Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-05 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути заборгованість в розмірі 43483,83 грн., яка складається з 23850,05 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 2795,35 грн. - заборгованості за процентами, 6153,84 грн. - заборгованості за комісією, 2010 грн. - заборгованість за штрафними санкціями (пеня), 2060,44 грн. - 3% річних за користування грошовими коштами за період з 05.03.2020 по 23.02.2022, 6614,15 грн. - інфляційних витрат за період з 05.03.2020 по 23.02.2022 та судових витрат у розмірі 2684 грн. Зазначає, що відповідач не виконував в повному обсязі умови договору від 10.05.2019 року та допустив утворення заборгованості, яку в добровільному порядку не погашає. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає, в разі неявки в судове засідання відповідача, просив винести заочне рішення. Відповідач у судове засідання жодного разу не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов, не надавав. Згідно до положення ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, доказів про поважність неявки до суду не надав, також не подав відзив на позовну заяву, тому у відповідності з вимогами ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 10.05.2019 між [PERSON] та АТ «РВС БАНК» було укладено заяву-договір №0030991, відповідно до умов якої, банк надав споживчий кредит шляхом перерахування на картковий рахунок грошових коштів у сумі 25641,03 грн, а відповідач зобов`язався повернути використану суму в строк до 10.05.2021 та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 18 %, фіксовану разову комісію при видачі кредиту у розмірі 2,5% від суми наданого кредиту та щомісячну комісію за супроводження кредиту в розмірі 35т від суми наданого кредиту. 05.03.2020 між АТ «РВС БАНК» та ТОВ «Фінансова Компанія «ПАРІС» було укладено Договір відступлення права вимоги №05/03/2020-1, відповідно до умов якого АТ «РВС БАНК» відступило на користь ТОВ «Фінансова Компанія «ПАРІС» права грошової вимоги до боржника за кредитним договором №0030991 від 10.05.2019, що укладений між АТ «РВС БАНК» та [PERSON] . Враховуючи положення ст.514,516 ЦК України, згідно з якими до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, а заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом, позивач ТОВ «Фінансова Компанія «ПАРІС» набуло право вимоги за договором про надання споживчого кредиту №0030991від 10.05.2019. Згідно ст.526,527,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та цивільного законодавства. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). У відповідності до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається із наданих розрахунків заборгованості, внаслідок невиконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором, станом на 11.05.2023 виникла заборгованість перед банком в розмірі 43483,83 грн., з яких: 23850,05 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 2795,35 грн. - заборгованості за процентами, 6153,84 грн. - заборгованості за комісією, 2010 грн. - заборгованість за штрафними санкціями (пеня), 2060,44 грн. - 3% річних за користування грошовими коштами за період з 05.03.2020 по 23.02.2022, 6614,15 грн. - інфляційних витрат за період з 05.03.2020 по 23.02.2022. Відповідно до ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Подані позивачем документи підтверджують укладення відповідачем кредитного договору та отримання кредиту. Розрахунки підтверджують існування заборгованості, викладеної в позовних вимогах. Копії договорів відступлення права вимоги підтверджують перехід всіх прав грошової вимоги за кредитним договором, до позивача по справі. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача підлягають задоволенню. Згідно ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача у разі задоволення позовних вимог. Позивачем сплачений судовий збір в розмірі 2684 грн., який він просить стягнути з відповідача на свою користь. За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2684 грн.

Outcome: approved