Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-03 00:00:00

11.05.2023 позивач звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, залишення неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] після розірвання шлюбу проживати із [PERSON] ; судові витрати просить залишити за нею. В обґрунтування позову зазначено, що 06.08.2018 між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управння юстиції в Івано-Франківській області, про що зроблений відповідний актовий запис №1610. [INFO] у них народився син [PERSON] . Через певний час, після реєстрації шлюбу сімейне життя між ними не склалось. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться з 2021. За таких обставин, вважають, що нормальні шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені. На грунті сімейно побутових проблем, та протилежних поглядів на сімейне життя, між ними розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові, поваги. Крім того, вона скористалась програмою United for Ukraine для виїзду в США. Їй надали дозвіл на виїзд, тому вона вирішила переїжджати в США. Разом з тим, так як у неї в США немає ні роботи, ні житла за спільною згодою з відповідачем їхній неповнолітній син [PERSON] залишається проживати із батьком. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 11.05.2023 справу передано судді Кіндратишин Л.Р. Ухвалою суду від 15.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 29.05.2023 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі ( а.с. 19). 06.06.2023 ухвалою суду залучено до участі в справі в якості третьої особи Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради ( а.с. 22). 15.06.2023 від представника третьої особи надійшли письмові пояснення, у яких зокрема просять дані пояснення врахувати при вирішені даної справи. Розгляд справи проводити без участі представника органу опіки та піклування, з врахуванням долучених до матеріалів справи пояснень ( а.с. 27). 15.06.2023 ухвалою суду витребувано докази щодо перетину державного кордону. 19.06.2023, 27.06.2023, 29.06.2023 надійшла витребувана інформація. 27.06.2023 від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. Разом з тим, зазначено, що між ним та позивачем фактично припинено шлюбні відносини, спільне господарство не ведеться протягом довгого періоду. Син проживає разом з ним по [ADDRESS] , де забезпечені індивідуальні потреби дитини. Службою у справах дітей та міським центром для сім`ї дітей та молоді проведено обстеження, встановлено, що дитині забезпечені належні умови та підтверджено проживання дитини з батьком. Його син відвідує дошкільний заклад №12 « Струмочок» та забезпечений найкращими умовами для проживання, виховання та розвитку. Відтак, позовні вимоги визнає у повному обсязі. 29.06.2023 від представника позивача адвоката Ридай Н. надійшло клопотання про долучення доказів, зокрема інформації про перебування позивача з 28.06.2023 за межами України. Разом з тим, просить визнати поважними причина неподання доказів у встановлений законом строк. Позовні вимоги підтримує та просить про розгляд справи без участі. Відтак, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Так як сторони в судове засідання, призначене на 29.06.2023 не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 6 ст. 259 ЦПК України і ч. 5 ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4 ст. 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого повторно Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Івано-Франківській області, серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] 06.08.2018 зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис №1610, прізвище чоловіка після державної реєстрації шлюбу [PERSON] , дружини [PERSON] ( а.с. 4). У шлюбі у сторін [INFO] народився син [PERSON] (а.с.5). Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються\~СК України. Статтею 24 СК України\~закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2\~ст.104 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Крім того суд звертає увагу на те, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб. Таким чином оскільки, сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально і його збереження суперечить інтересам позивача, то шлюб між сторонами, слід розірвати. Що стосується вимоги позивача про залишення дитини сина [PERSON] , [INFO] , проживати з відповідачем, з огляду на її виїзд за кордон, то слід зазначити наступне. Згідно з відомостями, що надані на запит суду Головним центром обробки спеціальної інформації ДПС від 16.06.2023, що отримана судом 19.06.2023 та 27.06.2023, відомості про перетин кордону [PERSON] в період з 01.01.2023 по 16.01.2023 в базі даних не виявлено. Відповідно до відповіді від 27.06.2023, [PERSON] перетнула державний кордон 18.06.2023. Згідно з відповіддю Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС від 26.06.2023, що надана суду представником позивача, [PERSON] перетнула державний кордон 18.06.2023. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї по [ADDRESS] від 07.06.2023, у присутності [PERSON] , як батька, у помешканні створені належні умови для проживання, виховання та розвитку дитини. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України). Так, ч.1 ст.48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача). У той же час, вимога позивача про залишення дитини проживати з відповідачем, не узгоджується з загальними засадами цивільно-процесуального законодавства, суперечить матеріально правовій природі цивільного позову. Адже, саме позивач ініціювавши цивільний процес звернулася захистом порушених, невизнаних, оспорених відповідачем. Відповідач у передбаченому законом порядку з вимогами про залишення дитини проживати з ним не звертався. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що у позовній заяві зазначено, що спільною згодою з відповідачем - дитина залишається проживати з батьком, що відповідає нормі ч.1 ст. 160 СК України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з ч.1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Сімейні відносини, враховуючи їх особистісний характер, повинні в першу чергу вирішуватися за згодою їх учасників, і тільки в разі відсутності такої згоди (існування між ними спору) зокрема, в суді. Відтак, фактично сторонами спільно визначено місце проживання малолітньої дитини у позасудовому порядку. Таким чином, суд дійшов висновку, що в задоволенні заявлених вимог позивача щодо залишення дитини проживати з батьком ( відповідачем) слід відмовити. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач просила залишити судові витрати за собою. Відтак, судом не вирішується питання про їх стягнення. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed