Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Київської міської ради з вимогою встановити додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , що є предметом позову. Обґрунтовуючи підстави звернення з позовом до суду, позивач посилається на наступне, що [INFO] померла бабуся позивачки - [PERSON] , [INFO] , яка на день своєю смерті постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Після смерті бабусі відкрилась спадщина, до складу якої увійшла частина квартири за адресою: [ADDRESS] , якою померла володіла на праві приватної власності, на підставі Договору дарування 2/3 частини квартири від 28.06.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачем В. В. Також, 22.10.1010 року, [PERSON] було складено заповіт за реєстровим номером 2141, який посвідчено ПНКМНО [PERSON] .. Зі змісту вказаного заповіту вбачається, що [PERSON] , усе своє майно, де б воно не було та з чого не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті, і на що вона за законом матиме право - заповіла [PERSON] .. Позивачка є онукою померлої, з 2015 року зареєстрована і постійно проживає за адресою: [ADDRESS] . Позивача вказує, що про факт складання вищезазначеного Заповіту, а ні позивачу, а ні будь - кому з родичів відомо не було. До того, заповіт, який складений померлою, та документи на квартиру зберігались в її особистих речах в квартирі де вона проживала і був випадково знайдений в квітні 2023 року, коли родичі, що мешкають в Києві вирішили навести в квартирі порядок, викинувши старі речі і зробити косметичний ремонт. Від часу смерті [PERSON] , до того часу, в квартирі ніхто не мешкав, а сама [PERSON] після початку відкритого військового нападу рф на Україну постійно мешкає за кордоном в Республіці Австрія. Отже, позивачка фактично не була обізнана в існуванні вищезазначеного заповіту та не могла своєчасно скористатись своїм правом на прийняття спадщини. Позивачка вказує, що на даний час вона є єдиною спадкоємицею померлої, інших спадкоємців ані за законом ані за заповітом не має. Після того, як заповіт було знайдено, 01 травня 2023 року [PERSON] через свого представника за довіреністю [PERSON] , звернулась до приватного нотаріуса КМНО Борківського А. В. із зверненням, зокрема, щодо оформлення спадщини на майно, яке залишилось після смерті [PERSON] , [INFO] . Однак, заявнику було роз`яснено, що ним пропущено строк для прийняття спадщини. На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 25 травня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Протокольною ухвалою Дніпровського районного суду від 04 липня 2023 року, суд закрив підготовче провадження та перейшов до розгляду справи по суті. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Представник відповідача - Київської міської ради, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить ухвалити рішення згідно чинного законодавства. Суд, дослідивши наявні у справі письмові докази, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності та кожен окремо, приходить до висновку про те, що позовна заява [PERSON] підлягає до задоволення, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №6490. (а.с. 8) Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача. Призначення спадкоємцем є правом заповідача, визначеним частиною першою статті 1235 ЦК України. Як вбачається зі змісту заповіту складеного [PERSON] [INFO] , яка заповіла на випадок своєї смерті усе своє майно, де б воно не було та з чого не складалось, і взагалі все те, що належитиме їй на день смерті, і на що вона за законом матиме право на користь [PERSON] , [INFO] . За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі №643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18), від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20), від 03 березня 2020 року у справі № 145/148/20 (провадження № 61-16153св20). Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховним Судом України від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17. Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц, від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17, від 06 червня 2018 року у справі № 315/765/14-ц, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. Як вбачається з матеріалів справи, Приватним нотаріусом Київського міського нотаірального округу Борківським А. В. направлено роз`яснення на адресу [PERSON] , яким повідомив позивача її право на звернення до суду з позовом про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно до ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. (ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеними обставини наведені позивачем, які підтверджують поважні причини несвоєчасного звернення до органів нотаріату із заявою про прийняття спадщини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчасне подання заяви про прийняття спадщини, оскільки у позивача, як спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви, вона була необізнана про наявність заповіту, а ці обставини у їх сукупності суд вважає такими, що є поважними, наведені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини підтверджується доданими до матеріалів справи доказами, тому для реалізації права позивача на прийняття спадщини за законом визначає додатковий строк три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, який рахувати з дня набрання рішенням суду законної сили. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст.5 Цивільного процесуального кодексу України) Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення. При цьому слід виходити з положень ст. 11 ЦК про підстави виникнення цивільних прав і цивільних обов`язків. Відповідно до них цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до частини другої ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Київської міської ради про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved