Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-27 00:00:00

У жовтні 2022 року позивачка звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить скасувати обтяження на об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , де власником зазначено [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ), тип обтяження заборона на нерухоме майно, №5349964, підстава виникнення повідомлення Стройбанка СРСР б/н від 04.04.1973 року, накладене реєстратором Погребищенською державною нотаріальною конторою. Позов мотивовано\~тим,\~що у квітні 2022 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Башти-Бєляєвої М.О. в м. Турбів з метою укласти договір купівлі - продажу свого житлового будинку, однак приватний нотаріус її повідомила про те, що в результаті здійснених пошуків та перевірок у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно виявлено актуальну інформацію про державну реєстрацію обтяження - заборона на нерухоме майно, підстава виникнення - повідомлення Погребищенського відділення Стройбанка СРСР б/н від 04.04.1973 року; особа, майно/права якої обтяжуються [PERSON] ; об`єкт обтяження: будинок за адресою: [ADDRESS] , реєстрацію проведено у ЄРЗ 23.07.2007 року за №5349964 Погребищенською державною нотаріальною конторою, що робить неможливим посвідчення будь-яких правочинів щодо відчуження будинку, який належить позивачці на праві власності, а саме будинку номер [ADDRESS] , оскільки в семидесятих роках 20 століття відповідно до Свідоцтва на забудову садиби від 26.01.1968 року адреса даного будинку була [ADDRESS] . Як зазначає позивачка у 1973 році вона отримувала кредит в Погребищенському відділенні Стройбанка СРСР, який своєчасно повернула, а про те, що вищезазначеним відділенням банку накладалась заборона на її будинок їй відомо не було. Крім того, як зазначає позивачка, вона ніколи не була власницею будинку [ADDRESS] , оскільки 27.09.2006 року зареєструвала право власності на будинок за адресою: [ADDRESS] . Погребищенський відділ ДВС у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 22.09.2022 року №12272/1 у своїй відповіді зазначає, що відносно [PERSON] , [INFO] , згідно даних АСВП відкритих та завершених виконавчих проваджень на виконанні відділу не знаходиться. З відповіді Національного банку України від 31.08.2022 року на адвокатський запис зазначено, що згідно Указу Президії Верховної ради СРСР від 07.04.1959 року «Про реорганізацію системи банків довгострокових вкладень» та Постанови Ради Міністрів СРСР від 07.04.1959 року №369 «Питання, пов`язані з реорганізацією системи банків довгострокових вкладів» функції Сільгоспбанку та комунальних банків СРСР покладено на Будбанк СРСР та Держбанк СРСР. Постановою ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР від 17.07.1987 року №821 проведено реорганізацію діючих та утворено нові спеціалізовані банки, що створили систему банків у такому складі Державний банк СРСР (Держбанк СРСР), Банк зовнішньоекономічної діяльності СРСР (Зовнішекономбанк СРСР), Промисловобудівельний банк СРСР (Промбудбанк СРСР), Агропромисловий банк СРСР (Агропромбанк СРСР), Банк Житлово- Комунального господарства і соціального розвитку СРСР (Житлосоцбанк СРСР ), Банк трудових заощаджень і кредитування СРСР (Ощадний банк СРСР). Крім того п. 2 вищезазначеної постанови передбачено створення банками СРСР в союзних республіках відповідних республіканських банків з прямим підпорядкуванням банкам СРСР. Постановою Верховної Ради УРСР «Про порядок введення в дію Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 20.03.1991 року №873-ХІІ Український республіканський банк Державного комерційного промислово-будівельного банку «Укрпромбудбанк» оголошений Верховною Радою України власністю України та 27.09.1991 року Національний банк України зареєстрував Статут Державного комерційного промислового-будівельного банку України «Промбудбанк України», зареєстровано в книзі реєстрії банків за номером 1. 09.04.1992 року НБУ було анульовано реєстрацію даного банку (протокол засідання Правління НБУ від 09.04.1992 року №1). Оскільки державна нотаріальна контора, як реєстратор, не має визначених законом підстав для зняття за заявою позивачки заборони на відчуження об`єктів нерухомого майна, то позивачка позбавлена можливості реалізувати свої права як власника нерухомого майна в інший спосіб, а тому змушена звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою судді\~від 27.10.2022\~року відкрито\~провадження у\~справі та\~ухвалено розгляд\~справи проводити\~за правилами\~загального позовного\~провадження (а.с. 21-22). 18.01.2023 року ухвалою суду витребувано з Комунального підприємства «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» інвентаризаційну справу на будинковолодіння, розташоване в [ADDRESS] , та з Погребищенської державної нотаріальної контори належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких державним нотаріусом 23.07.2007 року було накладено заборону на відчуження нерухомого майна, а саме житлового будинку [ADDRESS] . 30.01.2023 року на виконання ухвали суду від 18.01.2023 року від Комунального підприємства «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» надійшла інвентаризаційна справа № 1033 на будинковолодіння, розташоване в [ADDRESS] (а.с. 45-61). З матеріалів інвентаризаційної справи №1033 вбачається, що рішенням №2 виконавчого комітету Погребищенської міської ради від 26 січня 1968 року [PERSON] надано право на відвід під індивідуальне будівництво земельної ділянки по [ADDRESS] (а.с.53). Рішенням виконавчого комітету Погребищенської міської ради від 29 березня 2012 року №18 житловому будинку по [ADDRESS] присвоєно номер 68 замість номера 20 (а.с.52). Відповідно до Акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта від 03.08.2006 року житловий будинок з прибудованою верандою, хлів, гараж, погріб, криницю, вбиральню по [ADDRESS] рішенням державної приймальної комісії прийнято в експлуатацію (а.с.54-56). Позивачці [PERSON] рішенням виконавчого комітету Погребищенської міської ради від 29.05.2012 року № 30 було оформлено право власності на житловий будинок літ. «А», веранда літ. «а», погріб літ. «П/а», ганок, загальною площею 70,4 м.кв., житловою площею 40,7 м.кв., з господарськими будівлями і спорудами, сарай, літня кухня, літ. «В», веранда літ. «в», сарай літ. «В1», убиральня літ. «Г», гараж літ. «Д», криниця №1, огорожа №2, ворота з хвірткою №3, та Вінницькому бюро технічної інвентаризації доручено видати та зареєструвати Свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок по [ADDRESS] на ім`я [PERSON] (а.с. 57). Рішенням від 25.07.2012 року КП «ВООБТІ» було здійснено державну реєстрацію права приватної власності [PERSON] на даний житловий булинок та видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно (а.с. 59, 60). 31.01.2023 року на виконання ухвали суду від 18.01.2023 року Погребищенська державна нотаріальна контора повідомила, що документи щодо накладення заборони на житловий будинок в [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] , знаходяться в Державному нотаріальному архіві Вінницької області (а.с.44). Ухвалою суду від 10.04.2023 року витребувано від Державного нотаріального архіву у Вінницькій області належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких державним нотаріусом 23.07.2007 року було накладено заборону на відчуження нерухомого майна, а саме житлового будинку [ADDRESS] . 03.05.2023 року на виконання ухвали суду від 18.01.2023 року завідувач Державного нотаріального архіву у Вінницькій області Мирослава Болотнова своїм листом повідомила, що згідно відомостей, які містяться в справі «Реєстр для реєстрації заборон на будинки» за 1972-2001 роки по фонду Погребищенської державної нотаріальної контори значиться запис від 04 квітня 1973 року за №1 про накладення заборони на будинок під номером [ADDRESS] на ім`я [PERSON] на підставі повідомлення Погребищенського відділення Стройбанку. 18.05.2023 року до канцелярії суду надійшла заява [PERSON] , в якій зазначає, що 16.08.2022 року вона зареєструвала право власності на будинок [ADDRESS] . Проте, коли вона отримала Витяг з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, то виявила, що на будинок [ADDRESS] , Погребищенською державною нотаріальною конторою накладено заборону на підставі повідомлення Погребищенського відділення Стройбанку СРСР б/н від 04.04.1973 року та у якому зазначено власником вищезазначеного будинку [PERSON] . Однак, будинок за [ADDRESS] ніколи не належав [PERSON] , крім того, як зазначає [PERSON] , вона ніколи не брала кредитів у відділенні Стройбанку СРСР, виконавчих проваджень органами державної виконавчої служби стосовно неї не відкривалось. Вважає, що така заборона порушує її право на володіння та користування належним їй майном, оскільки вона не може вчиняти ніяких правочинів зі своїм нерухомим майном через наявну заборону, а тому просить суд залучити її до розгляду справи як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача (а.с. 84-85). Ухвалою суду\~від 18.05.2023\~року було залучено до участі у справі [PERSON] , жительку [ADDRESS] , як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.93-95). Позивачка та її представник адвокат Бойко Ю.О. у судове засідання не з`явилися, проте від останньої через канцелярію суду надійшла заява, в якій вона просить позовну заяву розглянути без її та позивачки участі, задовольнити позовні вимоги, судові витрати залишити за позивачкою (а.с. 112). Представник Погребищенської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явилася, проте завідувач Погребищенської державної нотаріальної контори Олександр Швець через канцелярію суду подав заяву, в якій вказав, що в судове засідання з`явитись не має можливості, у зв`язку із службовою зайнятістю, при вирішенні предмета спору покладається на розсуд суду (а.с.110). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, натомість через канцелярію суду подала заяву, в якій вона просить позовну заяву розглянути за її відсутності, щодо задоволення позовних вимог не заперечує (а.с.111). Від учасників справи надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, у зв`язку з чим в силу ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши учасників справи та дослідивши її матеріали,\~суд приходить до\~наступних висновків. В обґрунтування позовної вимоги [PERSON] покликалася на положення ст.ст.15, 16 ЦК України, відповідно до яких кожна особа\~має право\~на захист\~свого цивільного\~права у\~разі його\~порушення,\~невизнання або\~оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В постанові Верховного Суду від 19.01.2022 року у справі №924/316/21 сформульовано правовий висновок, який зводиться до того, що норма ст.15 ЦК України визначає об`єктом захисту саме порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи. Оскільки відповідно до\~ст.16 ЦК України \~порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту, тому суд при вирішенні спору має надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права способам, що встановлено чинним законодавством, чи відповідає правовій природі тих правовідносин, що виникли між сторонами, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права. Установивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог. Пред`являючи позов до суду, [PERSON] вказала, що в квітні 2022 року вона звернулася до приватного нотаріуса в смт.Турбів Липовецького району Вінницької області [PERSON] з метою укласти договір купівлі продажу належного їй будинку, що розташований в [ADDRESS] , однак приватний нотаріус повідомила її про те, що в результаті здійснених пошуків та перевірок у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно виявлено інформацію про обтяження речового права (права власності) [PERSON] у виді заборони на нерухоме майно щодо будинку по [ADDRESS] , що унеможливлює посвідчення будь - яких правочинів щодо відчуження житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] , оскільки в сімдесятих роках 20 століття відповідно до свідоцтва про забудову садиби від 26.01.1968 року цей будинок знаходився за адресою: [ADDRESS] . Надаючи оцінку такому аргументу позивачки, суд виходить із того, що в силу ст.49 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо, серед іншого, вчинення такої дії суперечить законодавству України. Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Разом із тим, відповідно до положень ст.46-1 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус під час вчинення нотаріальних дій обов`язково використовує відомості єдиних та державних реєстрів шляхом безпосереднього доступу до них. Нотаріус під час вчинення нотаріальних дій з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості обов`язково використовує також відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно,\~Державного земельного кадастру\~та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. Інформація з\~єдиних та\~державних реєстрів,\~отримана нотаріусом\~під час\~вчинення нотаріальних\~дій,\~залишається у\~відповідній справі\~державної нотаріальної\~контори чи\~приватного нотаріуса. Користування єдиними та державними реєстрами здійснюється безпосередньо нотаріусом, який вчиняє відповідну нотаріальну дію. В підпункті 2.1 Глави 2 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 (зі змінами, надалі - Порядок №296/5), передбачено, що при посвідченні правочинів про відчуження або заставу нерухомого майна нотаріусом перевіряється відсутність податкової застави, заборони відчуження або арешту майна шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За п.1 ч.1 ст.2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-IV (зі змінами, надалі Закон №1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із п.5 ч.1 ст.2 Закону №1952-IV обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину. За змістом п.4 ч.1 ст.4 Закону №1952-IV державній реєстрації прав підлягають обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, зокрема, заборона відчуження та/або користування. В абзаці третьому ч.5 ст.12 Закону №1952-IV обумовлено, що відомості про речові права, обтяження речових прав, що містяться в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек, що є невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав, використовуються як актуальні виключно в разі, якщо відомості про право власності на відповідне нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва не внесені до Державного реєстру прав, а відомості про інші речові права, відмінні від права власності, та/або обтяження речових прав не внесені та не припинені в Державному реєстрі прав. Відповідно до ч.1 ст.13 Закону №1952-IV державний реєстр прав складається з розділів, спеціального розділу, бази даних заяв та реєстраційних справ в електронній формі. Невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав є Реєстр прав власності на нерухоме майно, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотек. За змістом частин 2, 3 ст.13 Закону №1952-IV\~визначено,\~що на\~кожний об`єкт\~нерухомого майна,\~об`єкт незавершеного\~будівництва під\~час проведення\~державної реєстрації\~права власності\~на них\~вперше та\~на кожний\~об`єкт незавершеного\~будівництва,\~майбутній об`єкт\~нерухомості під\~час проведення\~державної реєстрації\~спеціального майнового\~права на\~них вперше\~у Державному\~реєстрі прав\~відкривається новий\~розділ та\~формується реєстраційна\~справа,\~присвоюється реєстраційний\~номер відповідному\~об`єкту. Розділ Державного реєстру містять відомості, серед іншого, про нерухоме майно,\~об`єкт незавершеного\~будівництва,\~майбутній об`єкт\~нерухомості та\~його ціну\~(вартість); право\~власності та\~суб`єкта (суб`єктів)\~цього права; обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та суб`єкта (суб`єктів) цих обтяжень. У п.40 Порядку ведення державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМУ від 26.10.2011 року №1141 (зі змінами, надалі Порядок №1141) обумовлено, відомості невід`ємної архівної складової частини Державного реєстру прав використовуються державним реєстратором під час проведення державної реєстрації прав для встановлення наявності (відсутності) записів про державну реєстрацію прав, їх обтяжень, у тому числі з метою їх перенесення до Державного реєстру прав та погашення у випадках, передбачених цим Порядком. В п.42 Порядку №1141 визначено, що у разі коли під час проведення державної реєстрації права власності державним реєстратором встановлено також наявність записів про інше речове право та суб`єкта такого права, про обтяження речового права та суб`єктів обтяження в невід`ємній архівній складовій частині Державного реєстру прав, зазначені записи переносяться до Державного реєстру прав шляхом внесення відомостей, передбачених\~пунктами 31\~та\~32\~цього Порядку,\~разом з\~відомостями про: реєстраційний\~номер запису\~в Реєстрі\~прав власності\~на нерухоме\~майно,\~Єдиному реєстрі\~заборон відчуження\~об`єктів нерухомого\~майна та/або\~Державному реєстрі\~іпотек; дату і час державної реєстрації іншого речового права, похідного від права власності, обтяження речового права у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та/або Державному реєстрі іпотек. Згідно із п.43 Порядку №1141 перенесення до Державного реєстру прав записів про інше речове право, похідне від права власності, та суб`єкта такого права, про обтяження речового права та суб`єктів обтяження у випадку, передбаченому\~пунктом 42\~цього Порядку, здійснюється державним реєстратором прав у разі, коли такі записи щодо індивідуально визначеного об`єкта нерухомого майна є чинними, ідентифікують відповідний об`єкт нерухомого майна та суб`єктів речового права та/або суб`єктів обтяження. В п.6\~Порядку доступу\~до Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно,\~затвердженого постановою\~Кабінету Міністрів\~України від 25.12.2015 року №1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 06.06.2018 року № 484), визначено, що форма та зміст інформації з Державного реєстру прав, що може бути отримана шляхом доступу до зазначеного Реєстру, визначаються у\~Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. № 1141. Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що при посвідченні правочинів про відчуження нерухомого майна нотаріусом перевіряється відсутність заборони відчуження або арешту майна шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в тому числі відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, за такими параметрами пошуку як об`єкт та суб`єкт речового права. Відповідно до положень ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В ч.1 ст.317 ЦК України закріплено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частинами 1, 2 ст.319 ЦК України урегульовано, що власник володіє,\~користується,\~розпоряджається своїм\~майном на\~власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За загальними правилами, закріпленими у ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Із Інформації\~з Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~№309396340\~від 09.09.2022\~року вбачається,\~що у\~цьому реєстрі\~відсутні відомості\~про зареєстроване\~обтяження речового\~права щодо\~житлового будинку, розташованого\~в [ADDRESS] ,\~власником якого\~є позивачка,\~у виді заборони його відчуження. Разом із цим, згідно із Витягом з Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~№306487902\~від 03.08.2022\~року у\~цьому реєстрі\~містяться відомості\~про державну\~реєстрацію заборони\~відчуження житлового\~будинку, розташованого в [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] (реєстраційний номер обтяження 5349964), здійсненої Погребищенською державною нотаріальною конторою 23.07.2007 року на підставі повідомлення Погребищенського відділення Стройбанка б/н від 04.04.1973 року. Рішенням виконавчого комітету Погребищенськолї міської ради від 29.03.2012 року №18 житловому будинку по [ADDRESS] . Наведені докази у їх сукупності свідчать про те, що приватним нотаріусом цілком обґрунтовано відмовлено у посвідченні договору купівлі продажу житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] , на тій підставі, що в Державному реєстрі\~речових прав\~на нерухоме\~майно містяться\~відомості щодо\~зареєстрованого обтяження\~у виді\~заборони відчуження\~житлового будинку,\~розташованого в\~ [ADDRESS] , власником якого є позивачка, якому в подальшому було присвоєно номер 68. Отже, [PERSON] доведено, що зареєстроване обтяження речового права (права власності) у виді заборони відчуження нерухомого майна щодо будинку по [ADDRESS] унеможливлює посвідчення будь - яких правочинів щодо відчуження житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] , а відтак і розпорядження позивачкою належним їй на праві власності нерухомим майном. Відповідно до\~ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі\~ст.74 ЗУ «Про нотаріат» одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Пунктом 5.1 Глави 15 Порядку №296/5\~передбачено, що нотаріус знімає заборону відчуження майна, зокрема, при одержанні повідомлення кредитора про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки) або за рішенням суду. Суд враховує, що нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Водночас, з урахуванням обставин цієї справи, зокрема щодо ліквідації Промбудбанку України, який повинен бути належним відповідачем у справі, позивачка фактично позбавлена можливості в інший спосіб поновити свої права, а отже суд вважає, що в такому випадку звернення до Погребищенської державної нотаріальної контори з вимогою про скасування обтяження на об`єкт нерухомого майна може розглядатися як належний спосіб захисту, пред`явлений до належного відповідача. До того ж у випадку наявності правонаступників останні, з метою відновлення своїх порушених прав, не позбавлені можливості звернутися до суду у передбачений чинним процесуальним законодавством спосіб. Таких висновків суд дійшов з урахуванням правової позиції, сформульованої в постанові Верховного Суду від 01.02.2023 року у справі №910/9872/21. В абзаці 2 ч.3 ст.26 Закону №1952-IV унормовано, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому\~пунктом 1\~частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. В абзаці 3 ч.3 ст.26 \~Закону №1952-IV у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому\~пунктом 1\~частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Відтак, у разі ухвалення судового рішення про скасування державної реєстрації прав чи їх обтяжень, відповідні права чи їх обтяження припиняються, що тягне за собою необхідність проведення державної реєстрації припинення відповідного речового права чи його обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. При цьому державний реєстратор повинен керуватися положеннями Закону №1952-IV, чинними на момент вчинення ним дій на підставі такого судового рішення. Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією, викладеною в пунктах 127, 131 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.12.2022 року у справі №914/2350/18 (914/608/20). У позовній заяві [PERSON] просить скасувати обтяження на об`єкт нерухомого майна у виді заборони на нерухоме майно, а не скасувати державну реєстрацію обтяження права власності на нерухоме майно у виді заборони на його відчуження. У постанові Верховного Суду від 15.09.2021 року у справі №372/2583/18 обумовлено, що некоректне, з точки зору лінгвістики, формулювання вимог позову не може бути перешкодою для захисту порушеного права особи, яка звернулася до суду, оскільки надміру формалізований підхід щодо дослівного розуміння вимог позову, як реалізованого способу захисту, суперечить завданням цивільного судочинства, якими є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Отже, з урахуванням характеру спірних правовідносин та правових норм, що підлягають застосуванню при вирішенні розглядуваної справи, суд вважає, що у даному випадку позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню шляхом скасування державної реєстрації обтяження права власності на нерухоме майно у виді заборони на його відчуження. В силу ч.9 ст.141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Зважаючи на те, що даний спір виник у зв`язку із зволіканням та несвоєчасними діями позивачки щодо скасування обтяження на нерухоме майно за зобов`язаннями, які припинені у зв`язку із їх виконанням, суд вважає наявними підстави для покладання понесених позивачкою судових витрат саме на неї.

Outcome: approved