Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-03 00:00:00

[PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального Київської області Головкіної Я.В. від 31.03.2021 за реєстровим № 63334 та стягнути судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31.03.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального Київської області Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 63334. Виконавчий напис позивач вважає таким, що вчинений з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, оскільки заявлену кредитором до стягнення сума заборгованості позивачем не визнається. Будь яких повідомлень про порушення кредитних зобов`язань чи вчинення виконавчого напису позивачем не отримувалося, а отже у нотаріуса були відсутні підстави вважати заявлену відповідачем до стягнення заборгованість безспірною. Також вказано, що наданий приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису кредитний договір не був посвідчений нотаріально, а тому виконавчий напис вчинено з недотриманням вимог чинного законодавства. 25 квітня 2023 року Деснянським районним судом м. Києва постановлено ухвалу, якою цивільну справу № 754/5283/23 передано на розгляд за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва (а.с. 22-22 зв.). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22.05.2023 відкрите провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Як убачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї процесуальними документами була отримана відповідачем 12.06.2023, про що свідчить зворотне поштове повідомлення наявне в матеріалах справи. Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З матеріалів справи не убачається, що позивачем подано заперечення проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Встановлено, що 31.03.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 63334, за яким з позивача [PERSON] звернено стягнення за Кредитним договором 662521-А від 25 вересня 2019 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «СС Лоун», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 40071779-30 від 18.12.2019 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 28/1220-01 від 28.12.2020 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», ідентифікаційний код ЄДРПОУ 42254696 (а.с. 11, далі - виконавчий напис). За виконавчим написом стягнуто заборгованість за період з 28.12.2020 по 10.03.2021, сума заборгованості становить 12 275 грн., що складається із: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 5 000 грн., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 4 785 грн. та заборгованості за штрафами і пенями у розмірі 2 490 грн. За вчинення виконавчого напису стягнуто 1 200 грн. Загальна сума до стягнення становить 13 475 грн. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів встановлено Главою 14 Закону України «Про нотаріат» та Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. З тексту оспорюваного виконавчого напису від 31.03.2021 убачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувалася ст. ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік). Постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 26 листопада 2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п. 4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення - з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення спірного виконавчого напису 31.03.2021 були відсутні правові підстави для його вчинення. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29 січня 2019 року по справі № 910/13233/17. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 р. у редакції від 29.11.2001 року передбачено стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами. При цьому визначено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При вирішенні спору суд також враховує правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 12 березня 2020 року по справі № 757/24703/18-ц, від 15 квітня 2020 року по справі № 158/2157/17, відповідно яких для вчинення виконавчого напису нотаріусу слід надавати серед інших документів оригінал нотаріально посвідченого договору. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 31.03.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. За таких обставин, приватний нотаріус, не мала права вчиняти виконавчий напис на підставі пункту 2 Переліку, який визнано незаконним та нечинним на час вчинення нотаріальних дій. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вищенаведені обставини свідчать про наявність правових підстав для визнання оспорюваного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірності заборгованості боржника перед стягувачем, тому, враховуючи предмет спору, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 073,60 грн. В частині стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 8 500 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч. ч. 1, 2 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 ЦПК України) За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Витрати на правову допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), детальний опис виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) тощо. Судом встановлено, що 13.03.2023 між Адвокатським бюро «Бражник і партнери» та позивачем [PERSON] укладено Договір № 215 про надання правової допомоги (а.с. 13-15). Відповідно до п. п. 1.1, 2.1.2, 7.1 договору, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Адвокатське бюро зобов`язується надати Клієнту визначену цим Договором правову допомогу, а Клієнт зобов`язується сплатити винагороду Адвокатському бюро. Адвокатським бюро надається наступна правова допомога: складання процесуальних документів: адвокатського запиту про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, клопотання про витребування доказів, та інше. За надання правової допомоги Клієнт сплачує Адвокатському бюро винагороду у розмірі 8 500,00 грн. Згідно акту (опису) виконаних робіт до договору про надання правової допомоги № 215 від 04.04.2023, підписаного сторонами, Адвокатським бюро «Бражник і партнери» надано позивачу послуги: усні консультації та роз`яснення з правових питань, що стосуються: вчинення 31.03.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за № 63334 про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором - 500 грн.; відкриття приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко А.С. виконавчого провадження № [NUMBER] про примусове стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором - 500 грн.; опрацювання інформації та документів, наданих клієнтом в межах даної справи, опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні правовідносини, узгодження з клієнтом правової позиції - 500 грн.; адвокатський запит щодо ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № [NUMBER], отримання від виконавця копій документів, що містяться в матеріалах виконавчого провадження, їх вивчення та детальний аналіз - 2 000 грн.; складання позову до суду: клопотання про витребування судом у приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В. оригіналів документів, на підставі яких 31.03.2021 було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 63334 - 1 500 грн., позовної заяви про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису № 63334 вчиненого 31.03.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В. - 3 500 грн. (а.с. 17). Відповідно до копії квитанції до прибуткового касового ордера № 56 від 04.04.2023, позивачем на користь Адвокатського бюро «Бражник і партнери» на виконання умов договору № 215 від 13.03.2023 сплачено грошові кошти у розмірі 8 500 грн. (а.с. 18). Велика Палата Верховного Суду зауважувала, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18. Надавши оцінку наданим стороною позивача доказам на підтвердження відшкодування понесених судових витрат, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 6 500 грн. без урахування витрат на усні консультації та роз`яснення з правових питань, що стосуються відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження у розмірі 500 грн., а також без урахування складання та подання до суду клопотання про витребування судом у приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В. оригіналів документів, на підставі яких 31.03.2021 було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 63334 у розмірі 1 500 грн., оскільки у задоволенні такого клопотання судом було відмовлено ухвалою від 22.05.2023.

Outcome: approved