Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 227056,78 грн., збитки від інфляції в сумі 1101,34 грн., 3% річних в сумі 253,37 та судовий збір. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач проживає у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується карткою прописки форма №А. Позивач є балансоутримувачем будинку по [ADDRESS] , що підтверджується довідкою від 24 квітня 2023 року №68/123 та здійснює обслуговування будинку і забезпечує надання житлово- комунальних послуг його мешканцям. Позивач добросовісно здійснює обслуговування будинку та прибудинкової території, забезпечує надання житлово- комунальних послуг відповідачу. Відповідач несвоєчасно вносить плату за житлово-комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з чим станом на 21 березня 2023 року у нього утворилась заборгованість за період з 01 жовтня 2020 року по 28 лютого 2023 року у розмірі 22705, 78 грн. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України просив стягнути суму індексу інфляції 1101,34 грн. та 3% річних в сумі 253,37 грн. На підставі вищевикладеного просив позов задовольнити. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03 травня 2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались. На адресу суду повернувся конверт із копією ухвали про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви, який направлявся відповідачу. Відповідачу був наданий строк для надання відзиву. На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що [PERSON] проживає у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується карткою прописки (Форма №А). Національний університет біоресурсів і природокористування України, є балансоутримувачем будинку по [ADDRESS] , що підтверджується довідкою від 24 квітня 2023 № 68/123 та здійснює обслуговування будинку і забезпечує надання житлово-комунальних послуг його мешканцям через житлово-комунальний відділ Університету. Відповідно до ст.68 Житлового Кодексу України від 30 червня 1983 року за №5464-Х, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 р. № 2189-VІІІ, п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків та гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. #572 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 р. #45), мешканці будинку зобов`язані щомісяця вносити плату за користування житлом (квартирну плату) і плату за житлово-комунальні послуги. Національний університет біоресурсів і природокористування України добросовісно здійснює обслуговування будинку та прибудинкової території, і забезпечує надання житлово-комунальних послуг відповідачу [PERSON] , а останній не розраховуючись своєчасно за послуги має борг у сумі 22705,78 грн. за період з 01 жовтня 2020 року по 28 лютого 2023 року - станом на 21 березня 2023, що підтверджується довідкою Університету №41/126 від 24 березня 2023 року. Національний університет біоресурсів і природокористування України на адресу відповідача неодноразово надсилав претензії про стягнення заборгованості від 21 січня 2021 року №0138, від 09 квітня 2021 року №0729, від 13 липня 2021 року №1309, від 30 вересня 2021 року №1833, від 17 січня 2022 року №0147, від 13 січня 2023 року №0126, від 11 квітня 2023 року №0566, однак вимога позивача була залишена без уваги. Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"/ на момент виникнення спірних правовідносин у редакції Закону України № 1875-IV від 24 червня 2004 року / житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Згідно з ст. 5 Закону до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком, яка включає забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. За змістом ч. 3 ст. 16 Закону комунальні послуги надаються споживачам безперервно. Таким чином, відповідач був та є споживачем житлово-комунальних послуг. Правовідносини, які склалися між сторонами, врегульовані Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колетивні), управитель, виконавці комунальних послуг. Відповідно до вимог закону споживачі зобов`язані вносити плату за житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати послуг в повному обсязі. Це відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України 20 квітня 2016 року в справі 6-2951цс15, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом. Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. В порушення вимог закону відповідач плату за надані послуги не вносить, що привело до виникнення заборгованості в розмірі 22705,78 грн. за період з 01 жовтня 2020 року по 28 лютого 2023 року. грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. З урахуванням існування простроченої заборгованості, сума індексу інфляції становить 1101,34 грн. (за період з 01 жовтня 2020 року по 23 лютого 2022 року) та 3% річних становить ( за період з 01 жовтня 2020 року по 23 лютого 2022 року ) -253,37 грн. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог, а тому з відповідача на його користь підлягає стягненню сума заборгованості 22705,78 грн., з урахуванням індексу інфляції 1101,34 грн. та 3% річних в сумі 253,37 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки даних спір вирішено на користь позивача, позов задоволено, суд приходить до висновку, що судові витрати, понесені позивачем, повинні бути відшкодовані відповідачем у повному обсязі та стягненню підлягає сума судового збору 2684,00 грн.

Outcome: approved