Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-09 00:00:00

Представник позивача\~звернулася до\~суду з\~позовом про\~визнання дійсним договору №674 від 05.10.1994 року купівлі-продажу нерухомого майна квартири [ADDRESS] , загальною площею 44,2 кв.м. яка складається з двох житлових кімнат, житловою площею 30.4 кв.м., зареєстрований на Південній товарній біржі 05.10.1994 року, зареєстрований в ММБТІ 16.11.1994 р. за реєстровим №1936, укладений між [PERSON] , з одного боку, та [PERSON] , яка діяла від імені свого неповнолітнього сина [PERSON] , з іншого боку. При цьому, оскільки вказаний вище договір купівлі-продажу був укладений з порушенням вимог закону, не був посвідчений нотаріально на теперішній час позивачка не може розпорядитися майном. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Раніше квартира [ADDRESS] належала [PERSON] , [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності, за № 234/е від 14 грудня 1993 року, зареєстрованого Миколаївським обласним бюро технічної інвентаризації за № 16936 від 29 серпня 1994 року. 05 жовтня 1994 року на Південній товарній біржі за номером 674 зареєстрований договір купівлі продажу нерухомого майна квартири [ADDRESS] , загальною площею 44,2 кв.м. яка складається з двох житлових кімнат, житловою площею 30.4 кв.м., зареєстрований в ММБТІ 16 листопада 1994 р. за реєстровим №16936, укладений між [PERSON] , з одного боку, та [PERSON] , яка діяла від імені свого неповнолітнього сина [PERSON] , з іншого боку. Договір купівлі-продажу вказаної квартири підписаний сторонами власноручно. До теперішнього часу ніхто із сторін ніяких вимог, щодо порушення їх прав, не заявили, ніякого спору, з цих питань, у сторін не виникло. На час укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна сторони цього договору ухилились від його нотаріального посвідчення, а на даний час визнання такого договору дійсним можливе лише в судовому порядку. Позивач вказує, що після укладання договору сторонами були виконані умови договору. [PERSON] народилася [INFO] , відповідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] . Відповідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, між [PERSON] та [PERSON] , 24 червня 1995 року був зареєстрований шлюб Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 441, прізвище [PERSON] , після державної реєстрації шлюбу стало [PERSON] . 19 квітня 2006 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, вказаний вище шлюб, розірвано, актовий запис №171. Відповідно до свідоцтва про шлюб, 01 жовтня 2015 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, між [PERSON] та [PERSON] , зареєстровано шлюб, актовий запис № 801, післяшлюбне прізвище дружини [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Після укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна між сторонами, покупцем було зареєстровано право власності в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації, який на час виникнення спірних правовідносин мав повноваження реєстраційного органу. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. За змістом ст. ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 Цивільного кодексу України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Положеннями п. 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли липні 1996 року, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. Приписами ст. 224 ЦК УРСР встановлено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно із ст. 225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. За змістом ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Статтею 47 ЦК УРСР була передбачена обов`язковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми. Частиною 2 цієї статті встановлено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. При цьому, вказана норма може застосовуватись лише за наявності таких необхідних умов: одна зі сторін має повністю або частково виконати угоду; інша сторона має ухилятись від нотаріального оформлення угоди; має існувати вимога сторони, яка виконала свої обов`язки. Відсутність хоча б однієї з цих умов унеможливлює визнання договору купівлі-продажу житла з недотриманням нотаріальної форми дійсним. Разом з тим, згідно із ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Позивач, на теперішній час, не має можливості реалізувати свої права, оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна не було посвідчено нотаріально. Беручи до уваги те, що позивач не має можливості усунути порушення своїх прав в позасудовому порядку, позов про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним підлягає задоволенню. Вимог щодо розподілу судових витрат позивачем не заявлялось, а тому витрати пов`язані з судовим розглядом цивільної справи, покладаються на позивача.

Outcome: approved