Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-02 00:00:00

У лютому 2022 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом. У позовній заяві позивач вказує, що з 2018 року він почав проживати разом з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство. З травня 2019 року він, [PERSON] спочатку приймав участь у антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, а потім був прийнятий за контрактом у Збройні Сили України. У цей період, [INFO] [PERSON] народила сина [PERSON] , але на той час [PERSON] ще перебувала у шлюбі з [PERSON] , тому дитину записали як [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданим 26 листопада 2019 року виконавчим комітетом Пустоварівської сільської ради Сквирського району Київської області, актовий запис про народження №3. У травня 2021 року [PERSON] забрав [PERSON] разом з дітьми [PERSON] , 2013 року народження, [PERSON] , 2015 року народження, [PERSON] , 2019 року народження, до себе, де вони проживали у с. Калинівка-2, Хмільницького району Вінницької області. Тоді [PERSON] і повідомила, що саме він, [PERSON] і є батьком сина [PERSON] . Але через хворобу [PERSON] вони не встигли оформити батьківство [PERSON] , оскільки вона [INFO] померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] , виданим 09 листопада 2021 року. Малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає з позивачем і знаходиться на його утриманні та вихованні. З урахуванням наведеного позивач просить суд: -Визнати його, [PERSON] , [INFO] ,батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженого громадянкою [PERSON] . -Виключити відомості про [PERSON] , [INFO] , як батька з актового запису про народження №3, складеного 26.11.2019 року виконавчим комітетом Пустоварівської сільської ради Сквирського району Київської області. -Зобов`язати Сквирський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) внести зміни до актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] за № 3 від 26.11.2019 року відповідно до рішення суду, де у відомості про батьківство вказати батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, його представник Соболь Борис Володимирович надав до канцелярії суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а. с. 64). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується Довідкою про доставку СМС повідомлення (а. с. 63). Причини неявки суду не повідомив, правом на подання відзиву не скористався. Письмових заяв чи клопотань не надав. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання на підставі вимог ст. ст. 178,223,247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що з 2018 року [PERSON] почав проживати разом з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство. З травня 2019 року [PERSON] спочатку приймав участь у антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, а потім був прийнятий за контрактом у Збройні Сили України (а.с. 6). У цей період, [INFO] [PERSON] народила сина [PERSON] . Оскільки [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] , тому дитину записали як [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданим 26 листопада 2019 року виконавчим комітетом Пустоварівської сільської ради Сквирського району Київської області, актовий запис про народження №3 (а. с. 4). Статтею 133 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. У травня 2021 року [PERSON] забрав [PERSON] разом з дітьми [PERSON] , 2013 року народження, [PERSON] , 2015 року народження, [PERSON] , 2019 року народження, до себе, де вони проживали у с. Калинівка-2, Хмільницького району Вінницької області. Тоді [PERSON] і повідомила, що саме він, [PERSON] і є батьком сина [PERSON] . Даний факт підтверджується поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] (а.с.7). Але через хворобу [PERSON] , вони не встигли оформити батьківство [PERSON] щодо сина [PERSON] , 2019 року народження, оскільки [PERSON] [INFO] померла, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , виданим 09 листопада 2021 року, актовий запис № 653 (а.с. 5). Малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає з позивачем і знаходиться на його утриманні та вихованні. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають, зокрема, із сімейних відносин. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 01 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Відповідно до ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. У пунктах 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень cт. 212 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст. 146 ЦПК (1618-15) може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо. Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 12.01.2023 року було призначено судово-генетичну експертизу у цивільній справі №376/225/22 Згідно повідомлення Київського НДЕКЦ МВС України від 18.04.2023 № СЕ-19/111-23/9391-БД про неможливість проведення експертизи, надійшла заява [PERSON] про відмову надання зразка букального епітелію - [PERSON] . Відбір порівняльних зразків не проводився. Відповідно до ст. 72 ЦПК України повідомляють про неможливість проведення експертизи (а.с. 51-53). За положеннями ч. 1 ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Нез`явлення відповідача разом із дитиною до експертної установи для відібрання біологічних матеріалів для проведення судово-генетичної експертизи свідчить про її небажання отримати точні висновки щодо походження дитини на спростування доводів позивача про його батьківство щодо дитини. На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 478/690/18. Вказані дії та бездіяльність відповідача, що призвели до неможливості проведення експертизи, надали суду можливість визнати факт з урахуванням інших доказів походження дитини від позивача. Заявою представника позивача адвоката Соболя Б.В. від 25.05.2023 до матеріалів справи долучено аналіз ДНК на батьківство від 23.06.2020 року, результат дослідження № 26935-3, виконаний медико-генетичним центром «Мама Папа» на замовлення позивача [PERSON] , згідно якого ймовірність батьківства [PERSON] до дитини [PERSON] становить 99,999999 %. Передбачуваний батько не виключається як біологічний батько тестованої дитини (а.с. 58, 59). Статтею 134 СК України передбачено, що на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Згідно п.2.16.4 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року № 96/5 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793 на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Отже, підставою для внесення змін до актових записів цивільного стану є відповідне рішення суду, в якому зазначено, які саме зміни необхідно внести до того чи іншого актового запису цивільного стану. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України). Відповідач [PERSON] у свою чергу підтвердження спростування батьківства [PERSON] щодо дитини [PERSON] , 2019 року народження, народженої [PERSON] , яка померла [INFO] , у процесі розгляду справи суду не надав. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] є батьком дитини [PERSON] , 2019 року народження, а відтак позов у цій частині підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved