Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-16 00:00:00

У листопаді 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - позивач) звернулося до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), у якому просило стягнути з відповідача на користь позивача борг у сумі 15 046,76 грн. за кредитним договором б/н від 24.03.2016 року, а також витрати зі сплати судового збору. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 24.03.2016 року на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку Рахлінського Д.Ю., між позивачем АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір № б/н. Позичальнику було відкрито кредитний рахунок, видано кредитну картку, встановлено кредитний ліміт, який у подальшому збільшувався до 15 000,00 грн. Між тим, відповідач порушив умови договору кредиту, не повертав отриманий кредит своєчасно, не сплачував кошти (відсотки) за користування ним. В зв`язку із порушенням умов договору, відповідач станом на 20.09.2020 року має заборгованість у розмірі 15 046,76 грн., з яких: 11 728,29 грн. - тіло кредиту, 3 318,47 грн. - заборгованість за простроченими відсотками за користування кредитом. Представник позивача у судове засідання не з`явився, але подав клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 17.07.2023 року. В той же час, у матеріалах справи наявна заява, у якій представник банку просить провести розгляд справи за його відсутності, зазначає, що підтримує позов та просить його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позову, оскільки, як він зазначав у відзиві та запереченнях, заяву-анкету від 24.03.2016 року він не підписував, що підтверджено відповідним висновком експерта. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Як передбачено ч. 1 та ч. 3 ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнов проти України», вказано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Оскільки представника позивача було повідомлено про розгляд справи, у матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутності, його неявка не перешкоджає розгляду справи, а також беручи до уваги те, що справа перебуває у провадженні суду з листопада 2020 року, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторони позивача. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2020 року відкрито провадження у цивільній справі, ухвалено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Протокольною ухвалою суду від 21.04.2021 року до матеріалів справи долучено відзив на позовну заяву, а протокольною ухвалою від 24.06.2021 року - відповідь на відзив на позовну заяву. Протокольною ухвалою суду від 11.08.2021 року до матеріалів справи долучено заперечення відповідача та пояснення представника позивача. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2021 року у справі було здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження, в розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено у справі підготовче засідання. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду від 06 вересня 2021 року у справі було призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Незалежного інституту судових експертиз, а також витребувано у АТ КБ «Приватбанк» оригінал Анкети-заяви № б/н від 24.03.2016 року. Оскільки, станом на 20 січня 2022 року витребуваний судом на підставі ухвали від 06 вересня 2021 року оригінал Анкети-заяви № б/н від 24.03.2016 року від АТ КБ «Приватбанк» до суду не надійшов, ухвалою суду від 20 січня 2022 року поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2022 року, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 27 вересня 2022 року, до АТ КБ «Приватбанк» застосовано заходи процесуального примусу у виді стягнення штрафу на користь держави у сумі 2 481,00 грн. Ухвалою суду від 01.03.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 03 березня 2023 року на адресу Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшов оригінал Анкети-заяви від 24 березня 2016 року, який витребовувався на підставі ухвали Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 вересня 2021 року у Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк». Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 березня 2023 року провадження у справі зупинено та направлено матеріали цивільної справи для проведення судової почеркознавчої експертизи до Незалежного інституту судових експертиз. 30.06.2023 року на адресу суду надійшов висновок експерта №10157 за результатами проведення почеркознавчої експертизи у цивільній справі №381/2920/20 (провадження №2/381/259/23), складений 28 червня 2023 року, а ухвалою суду від 05 липня 2023 року поновлено провадження у справі та призначено судове засідання. Суд, заслухавши пояснення відповідача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Звертаючись до суду з даним позовом представником банку було надано підписану анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 24.03.2016 року від імені [PERSON] (т. 1 а.с. 12). У вказаній заяві від 24.03.2016 року вказано, що позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання батьківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір. Крім того, на підтвердження позовних вимог АТ КБ «Приватбанк», серед іншого, надано довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] про збільшення 28.11.2017 року кредитного ліміту до 15 000,00 грн. (т. 1 а.с. 10) та довідку про виладу [PERSON] кредитних карток (т. 1 а.с.11) та виписку по рахунку [PERSON] (т. 1 а.с. 77-91). В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори й інші правочини. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»). У той же час, відповідач вказував, що не підписував заяву-анкету від 24.03.2016 року. У ході розгляду справи було призначено почеркознавчу експертизу. Як вбачається із висновку експерта №10157 за результатами проведення почеркознавчої експертизи за цивільною справою №381/2920/20 (провадження №2/381/259/23), що складений 28 червня 2023 року, рукописний запис « [PERSON] », що міститься у графі «Подпись», напроти друкованого запису « [PERSON] » в Анкету-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку на ім`я [PERSON] від 24.03.2016 року, виконано не [PERSON] , а іншою особою. Цифровий рукописний запис дати «24.03.2016», що міститься у графі «Подпись», напроти друкованого запису « [PERSON] » в Анкету-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку на ім`я [PERSON] від 24.03.2016 року, виконано не [PERSON] , а іншою особою. Підпис від імені [PERSON] , що міститься у графі «Подпись», напроти друкованого запису « [PERSON] » в Анкету-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку на ім`я [PERSON] від 24.03.2016 року, виконано не [PERSON] , а іншою особою з деяким наслідуванням якомусь справжньому підпису [PERSON] .. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно положень ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Волевиявлення є важливим чинником, без якого неможливо вчинення правочину, що узгоджується зі свободою договору, установленою ст. 627 ЦК України. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа, в якому фіксуються правові наслідки. Згідно ч. 1 ст. 218 ЦК України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року в справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18) зроблено висновок, що «підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами». Разом з тим, вказаним положенням закону Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 24.03.2016 року, не відповідає, оскільки за вищевказаним висновком експерта підпис від імені [PERSON] виконано не [PERSON] , а іншою особою з деяким наслідуванням якомусь справжньому підпису [PERSON] , що свідчить про відсутність волевиявлення останнього на укладення цього договору. Висновок експерта у справі суд вважає таким, що відповідає вимогам ст. 76 ЦПК України, тобто є належним та допустимим доказом, протилежного в ході розгляду заявлених позовних вимог не встановлено. Представник банку не заявляв клопотань про призначення судової експертизи, зокрема повторної чи додаткової, для спростування твердження відповідача про не підписання ним договору. Більш того, в ході розгляду справи заперечував проти призначення даної експертизи. Таким чином, враховуючи вказане, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов АТ КБ «Приватбанк» не підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно із ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed