Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування вимог вказує, що до 14.09.2021 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей: повнолітнього [PERSON] , [INFO] , та неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Менший син на разі зареєстрований та проживає з батьком за однією адресою. Матір проживає окремо. Згідно судового наказу від 11.09.2022 року з [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За даними Першого ВДВС у м. Луцьку ЗМУЮ станом на 27.02.2023 року заборгованість останньої зі сплати аліментів становить 10635,94 грн. З часу окремого проживання відповідач рідко спілкується з сином, участі у її житті не приймає. На разі, перебуває за кордоном. Дитина весь час проживає з позивачем, знаходиться на його утриманні. З огляду на вказане, [PERSON] просить суд ухвалити рішення щодо визначення місця проживання дитини разом із батьком. Ухвалою суду від 10 квітня 2023 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження. Ухвалою суду від 09 травня 2023 року у справі було замінено неналежну третю особу на належну: Службу у справах дітей Луцької міської ради на Виконавчий комітет Луцької міської ради із зобов`язанням надання висновку щодо розв`язання спору. Позивач у письмовій заяві від 11 липня 2023 року просить здійснювати розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Правом подачі письмового відзиву не скористалась. Представник Виконавчого комітету Луцької міської ради попередньо подала до суду копію висновку Служби у справах дітей та заяву, в якій просила здійснювати розгляд без її участі, позов підтримала. Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували зареєстрованому у шлюбі з 25 червня 2004 року, який було розірвано згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 вересня 2021 року, що набрало законної сили (а.с.9). Від даного шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). На момент розгляду справи [PERSON] досягнув повноліття. З доводів позивача вбачається, що з часу окремого проживання сторін [PERSON] проживає з батьком, вказане підтверджується доказами долученими при подачі позову (а.с.5,8, 14). [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, отримує стабільний дохід (а.с. 6). Згідно судового наказу від 11.09.2022 року з [PERSON] щомісячно стягувались аліменти на утримання дітей в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (на кожну дитину) до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с.11-12, 15). Згідно інформації Першого ВДВС у місті Луцьку ЗМУМЮ (а.с.15-16) станом на 27 лютого 2023 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів складає 10635,94 грн. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Згідно ч. 2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. З висновку Служби у справах дітей Луцької міської ради №123 від 22 травня 2023 року вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] із батьком (а.с.42). Дитина понад два роки проживає з батьком та братом, матір в травні виїхала за межі України, періодично телефонує. З акту обстеження умов проживання сім`ї від 26.01.2023 року вбачається, що [PERSON] разом із синами проживає в однокімнатній квартирі з усіма комунальними зручностями. В помешканні для малолітнього сина створенні належні умови проживання, навчання та відпочинку (а.с.13). Відповідно до інформації з навчального закладу (Луцький ліцей №14 ім. Василя Сухомлинського) [PERSON] виховується в неповній сім`ї, проживає з татом. Батько приділяє достатньо уваги вихованню сина, його навчанню, відвідує батьківські збори, оплачує послуги харчування, відвідує позакласні заходи. Обоє батьків цікавляться успішністю дитини, його настроєм та поведінкою (а.с.14). У Декларації прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (принцип 6), встановлено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю. За таких обставин, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, враховуючи характер спірних правовідносин сторін, ставлення відповідача до виконання своїх батьківських обов`язків, вік та інтереси дитини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та вважає за можливе визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом з його батьком [PERSON] . На підставі наведеного та

Outcome: approved