Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-03 00:00:00

10 травня 2023 року [PERSON] (надалі також - позивач, [PERSON] ) звернулась до Новосанжарського районного суду Полтавської області з цивільним позовом до [PERSON] (надалі також - відповідач, [PERSON] ), в якому просила розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 27 листопада 2020 року Новосанжарським районний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про що складено актовий запис № 46, після розірвання шлюбу просила відновити своє дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 22 травня 2023 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 13). В обґрунтування позову [PERSON] зазначала, що з 2009 року з відповідачем вони перебували у фактичних шлюбних відносинах, та проживали однією сім`єю як чоловік та дружина, а 27 листопада 2020 року зареєстрували шлюб. Вказала, що від спільного шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що спочатку сімейне життя складалось добре, проте протягом останнього часу вони разом не проживають, шлюбні відносини між ними фактично припинились. Пояснила, що на даний момент між нею та відповідачем взагалі відсутнє порозуміння, любов та повага, які притаманні сім`ї, хоча вони і проживають за однією адресою. Збереження шлюбу буде суперечити їх спільним інтересам. Позивачка вказала, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Позивачка у судове засідання не з`явилась, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином (а.с. 28). 13 червня 2023 року від [PERSON] до суду надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі, в якій вона також підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити (а.с. 29). Відповідач у судове засідання не з`явився. Судова повістка, яка направлялась на зареєстровану адресу відповідача ( [ADDRESS] ) повернулась до суду із відміткою поштового відділення від 20 червня 2023 року- «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 30-32). Згідно з пунктом 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суд іншої адреси. Оскільки з огляду на положення пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, судова повістка вважається врученою відповідачу, суд приходить до висновку про те, що такий відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Крім того, ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 22 травня 2023 року, якою встановлювався відповідачу п`ятнадцятиденний строк із дня отримання її копії для надання до суду відзиву на позов, разом із судовою повісткою про проведення судового засідання, також направлялися на зареєстровану адресу відповідача, однак повернулись до суду із відміткою поштового відділення від 26 травня 2023 року- «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 15-25). Відповідно до положення пункту 5 частини 6 статті 272 ЦПК України, ухвала суду від 22 травня 2023 року є врученою відповідачу. Правом подати до суду відзив на позовну заяву у встановлений в ухвалі строк відповідач не скористався. Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи неподання відповідачем відзиву на позов у встановлений судом строк, та зважаючи на відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, справа підлягає вирішенню на підставі наявних матеріалів. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладені норми цивільно-процесуального законодавства, судове засідання проведено за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступне. Судом встановлено, що 27 листопада 2020 року Новосанжарським районний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що складено актовий запис № 46 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 6). Від спільного шлюбу сторони мають малолітню доньку: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наданою до суду копією свідоцтва про народження від 09 травня 2023 року серії [NUMBER] (а.с. 7). Вказуючи на неможливість подальшого спільного життя в якості подружжя, позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом. Надаючи оцінку позовним вимогам, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частиною першою статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод визначено право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Згідно з частиною 1 статті 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі статтею 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки позивачка наполягала на розірванні шлюбу, то, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Враховуючи, що сторони припинили подружні стосунки, спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, сім`я фактично розпалась та її відновлення неможливе, й відповідач проти задоволення позовних вимог заперечень не надав, є підстави для розірвання шлюбу. Позивач скористалась правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу в порядку статті 113 Сімейного кодексу України, та просила відновити їй дошлюбне прізвище - « [PERSON] », з огляду на що, суд відновлює позивачці дошлюбне прізвище - « [PERSON] ». Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню у повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України. Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволений позовних вимог. З огляду на те, що [PERSON] за подачу вказаного позову сплачено судовий збір у сумі 1073 грн 60 коп. і суд вирішив позовну заяву задовольнити, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1073 грн 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved