Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-28 00:00:00

У березні 2023 позивач [PERSON] через адвоката Загоруйка Г.А. звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на її користь пеню за несвоєчасну сплату аліментів в період з 01.05.2021 по 20.02.2023 в розмірі 72 908,38 грн. та вирішити питання про розподіл судових витрат. В обґрунтування позову вказано, сторони від спільного проживання мають сина [PERSON] . За рішенням суду в примусовому порядку з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання сина. У зв`язку з неналежним виконанням рішення суду, за відповідачем рахується заборгованість по сплаті аліментів, у зв`язку з чим у позивача виникло право на стягнення неустойки (пені). 23.03.2023 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 25.04.2023 ухвалою судді відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін 25.05.2023. 30.05.2023 представник позивача подав до суду клопотання, в якому просить суд проводити розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, проти заочного рішення не заперечує, при прийнятті рішення вирішити питання про розподіл судових витрат в розмірі 12 060 грн. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про розгляд справи повідомлявся належним чином, з відзивом (запереченням) на позов до суду не звертався, тому суд ухвалив провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 09.06.2017 у справі № 380/555/17.\~ Від спільного проживання сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Вказаним рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 09.06.2017 у справі № 380/555/17 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 06.04.2017 до досягнення дитиною повноліття. На виконання вказаного рішення суду, 09.06.2017 видано виконавчий лист. Відповідно до розрахунку Відділу державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) № 15237 від 20.02.2023, заборгованість [PERSON] по аліментам за період з квітня 2017 року по січень 2023 року становить 72 908,38 грн.\~ Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні спору, суд виходить з наступного. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 549 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Частиною 1 ст. 196 СК України визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. Судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, належних доказів щодо поважності причин несплати аліментів протягом усього періоду заборгованості надано не було. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03.04.2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожний місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець встановив розмір пені - 1 % за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, в який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, до дня, в який проведена сплата заборгованості, чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується в разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, в якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості), та помножити та один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів прострочення х 1 %, за цим правилом обчислюється пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обчисленої за кожним місячним (періодичним) платежем. Перебіг строку прострочення починається з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. Визначаючи розмір пені за прострочення сплати аліментів, суд виходить з розрахунку заборгованості по аліментам, відповідно до якого заборгованість станом на 01.02.2023 становить 72 908,38 грн. Згідно наданого позивачем розрахунку пені, її розмір за період з квітня 2017 року по січень 2023 року становить 207 841,37 грн., що перевищує 100 відсотків заборгованості по виконавчому листу. Стаття 12 ЦПК України визначає принцип змагальності цивільного судочинство. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких відомостей та доказів на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять. Враховуючи встановлені судом обставини, період та суми розрахунку органу ДВС, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційна задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору в дохід держави. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені в повному обсязі, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 073,60 грн. в дохід держави. Щодо витрат на правову допомогу у розмірі 12 060 грн., про стягнення яких заявлено позивачем, суд зазначає наступне. Згідно з статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з матеріалів справи, 13.02.2023 між адвокатом Загоруйко Г.А. та [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги № 05/2023, відповідно до умов якого адвокат надає правову допомогу клієнту. За результатами наданих послуг складено акт виконаних робіт № 05/2023/357/3223/23/1 від 02.05.2023 та рахунок-фактуру № 20/2019/522/6827/23/1 від 02.05.2023, з деталізованим описом послуг, відповідно до яких вартість наданих адвокатом клієнту послуг становить 12 060 грн. Позивачем також надано ордер серії ВТ № 1033856 від 13.02.2023. Відповідачем не ставилось питання щодо необґрунтованості розміру витрат на правову допомогу, а тому суд бере до уваги документально підтверджені витрати позивача на правову допомогу та вважає за необхідне їх стягнути з відповідача.

Outcome: approved