Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить встановити факт постійного проживання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] ; припинити стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , що стягуються на підставі судового наказу Корольовського районного суду м. Житомира від 15.05.2020, справа №296/3227/20, починаючи з моменту подачі позову до суду. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що від шлюбу сторони мають двох дітей - сина [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 18.07.2017. Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 21.04.2020 було встановлено факт проживання сина [PERSON] , 2004 року народження, з позивачем, та стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина. На даний час син досяг повноліття та стягнення аліментів припинено. Згідно із судовим наказом Корольовського районного суду м. Житомира стягнуто з позивача аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , 2006 року народження, яка на той час проживала з матір`ю. Позивач вказує, що він належним чином сплачує аліменти, додатково допомагав і допомагає дочці. З січня 2022 року дочка [PERSON] проживає з позивачем за адресою [ADDRESS] . За даною адресою позивач проживає з теперішньою дружиною, сином [PERSON] та дочкою [PERSON] . У позові зазначено, що дочка [PERSON] досягла віку, з якого, відповідно до норм чинного законодавства, може сама визначати своє місце проживання. Так, дочка [PERSON] визначилась, що постійно проживатиме з батьком, тому позивач вважає, що є підстави для встановлення факту проживання неповнолітньої дочки з ним. Дочка проживає з позивачем, однак відповідач продовжує отримувати аліменти та не витрачає їх на утримання дочки, участі у її утриманні не приймає, тому позивач просить припинити стягнення аліментів на користь відповідача на утримання дочка [PERSON] . Разом з позовною заявою позивач подав клопотання про виклик свідків [PERSON] та [PERSON] , а також позивач просив викликати та вислухати думку неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 19.10.2022 відкрито провадження у справі №295/9453/22, розгляд справи визначено проводити у порядку спрощеного позовного провадження; задоволено клопотання позивача про виклик свідків, викликано в судове засідання свідків: [PERSON] та [PERSON] ; ухвалено у разі явки у судове засідання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , за її згодою, заслухати у судовому засіданні її думку з приводу обраного нею місця постійного проживання. 09.12.2022 представником позивача [PERSON] подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, у якій позивач просить: встановити факт постійного проживання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , з січня 2022 року; припинити стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , що стягуються на підставі судового наказу Корольовського районного суду м. Житомира від 15.05.2020, справа №296/3227/20, починаючи з моменту подачі позову до суду - 27.09.2022; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 06.06.2023 прийнято заяву представника позивача [PERSON] про збільшення позовних вимог від 07.12.2022 в частині формулювання вимог, заявлених у позовній заяві від 27.09.2022, із визначенням предметом даного спору встановлення факту постійного проживання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , з січня 2022 року та припинення стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , що стягуються на підставі судового наказу Корольовського районного суду м.Житомира від 15.05.2020 по справі №296/3227/20, починаючи з моменту подачі позову до суду; відмовлено у прийнятті до розгляду заяви представника позивача [PERSON] про збільшення розміру позовних вимог від 07.12.2022 в частині вимоги про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку й до досягнення дитиною повноліття. 06.06.2023 представником відповідача [PERSON] до суду подано заяву про виклик свідків [PERSON] та [PERSON] 06.06.2023 у судовому засіданні представник позивача [PERSON] повідомив, що свідок [PERSON] померла, та заявив клопотання про виклик свідка [PERSON] . Протокольною ухвалою суду від 06.06.2023 клопотання представників позивача та відповідача про виклик свідків задоволені. 12.06.2023 у судовому засіданні представник відповідач [PERSON] заявив про відмову від допиту свідка [PERSON] . Заяв по суті справи до суду не надійшло. Позивач у судовому засіданні за його участі позов підтримав та просив задовольнити. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач у судовому засіданні за її участі, та представник відповідача проти позову заперечували. Представник органу опіки та піклування Житомирської міської ради у судовому засіданні позов підтримав, вказав, що при обстеженні умов проживання дитини було зафіксовано факт її проживання за місцем проживання батька, де для неї створені всі необхідно умови для життя та навчання. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що є сусідом позивача. Останніх півтора - два роки дочку [PERSON] бачить постійно за місцем проживання батька. Вважає, що вона там постійно проживає, оскільки бачив дитину неодноразово як у будинку, так і на вулиці біля будинку, за різними справами. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є матір`ю позивача та бабусею [PERSON] . Вказала, що вони проживають всі разом - свідок, її чоловік, позивач, його дружин, та діти позивача - син [PERSON] , дочка [PERSON] . [PERSON] проживає разом з ними з грудня 2021 року і дотепер. Будинок, у якому вони мешкають, великий, у кожного своя кімната. Дочку утримує батько, мати [PERSON] коштів їй не надає. Іноді [PERSON] залишається ночувати у відповідача. Бажання [PERSON] проживати з батьком свідок пояснює тим, що мати нею погано опікується, підвищує голос до дочки. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є матір`ю відповідача та бабусею [PERSON] . Вказала, що [PERSON] проживає то з мамою, то з татом, з минулого року більше з татом, до мами навідується. Коли свідок вдома, то [PERSON] також навідуються до неї та, буває, у неї ночує. Мама також надає кошти на утримання дочки, дає кошти на навчання в коледжі та на інші потреби, не відмовляє на прохання дочки. У ході бесіди у судовому засіданні з дитиною [PERSON] , остання пояснила, що вона приблизно із січня-лютого 2022 року проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з батьком, його дружиною, братом, бабусею та дідусем. До цього проживала трішки у матері, трішки у тата. Іноді ходить в гості до матері та до бабусі з боку мами, однак не часто, бо зайнята навчанням, роботою. У мами ночує дуже рідко. Основі витрати на її утримання несе батько, мама оплачує навчання, на прохання перераховує кошти на одяг та особисті потреби, максимум в місяці до 1 000,00 грн. Причиною того, що [PERSON] стала проживати з батьком, вказала, що так було зручніше ходити до школи, а потім вона влаштувалась на роботу поблизу помешкання батька, тому з ним проживати зручніше. З мамою відносини нормальні. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового засідання, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 18.07.2017 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірвано (а.с. 7). Відповідно до судового наказу Корольовського районного суду м. Житомира №296/3227/20 від 15.05.2020, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.04.2020 і до повноліття дитини (а.с. 8). 02.06.2020 державним виконавцем Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі відкрито виконавче провадження [NUMBER] з примусового виконання судового наказу Корольовського районного суду м. Житомира №296/3227/20 від 15.05.2020 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). За змістом акту №45 від 05.09.2022, який складений уповноваженими особами ТОВ «Управляюча компанія «Полісся», на підставі заяви [PERSON] було здійснено перевірку за адресою: [ADDRESS] , під час якої встановлено, що дочка [PERSON] , [INFO] , проживає без реєстрації за зазначеною адресою, що підтверджують сусіди - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 12). З акту обстеження умов проживання вбачається, що 23.09.2022 спеціалістами служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради було обстежено умови проживання за адресою: [ADDRESS] , та встановлено, що у житлі наявні всі зручності, умови проживання належні. Для дочки [PERSON] виділена окрема кімната, дитина належним чином забезпечена всім необхідним для життя та навчання. Дочка [PERSON] за вказаною адресою проживає з грудня 2021 року, перебуває на утриманні батька, про що вказано самою [PERSON] при особистому спілкуванні із спеціалістами служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради. Батьки дитини між собою не спілкуються, вся комунікація відбувається через дочку. Дитина іноді відвідує матір та бабусю зі сторони матері та залишається у них ночувати. Фактичним місцем проживання дитини є [ADDRESS] (а.с. 142). Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних, історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 №789-ХІІ, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до частин другої статті 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Частиною третьою ст.160 Сімейного кодексу України визначено, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінивши наявні у матеріалах справи письмові докази та покази свідків, суд доходить переконливого висновку, що неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком. Доказів протилежного матеріали справи не містять. Разом з тим, у справі відсутні докази, які б свідчили про те, з якої дати неповнолітня [PERSON] , [INFO] , проживає з батьком, однак нею самою у судовому засіданні зазначено, що вона проживає разом з батьком приблизно із січня-лютого 2022 року, тому суд вважає за можливе встановити факт проживання дочки з батьком з лютого 2022 року. На підставі вищевикладеного, суд вважає за можливе встановити факт постійного проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , з лютого 2022 року. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. На час видання наказу про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] , остання проживала разом із матір`ю - відповідачем у справі, перебувала на її утриманні, що не заперечували сторони у справі, проте судом встановлено, що з лютого 2022 року неповнолітня дитина змінила своє місце проживання та з того часу проживає з батьком. В той же час, наразі з позивача на користь відповідача на підставі судового наказу, виданого 15.05.2020 Корольовським районним судом м. Житомира, стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON] . За змістом статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Відповідно до частини четвертої статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь-які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів. За своєю суттю аліменти це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Таким чином, зважаючи, що дитина виявила бажання проживати разом із батьком та судом встановлено, що на час розгляду справи майже півтора року проживає з позивачем, наразі утриманням дитини займається позивач, в той же час позивач, з огляду на принцип обов`язковості судових рішень, також зобов`язаний виконувати судовий наказ, виданий 15.05.2020 Корольовським районним судом м. Житомира та сплачувати в примусовому порядку аліменти на користь відповідача, що свідчить про порушення його майнових прав та інтересів, оскільки саме він має право розпоряджатися аліментами, які стягуються на утримання дитини, таким чином суд доходить висновку про наявність підстав для припинення стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , які стягуються на підставі судового наказу Корольовського районного суду м. Житомира від 15.05.2020 у справі №296/3227/20. Разом з тим, що стосуються вимоги позову про припинення стягнення аліментів, починаючи з моменту подачі позову до суду - 27.09.2022, суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тобто, в даному випадку, законодавець визначив, що при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів, присуджені за рішенням суду аліменти стягуються від дня пред`явлення позову. В той же час, норми Сімейного кодексу України не пов`язують день пред`явлення позову про припинення стягнення аліментів з датою, з якої стягнення аліментів припиняється. Як вже зазначалося, частиною 1 статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Системний аналіз зазначених норм права дає підстави зробити висновок, що припинення стягнення аліментів можливе лише починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду про припинення стягнення аліментів. На підставі вищевикладеного, позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1984,80 грн.

Outcome: partial