначила, що позовні вимоги позивача вона не визнає, оскільки договір про користування електричною енергією між ВАТ «Одесаобленерго» та [PERSON] укладений 21.03.2011 року, однак договір підписаний не нею, а її матір`ю - [PERSON] . На момент укладення договору про користування електричною електроенергією [PERSON] вже не була власником квартири, а тому цей договір вона вважає таким, що не був укладений. Крім того, вона вважає, що між нею та позивачем не укладався договір про постачання електроенергії, тому те, що позивач виступає в якості сторони по договору про користування електричною енергією між ВАТ «Одесаобленерго» та [PERSON] від 21.03.2011 року є неправомірним. З ТОВ «ОДЕСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ» ні у неї, ні у її матері [PERSON] ніяких договірних відносин немає. Будь-яких документів, з яких видно, що ТОВ «ОДЕСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ» являється правонаступником ВАТ «Одесаобленерго» позивачем до суду не надано. Також на її думку, в зв`язку з військовим станом позивач позбавлений права стягнення заборгованості із споживачів. В договорі про користування електричною енергією від 21.03.2011 року в п. 27 зазначено, що Енергопостачальник та Споживач не відповідають за невиконання умов договору, якщо це спричинено дією обставин непереборної сили. 26.06.2023 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначила, що на виконання Закону України «Про ринок електричної енергії», під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОДЕСАОБЛЕНЕРГО» від постачання електричної енергії, - було створено ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ОДЕСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ», з метою здійснення діяльності з постачання електричної енергії споживачам. Постановою НКРЕКП № 429 від 14.06.2018 року TOB «ООЕК» надано ліцензію з постачання електричної енергії споживачу. У зв`язку з чим, з 01.01.2019р. TOB «ООЕК» почало надавати споживачам Одеської області послуги з постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Тобто, саме на ТОВ «ООЕК» покладено спеціальний обов`язок щодо постачання електричної енергії побутовим споживачам за регульованим тарифом. Постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Тобто з 01.01.2019 року [PERSON] шляхом фактичного споживання електричної енергії, а також частковою оплатою рахунків постачальника універсальної послуги приєдналася до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та стала фактичним споживачем електричної енергії за об`єктом, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Будь-яких заперечень щодо приєднання до умов договору або звернень про розірвання укладеного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від відповідача на адресу ТОВ «ООЕК» не надходило. Більш того, проведеними оплатами відповідач фактично підтвердила факт споживання електричної енергії на вищевказаному об`єкті. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказаний обов`язок виникає лише у разі отримання споживачем певних послуг. Відповідач не заперечує, шо послуги з електропостачання їй надавалися, а також не заперечує сам факт наявності заборгованості за спожиту електричну енергію. Що стосується укладення договору про користування електричною енергією від 21.03.2011 року між ВАТ «Одесаобленерго» та [PERSON] , то представник позивача зазначила, що TOB «ООЕК» почало надавати споживачам Одеської області послуги з постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг з 01.01.2019 р., тому ТОВ «ООЕК» немає жодного відношення до договірних відносин відповідача з її попереднім постачальником електричної енергії, які існували до 01.01.2019 року. У відзиві відповідач посилається на п. 27 договору від 21.03.2011 року як на підставу звільнення від обов`язку сплачувати за спожиту електричну енергію, однак даний договір було укладено між відповідачем та попереднім постачальником за регульованим тарифом АТ «Одесаобленерго», зазначений договір діяв до 31.12.2018 року. Спір, що є предметом даної справи виник у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з оплати за спожиту електричну енергію за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який укладено між сторонами з 01.01.2019 року. Також у відзиві на позов відповідач посилається на ч. 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», згідно зазначеної норми Закону форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо). Військова агресія Російської Федерації проти України не може бути форс-мажорною обставиною у виконанні грошових зобов`язань зі сторони відповідача по укладеному договору, оскільки не прослідковується причинно-наслідкові зв`язки між військовою агресією Росії та неспроможністю сплати Відповідачем за поставлену їй електричну енергію. Наявність форс-мажорних обставин (військова агресія Російської Федерації проти України) само по собі не є достатнім для звільнення від виконання зобов`язання, адже необхідно встановити та зазначити яким чином конкретні заходи і події під час війни не дозволяють виконувати грошові зобов`язання. Умовами укладеного між сторонами договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, а саме п. 12.4 передбачено, що сторони зобов`язані негайно повідомити про форс-мажорні обставини та протягом 14 днів з дати їх виникнення надати підтверджуючі документи щодо їх настання відповідно до чинного законодавства. На адресу TOB «ООЕК» від відповідача не надходило повідомлень щодо настання Форс-мажорних обставин, підтверджуючі докази настання обставин відповідачем не надавались. Будь-яких документів, підтверджуючих направлення даних документів на адресу ТОВ «ООЕК» відповідачем до суду не надано. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» є постачальником універсальних послуг, на якого покладений спеціальний обов`язок щодо постачання електричної енергії побутовим споживачам на території Одеської області відповідно до ст. ст. 62 ч. 2 п. 2, 63 Закону України «Про ринок електричної енергії». З копії договору купівлі-продажу від 07.02.2011 року вбачається, що власником квартири за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . З копії договору від 21.03.2011 року вбачається, що між [PERSON] та Балтським РЕМ ВАТ «Одесаобленерго» було укладено договір про користування електричною енергією. Особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] . Відповідно до даних за особовим рахунком № [NUMBER] заборгованість за спожиту електричну енергію перед позивачем за період з серпня 2021 року по квітень 2023 року становить 4085,40 грн. Як слідує з розрахунку суми заборгованості за спожиту електроенергію за особовим рахунком № [NUMBER] за споживачем [PERSON] обліковується заборгованість за період з серпня 2021 року по квітень 2023 року у розмірі 4085,40 грн. З копії постанови НКРЕКП № 429 від 14.06.2018 року вбачається, що ТОВ «ООЕК» надано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу. Відповідно до постанови НКРЕКП № 1268 від 26.10.2018 року «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих непобутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» покладається виконання функції універсальної послуги на закріпленій території» ТОВ «ООЕК» є постачальником універсальних послуг на якого покладений спеціальний обов`язок, щодо постачання електричної енергії побутовим споживачам на території Одеської області. Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 03.04.2023 року судовий наказ Балтського районного суду Одеської області від 23.12.2022 року скасовано та роз`яснено право на звернення до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. За змістом ст. 11 ЦК України факт відкриття особового рахунку та постачання електричної енергії вважається укладенням договору на умовах, передбачених Законом України «Про електроенергетику» (постанова Верховного Суду від 11.09.2019 у справі № 509/3536/15-ц та від 15.07.2019 у справі № 347/713/17). ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» як постачальник електричної енергії свої зобов`язання виконує та надає відповідачу послуги з постачання електроенергії. Однак відповідач, що підтверджено матеріалами справи, взятих на себе зобов`язань належним чином не виконує та не сплачує вартість спожитої електричної енергії вчасно. Відповідно до ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії», споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Згідно з ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Посилання відповідача на те, що договір про користування електричною енергією від 21.03.2011 року підписаний не нею, її матір`ю, суд не приймає до уваги, оскільки в договорі зазначено саме прізвище та ініціали відповідача, а доказів того, що підпис їй не належить нею суду не надано. Що стосується посилання відповідача на те, що вона ніяких договорів із ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» не укладала, то суд зазначає, що з 01.01.2019 року ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» є постачальником універсальних послуг на якого покладений спеціальний обов`язок, щодо постачання електричної енергії побутовим споживачам на території Одеської області, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 62 ЗУ «Про ринок електричної енергії». У зв`язку з реформою у сфері енергетики, всі діючі, станом на 31.12.2018 року побутові споживачі постачальника за регульованим тарифом (по Балтському району це ВАТ «Одесаобленерго») автоматично, без додаткової згоди самих споживачів почали отримувати послуги постачання електричної енергії від нового постачальника - це ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» на умовах раніше укладених договорів. Отже, судом встановлено, що відповідач є споживачем послуг ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» та фактично споживає надані позивачем послуги. Також суд не приймає заперечення відповідача з посиланням на обставини непереборної сили, а саме на тривалість військового стану, оскільки заборгованість за спожиту електроенергію почалася що до повномасштабного вторгнення, а саме з серпня 2021 року. Таким чином, беручи до уваги наявність між сторонами фактичних відносин з приводу постачання та споживання електричної енергії, враховуючи несвоєчасну сплату за спожиту електричну енергію та відсутність доказів, які б спростовували наявну заборгованість відповідачем до суду не надано, тому, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 4085,40 грн. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. За приписами ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовій збір у розмірі 2147,20 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного і

Outcome: approved