Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-28 00:00:00

До Подільського районного суду міста Києва звернулось Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УСГ» з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо - транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 26 квітня 2018 року між ПАТ «Страхова компанія «УСГ» та ТОВ «Порше Лізинг Україна» було укладено Додаток № 28-0199-01558\\00244 до Генерального Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-01558 від 21 грудня 2012 року, предметом якого є страхування транспортного засобу «VoIkswagen Polo Sedan», д.н.з. [NUMBER] .31 травня 2020 року о 17 год. 00 хв. водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Renault Megane», д.н.з. [NUMBER] , на 23 кілометрі автомобільної дороги М-06 сполучення «Київ Чоп», не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Polo» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався попереду, після чого автомобіль «VoIkswagen Polo» внаслідок спричиненого удару зіткнувся з автомобілем «Nissan Rogue» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який в свою чергу зіткнувся з автомобілем «Skoda Octavia», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Згідно постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 липня 2020 року вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення відповідачем Правил дорожнього руху України.01 червня 2020 року страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування й надав усі необхідні документи.30 липня 2020 року позивачем на підставі Звіту № 0406 від 12 червня 2020 року складено страховий акт № СТОКА-12532 та розрахунок страхового відшкодування до нього.На підставі вищевказаних документів позивач здійснив виплату страхового відшкодування потерпілому в розмірі 53 038 гривень 67 копійок, що підтверджується платіжним дорученням № 18973 від 30 липня 2020 року.Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП застрахована не була.15 вересня 2020 року позивачем на адресу відповідача було направлено претензію № 43268 з вимогою в добровільному порядку сплатити суму страхового відшкодування, яка залишена відповідачем без задоволення. Враховуючи небажання відповідача в досудовому порядку вирішувати питання щодо повернення зазначеної вище суми, позивач вимушений звернутись до суду та просить стягнути з відповідача різницю суми страхового відшкодування у розмірі 53 038 грн. 67 коп. та судовий збір у розмірі 2481 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 грудня 2022 року, головуючим суддею у справі визначено Лещенко О.В. 20 грудня 2022 року ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва відкрито провадження у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо - транспортної пригоди. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив розгляд справи проводити за його відсутності. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений вчасно та належним чином, про причини неявки не повідомив, в установлений судом строк не подав відзив на позовну заяву, з іншими клопотаннями до суду не звертався. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності учасників справи, за наявними в справі матеріалами. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки, не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження, суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 26 квітня 2018 року між ПАТ «Страхова компанія «УСГ» та ТОВ «Порше Лізинг Україна» було укладено Додаток № 28-0199-01558\\00244 до Генерального Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-01558 від 21 грудня 2012 року, предметом якого є страхування транспортного засобу «VoIkswagen Polo Sedan», д.н.з. [NUMBER] . Так, 31 травня 2020 року о 17 год. 00 хв. водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Renault Megane», д.н.з. [NUMBER] , на 23 кілометрі автомобільної дороги М-06 сполучення «Київ Чоп», не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Polo», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався попереду, після чого автомобіль «VoIkswagen Polo», внаслідок спричиненого удару зіткнувся з автомобілем «Nissan Rogue», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який в свою чергу зіткнувся з автомобілем «Skoda Octavia», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 липня 2020 року вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась з вини відповідача, внаслідок порушення ним Правил дорожнього руху України. Вказаною постановою на відповдіача було накладено адміністративне покарання у виді штрафу у сумі 340 грн. Автомобіль «Volkswagen Polo», д.н.з. [NUMBER] , належить на праві приватної власності ТОВ «Порше Лізинг Україна», що підтверджується копією Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . На момент дорожньо - транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була. 01 червня 2020 року страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування й надав усі необхідні документи. 30 липня 2020 року позивачем на підставі Звіту № 0406 від 12 червня 2020 року складено страховий акт № СТОКА-12532 та розрахунок страхового відшкодування до нього. На підставі вищевказаних документів позивачем здійснено виплату страхового відшкодування потерпілій стороні в розмірі 53 038 гривень 67 копійок, що підтверджується платіжним дорученням № 18973 від 30 липня 2020 року. 15 вересня 2020 року позивачем на адресу відповідача було направлено претензію № 43268 з проханням в добровільному порядку сплатити суму страхового відшкодування у розмірі 53 038 гривень 67 копійок, як відшкодування згідно страхового акту № СТОКА-12532, яка відповідачем не сплачена. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Нормами ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за задані збитки (суброгація). Виходячи із вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів. За своєю правовою природою регрес істотно відрізняється від суброгації. Основна відмінність полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника, відповідно регрес - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Роз`яснення про застосування вищезазначених понять також наведені у п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 згідно з яким, при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. Враховуючи вищевикладене, і оскільки винним у вчиненні ДТП є відповідач, то позивач має право вимоги про відшкодування йому суми страхового відшкодування у розмірі 53 038 грн. 67 коп. Із урахуванням наведеного, приймаючи до уваги те, що відповідач не спростував обставин щодо завданої шкоди, суд вважає надані позивачем в обґрунтуванням позовних вимог докази достовірними. Згідно із ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 2 270 грн.

Outcome: approved