Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-16 00:00:00

В червні 2023 р. позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати зареєстрований 30.06.2021 р. з відповідачем [PERSON] шлюб, в якому вони мають малолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що сімейне життя між ними не склалось через відсутність спільних інтересів, різні погляди на життя, втрати почуття любові один до одного, в результаті чого чоловік в квітні 2022 р. пішов від неї та з цього часу вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть та спільного бюджету не мають. З березня 2023 р. позивач перебуває у фактичних відносинах з іншим чоловіком, з яким має намір зареєструвати шлюб, а відповідач також проживає з іншою жінкою. Отже, подальше збереження шлюбу неможливе, їх сім`я розпалась остаточно, шлюб між ними носить формальний характер. Просить не надавати строку на примирення, дитина проживає з позивачем, проти чого не заперечує відповідач. Провадження у справі відкрито ухвалою від 08.06.2023 р. з призначенням розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін у справі на 17.07.2023 р. Позивач, будучи у встановленому законом порядку повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду 13.07.2023 р. подала заяву, в якій підтримує позов в повному обсязі та просить розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до закону, 13.07.2023 р. засобами поштового зв`язку через канцелярію суду подав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі та розірвати укладений між ним та позивачем шлюб. Враховуючи подані обома сторонами у справі подані клопотання про розгляд справи за їх відсутності, то відповідно до ст.211 ч.3 ЦПК України суд розглядає справу без учасників справи на підставі наявних у справі матеріалів. Суд, встановивши обставини справи на перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30 червня 2021 року Оболонським відділом державної реєстрації цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис № 856, що підтверджено оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 30.06.2021 р., виданого Оболонським відділом ДРАЦС у м.Києві, який міститься в матеріалах справи. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження, виданого відповідно 21.10.2021 р. (серія [NUMBER] ) Подільським РВ ДРАЦС у м.Києві. Шлюбні відносини між сторонами припинені з квітня 2022 р. через відсутність взаєморозуміння та втрату почуття любові один до одного. Спору про поділ майна подружжя на час розгляду справи між сторонами немає. Спору про місце проживання дитини на час розгляду між сторонами немає, дитина мешкає з матір`ю - позивачем у справі. Відповідно до ст.1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. В силу положень ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Приписами ч. 1 ст. 24 СК України встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом положень частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України). За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст.111 ч.1 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Надання сторонам строку на примирення суд вважає недоцільним, оскільки сторони вже певний час припинили шлюбні відносини, обидві сторони бажають розірвання шлюбу. Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально, а тому може бути розірваним. Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст.115 СК України визначено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили підлягає направленню до Подільського ВДРАЦС у м.Києві (як органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем знаходження суду) для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі викладеного,

Outcome: approved