Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-03 00:00:00

02 травня 2023 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю. Позовні вимоги мотивувала тим, що 16 вересня 1992 року між колгоспом "Україна" та нею було укладено договір купівлі-продажу будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 36,4 кв.м, Б - сарай, В - сарай, Гпд - погріб, Д - вбиральня та інші споруди. Вказаний договір було зареєстровано в КП "Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації" 16.09.1992 року за реєстровим №212, про що свідчить реєстраційне посвідчення до вказаного договору. 31 грудня 2009 року на ім`я [PERSON] було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №798477 площею 0,1990 га, в межах території Веселинівської селищної ради Миколаївської області, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] . Вважає, що вказаний державний акт видано у порушення вимог законодавства, перешкоджає їй переоформленню ділянки на своє ім`я, а також користуватися та розпоряджатися вказаною ділянкою, у зв`язку із чим вказаний державний акт підлягає визнанню недійсним. В судове засідання позивач [PERSON] не прибула, про дату час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, однак забезпечила участь свого представника - адвоката Грабової А.О. Представник позивача - адвокат Грабова А.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити, зокрема зазначила, що спірний державний акт видано у порушення вимог законодавства, перешкоджає позивачу переоформленню ділянки на своє ім`я, а також користуватися та розпоряджатися вказаною ділянкою, у зв`язку із чим спірний державний акт підлягає визнанню недійсним. Представник відповідача Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області в судове засідання не прибув, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду 20.06.2023 року подав заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду 04.07.2023 року подав заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Представник третьої особи ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області в судове засідання не прибув, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заслухавши вступне слово представника позивача - адвоката Грабової А.О., дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно зі ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що 16 вересня 1992 року між колгоспом "Україна" та позивачем [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 36,4 кв.м, Б - сарай, В - сарай, Гпд - погріб, Д - вбиральня та інші споруди. Вказаний договір було зареєстровано в КП "Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації" 16.09.1992 року за реєстровим №212, про що свідчить реєстраційне посвідчення до вказаного договору. Вказані обставини підтверджуються копією договору та копією реєстраційного посвідчення до вказаного договору (а.с. 5). Право власності позивача [PERSON] на вказаний будинок зареєстровано в державному реєстрі речових прав власності на нерухоме майно 12.04.2023 року, що підтверджується відповідним витягом з вказаного реєстру (а.с. 6). 31 грудня 2009 року відділом Держкомзему у Веселинівському районі Миколаївської області на підставі рішення Подільської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області за №90 від 01.12.2009 року [PERSON] був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №798477 площею 0,1990 га, в межах території Веселинівської селищної ради Миколаївської області, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] , що зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010948000827, що підтверджується копією вказаного державного акту (а.с. 7). Згідно зі статтею 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 18 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних прав», при вирішенні спорів про право власності на земельну ділянку суди мають виходити з того, що при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 01 січня 2002 року, згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 Земельного кодексу Української РСР (далі - ЗК Української РСР) до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження. Відповідно до ст. 30 ЗК України (в редакції чинній на час вчинення правочину), при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. Таким чином, при переході права власності на будинок за адресою: [ADDRESS] , до позивача [PERSON] , остання набула права власності на земельну ділянку, на якій розташований вказаний житловий будинок. Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. За таких обставин, суд дійшов висновку, що спірний державний акт видано у порушення вимог діючого законодавства, що перешкоджає позивачу переоформленню земельної ділянки на своє ім`я, а також користуватися та розпоряджатися вказаною земельною ділянкою, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню, а спірний державний акт підлягає визнанню недійсним. На підставі викладеного,

Outcome: approved