Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-13 00:00:00

В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до Держави Україна в особі державного органу Головного управління Національної поліції в Київській області, третя особа, яка не заявляє самосійних вимог щодо предмету спору: Державна казначейська служба України, про відшкодування моральної та матеріальної шкоди. 21 червня 2023 року від представника позивача - адвоката Капустіна Віталія Володимировича на адресу суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій останній просить суд ухвалити додаткове рішення по справі, яким вирішити питання про розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, на професійну правничу допомогу в сумі 5 500,00 грн. В обґрунтування заяви про ухвалення додаткового рішення зазначено, що 06.04.2022 між позивачем та його представником укладено договір про надання правничої (правової) допомоги № 285, відповідно до якого сторони погодили, що клієнт сплачує адвоката гонорар за домовленістю (.п.3.1 договору). Відповідно до датку № 2 до договору про надання правничої (правової) допомоги № 285 від 06.04.2022, сторони дійшли згоди щодо вартості наданих послуг адвоката у фіксованому розмірі в залежності від конкретного виду наданих послуг адвоката у фіксованому розмірі в залежності від конкретного виду наданих послуг, а не погодинної оплати. З метою надання правничої допомоги адвокатом було надано консультацію, підготовлено і направлено адвокатські запити, складено позовну заяву про відшкодування шкоди, а також складено відповідь на пояснення третьої особи, що призвело до понесення [PERSON] витрат в сумі 5 500,00 грн. 13.06.2023 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області у даній справі ухвалено рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Питання відшкодування судових витрат на правничу допомогу не вирішувалося. Судовий розгляд у даній заяві призначено судом на 06 липня 2023 року на 09.30 год. 04 липня 2023 року на адресу суду надійшло клопотання від представника позивача про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення за відстуності позивача та його представника. Заяву підтримує повністю. Через неявку в судове засідання, призначене на 06 липня 2023 року представників відповідача та третьої особи, судовий розгляд у справі відкладено та повторно призначено на 14 липня 2023 року. В судове засідання, призначене на 14 липня 2023 року учасники справи не з`явилися. Клопотань про відкладення розгляду справи чи про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, учасники справи не подавали. Відповідно до трекінгу АТ «Укрпошта» рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення суду, адресованого Державній казначейській службі отримано 10.07.2023; рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення заяви про ухвалення додаткового рішення представником позивача, отримано Державною казначейською службою 20.06.2023. Відповідно до трекінгу АТ «Укрпошта» рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення суду, адресована ГУНП в Київській області, отримано 10.07.2023; рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення заяви про ухвалення додаткового рішення представником позивача отримано ГУНП в Київській області 22.06.2023. Частинами 3, 4 ст.270 ЦПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Враховуючи, що неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду даної заяви, судом проведено розгляд за відсутності учасників справи. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 13 червня 2023 року судом ухвалено рішення, яким позовні вимоги до Держави Україна в особі державного органу Головного управління Національної поліції в Київській області, третя особа, яка не заявляє самосійних вимог щодо предмету пору: Державна казначейська служба України, про відшкодування моральної та матеріальної шкоди задоволено в повному обсязі (а.с.99-112). Вказаним рішенням питання про судові витрати на професійну правничу допомогу судом не вирішувалось. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України - суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». На підтвердження витрат на правничу допомогу надано: 1) договір про надання правничої (правової) допомоги № 285 від 06 квітня 2022 року (а.с.30); 2) додаток до договору про надання правничої (правової) допомоги № 285 від 06 квітня 2022 року № 2 від 11 травня 2023 року (а.с.117); 3) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги № 285 від 06 квітня 2022 року, згідно з умовами якого загальна вартість виконаних робіт складає 5 500,00 грн. та складається з усної консультації з вивченням документів від 11.05.2022 в сумі 500,00 грн.; виготовлення та направлення адвокатського запиту до ФОП [PERSON] від 08.06.2022 в сумі 500,00 грн.; виготовлення та направлення адвокатського запиту до Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області від 10.06.2022 в сумі 500,00 грн.; складення позовної заяви від 27.04.2023 в сумі 2 000,00 грн.; складання відповіді на пояснення третьої особи від 05.06.2023 в сумі 500,00 грн.(а.с.119) 4) акт приймання-передачі виконаних робіт від 16 червня 2023 року, складений між адвокатом Капустіним В.В. та клієнтом [PERSON] , згідно з яким Клієнт не має до адвоката претензій. Клієнт оплатив вартість наданих адвокатом Капустіним В.В. послуг відповідно до цього акту в сумі 5 500,00 грн. про що останнім було видано квитанцію. Згідно даного акту адвокатом надано послуги: 11.05.2002 з усної консультації з вивченням документів в сумі 500,00 грн.; 08.06.2022 з виготовлення та направлення адвокатського запиту до ФОП [PERSON] ; 10.06.2022 з виготовлення та направлення адвокатського запиту до Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області в сумі 500,00 грн.; 27.04.2023 зі складання позовної зави в сумі 2 000,00 грн.; 05.06.2023 з складання відповіді на пояснення третьої особи в сумі 2 000,00 грн. 5) квитанція до прибуткового касового ордера № 8 від 16 червня 2023 року про прийняття від [PERSON] на підставі договору про надання правничої допомоги № 285 від 06.04.2022 в сумі 5 500,00 грн. В постанові Верховного Суду від 03.02.2021 року у справі № 554/2586/16-ц вказано, що при обчисленні гонорару слід керуватися зокрема умовами укладеного між замовником і адвокатом договору про надання правової допомоги (частина друга статті 137 ЦПК України, частина друга статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до рішення ЄСПЛ від 23.01.2014 року у справі "East/West Alliance Limited проти України", заява №19336/04 Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. В постанові Об`єднаної палати Касаційного Господарського Суду Верховного суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 вказано, що у розумінні положень частини п`ятої статті 141 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, є можливим лише на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Щодо змісту детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, Велика Палата ВС у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) вказала, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у разі домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару). Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися із суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару. Велика Палата ВС дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Про це зазначила Велика Палата Верховного Суду в постанові у справі № № 910/12876/19 від 07.07.2021. Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18. За таких обставин заява представника позивача - адвоката Капустіна В.В. про стягнення судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги підлягає до задоволення у повному обсязі, як така, що обґрунтована належними та допустимими доказами. На підставі викладеного та

Outcome: approved