Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми. Зазначала, що 06.03.2020 між нею та відповідачем було укладено договір оренди квартири [ADDRESS] . Відповідно до зазначеного договору відповідач передав їй у строкове платне користування двокімнатну квартиру, загальною площею 63,1 кв. м., за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] . Фактичне користуватися нею вона почала з 18.03.2020, На виконання вимог п. п. 5.1, 5.4 вищевказаного договору вона здійснила оплату за перший та останній місяці проживання у розмірі 31 500 грн. 18.04.2020 нею було здіснено оплату за наступний місяць проживання (18.04.2020 - 18.05.2020) у розмірі 15 500 грн. У кінці квітня 2020 року з`ясувалося, що відповідач при укладенні Договору не повідомив її про недоліки квартири, чим порушив статтю 767 ЦК України та пункт 8.1 Договору. Крім того,протягом одного місяця проживання у квартирі, стан її здоров`я почав істотно погіршуватися, жодний день не проходив без головного болю та чхання, вона постійно відчувала слабкість, у зв`язку з чим, звернулась до лікарні, де їй було діагностовано алергічну реакцію та прописано лікування. З метою з`ясування причини погіршення самопочуття, вона звернулась до експертів для проведення відповідного дослідження на забрудненість повітря у квартирі. Відповідно до сертифікату аналізу № 6064 від 30.04.2020, виданого ТОВ «Укрхіманаліз», у повітрі орендованої Квартири було перевищено гранично допустиму концентрацію фенолу, формальдегіду та ізопровілового спирту (порушення «Гранично допустимих концентрацій хімічних і біологічних чинників в атмосферному повітрГнаселених місць»), що було небезпечним для здоров`я людини. Після отримання результатів аналізу повітря, вона повідомила про це відповідача, зазначила, що подальше проживання у цій кватирі негативно відобразиться на її здоров`ї, а тому вона змінити місце проживання, у зв`язку з чим, просила відповідача відшкодувати кошти, заплачені за проведений аналіз повітря, лікування та витрати, пов`язані з переїздом до нової квартири. 09.05.2020 вона припинила користування зазначеною квартирою. Посилаючись на те, що [PERSON] , порушивши умови договору, добровільно повернути сплачену суму за договором оренди відмовився, позивач просить стягнути з відповідача на її користь 20 000 грн. сплаченої орендної плати за фактичне невикористання орендованої квартири з 09.05.2020 по 18.06.2020 за договорм оренди квартири від 06.03.2020. У відзиві на позовну заяву відповідач проти позову заперечив, вказавши наступне. Зазначав, що позивач сплатила йому 46 500 грн., з яких: 15 500 грн. плата за перший місяць проживання з 18.03.2020 по 18.04.2020, 15 500 грн. за проживання в період з 18.04.2020 по 18.05.2020, 15 500 плата (депозит) за останній місяць проживання по 18.06.2020. Відповідно до договору розірвання договору за згодою сторін можливе після проведення взаємних розрахунків та за належного повідомлення від орендаря за один місяць. Таким чином, місячний термін після попередження про намір припинити Договір оренди квартири, що було надіслано позивачем 09.05.2020, закінчився 09.06.2020 і він мав повернути позивачу 4 500 грн. залишок плати за проживання, починаючи з 09.06.2020, що підтверджується Актом приймання-передачі квартири від 10.06.2020. Оскільки позивач не оплатила заборгованість за комунальні послуги у розмірі 3 421 грн. 17 коп., він вирахував оплачені ним комунальні послуги, а залишок плати за проживання у розмірі 1 078 грн. 83 коп. перерахував на особистий рахунок Позивача, реквізити якого були зазначені в листі за 19.06.2020. Крім того, зазначив, що обґрунтування позивача щодо можливого впливу орендованої квартири на її фізичний стан не носить характеру експертної оцінки та є безпідставним, зокрема, наданий Сертифікат Аналізу ТОВ «УКРХІМАНАЛІЗ» №6064 від 30.04.2020 не є належним доказом, оскільки вимірювання були проведені без його присутності, а також, як зазначено в Сертифікаті, аналіз проведено з науково-дослідною метою та не носить характеру експертного дослідження у відповідності до законодавства України про судову експертизу. Посилаючись на зазначені обставини у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі. У відповіді на відзив позивач підтримала позов з наведених у ньому підстав. Позивач у судове засідання не з`явилася, у матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за її відсутності, у якій вона вказав на те, що позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, представник відповідача подав до суду заяву у якій просив розглядати справу за його відсутності. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача і його представника. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 06.03.2020 між [PERSON] (орендодавець) та [PERSON] (орендар) було укладено договір оренди квартири (далі - договір) (а.с. 7-10). Відповідно до п. 1.1 договору орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування двокімнатну квартиру загальною площею 63,1 кв. м., розташованої за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] , що знаходиться на 16 поверсі. Згідно з п. 3.1 договору за домовленістю сторін квартира має бути передана орендодавцем та прийнята орендарем починаючи з 18.03.2020. Відповідно до абз. 1 п. 5.1 договору орендар зобов`язується сплачувати орендодавцеві за оренду квартири 15 500 грн. щомісяця. Згідно п. 5.3 договору в момент підписання даного договору орендарем вноситься сума у розмірі одного місяця проживання, яка буде врахована як плата за останній місяць оренди. Відповідно до п. 10.1 договору даний договір розірванню в односторонньому порядку не підлягає, за винятком, коли одна з сторін систематично порушує умови договору та свої обов`язки, або у випадку форс-мажорних обставин. Згідно з п. 10.2 договору даний договір може бути розірваний за згодою сторін, після проведення взаємних розрахунків між сторонами згідно даного договору. У такому разі орендодавець чи орендар має попередити іншу сторону за один місяць. Відповідно до п. 10.3 договору у випадку, якщо дострокове розірвання договору проходить з ініціативи однієї з стороні без згоди іншої протягом першого місяця з моменту укладення договору, сторона з ініціативи якої був розірваний договір повинна відшкодувати іншій стороні всі її витрати, що мали місце внаслідок дії договору. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 825 ЦК України, наймач житла має право за згодою інших осіб, які постійно проживають разом з ним, у будь-який час відмовитися від договору найму, письмово попередивши про це наймодавця за три місяці. Якщо наймач звільнив помешкання без попередження, наймодавець має право вимагати від нього плату за користування житлом за три місяці, якщо наймодавець доведе, що він не міг укласти договір найму житла на таких самих умовах з іншою особою. Наймач має право відмовитися від договору найму житла, якщо житло стало непридатним для постійного проживання у ньому. Обґрунтовуючи позов, позивач посилалась на те, що 09.05.2020 позивачем було надіслано лист [PERSON] проте, що вона розриває договір оренди, та вже фактично не проживає у квартирі. Відповідач заперечуючи проти позову, вказав, що позивачем не було вчасно повідомлено його про розірвання договору, не було проведено належних розрахунків. Відповідно до акту приймання-передачі квартири від 10.06.2020 позивач повернула відповідачу ключі від квартири (а.с. 58). Як установлено судом, комунальні платежі на час фактичного проживання у квітні-травні 2020 року позивачем не сплачувались, утворену заборгованість було погашено [PERSON] відповідно до квитанцій про оплату №57510435 від 21.07.2020, №57510648 від 21.07.2020 (а.с.62-63). [PERSON] здійснив повернення сплаченої орендної плати на рахунок [PERSON] у розмірі 1 078 грн. (а.с. 64). Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів того, що [PERSON] з 09.05.2020 фактично не проживала у квартирі позивачем суду не надано. Як установлено судом, відповідач прийняв орендовану квартиру відповідно до Акту приймання-передачі від 10.06.2020 та здійснив остаточний розрахунок з [PERSON] з вирахуванням оплачених ним комунальних послуги (а.с. 62-64). Таким чином, позивачем не було дотримано вимог договору і законодавства щодо розірвання договору оренди квартири від 06.03.2020, зокрема, не надано суду доказів того, що вона з 09.05.2020 фактично не проживала у квартирі. Крім того, суд не приймає до уваги як належний доказ наданий позивачем сертифікату аналізу № 6064 від 30.04.2020, виданий ТОВ «Укрхіманаліз», щодо дослідження повітря на відповідність нормам, оскільки зі змісту цього документу вбачається, що зразки було взято лише в одній кімнаті, при цьому доказів того, що позивач запрошувала відповідача та повідомляла останнього про відібрання зразків повітря не надано, як і не надано доказів неможливості проживання у квартирі. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Ураховуючи те, що судом відмовлено у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, судовий збір, сплачений позивачем стягненню з відповідача не підлягає.

Outcome: dismissed