Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-29 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. У грудні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (надалі - ТОВ «ФК «ЕЙС») звернулося до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 140582197 від 28 грудня 2019 року в розмірі 56 380,00 грн, витрати по сплаті судового збору в розмірі 2481,00 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 3000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог вказують, що 28 грудня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (надалі - ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога») та [PERSON] укладено кредитний договір № 140582197 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач добровільно за допомогою мережі інтернет перейшов на офіційний сайт ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» www.moneyveo.ua обрав для себе бажану суму грошових коштів та бажаний строк кредитування, зазначив свої персональні дані, в тому числі і банківську картку, на яку в подальшому отримав грошові кошти в сумі 5000,00 грн, пройшовши декілька етапів підтвердження наміру вступити у договірні відносини та уклав кредитний договір. Відповідно до умов кредитного договору первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 5000,00 грн, строком на 30 днів зі сплатою 0,51 процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту, визначеного в п. 1.3 цього договору. В подальшому між сторонами було укладено Додаткову угоду від 07 січня 2020 року, Додаткову угоду від 28 січня 2020 року, Додаткову угоду від 29 лютого 2020 року, за умовами яких сторони збільшили суму кредиту на суму 15000,00 грн та дійшли згоди щодо продовження строку, на який було надано кредит. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (надалі - ТОВ «Таліон Плюс») укладено Договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 140582197 від 28 грудня 2019 року. 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та Товариством з обмежено відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (надалі - ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс») укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 140582197 від 28 грудня 2019 року. 06 грудня 2021 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу № 06/12/2021-01, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 140582197 від 28 грудня 2019 року у загальному розмірі 56380,00 грн. Відповідач не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом. Рух справи. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 січня 2023 року головуючим суддею у даній цивільній справі визначено суддю Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 19 січня 2023 року справу прийнято до провадження, визначено, що справа підлягає розгляду в порядку спрощеного провадження. Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 02 березня 2023 року стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором № 140582197 від 28 грудня 2019 року в розмірі 56380,00 грн, витрати по сплаті судового збору в розмірі 2481,00 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 3000,00 грн. 10 травня 2023 року на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшла заява [PERSON] про перегляд заочного рішення суду, в якій просить поновити йому строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02 березня 2023 року; скасувати заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02 березня 2023 року та призначити справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В обґрунтування поданої заяви зазначає, що не був присутній у судовому засіданні під час проголошення рішення суду. Окрім того, не отримував копію заочного рішення у справі № 756/302/23. Про наявність рішення стало відомо 24 квітня 2023 року при перевірці інформації в Автоматизованій системі виконавчого провадження. З 05 листопада 2020 року підписав контракт та проходить військову службу у Національній гвардії Україні, в/ч [NUMBER] . Оскільки, строк дії контракту про несення військової служби в лавах Національної гвардії України продовжено на строк дії воєнного стану, з об`єктивних причин не міг знати про наявність даної судової справи, не міг бути присутнім в судових засіданнях та не зміг жодним чином отримати копію рішення, відправленого засобами поштового зв`язку, у зв`язку з майже постійним перебуванням у розпорядженні (на території) військової частини. Лише 03 травня 2023 року отримав дозвіл на залишення території військової частини та ознайомитися з матеріалами судової справи. Крім того вказує, що при ухваленні рішення порушено норми матеріального та процесуального права. На підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 11 травня 2023 року заяву передано на розгляд судді Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 12 травня 2023 року поновлено [PERSON] строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення; заяву прийнято до провадження та призначено до розгляду на 01 червня 2023 року на 11.00 год. Ухвалою Оболонського районного суду від 01 червня 2023 року скасовано заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 02 березня 2023 року, та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 12 червня 2023 року на 15.00 год. 08 червня 2023 року засобами поштового зв`язку від [PERSON] надійшов відзив, у якому він повідомим про часткове визнання позовних вимог у межах суми 48050,00 грн у зв`язку з наступним. Зазначає, що дійсно 28 грудня 2019 року між ним та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» укладено кредитний договір № 140582197, сума кредиту 5000,00 грн, строк дії договору 30 днів з моменту укладання. З 28 грудня 2019 року по 06 січня 2020 року він користувався кредитними коштами у розмірі 5000,00 грн, а тому і нарахування процентів за кредитними коштами має відбуватися за цей період на суму 5000,00 грн, як визначено умовами договору. Згодом, 07 січня 2020 року між сторонами укладено Додаткову угоду, за умовою якої збільшено суму кредиту на суму 15000,00 грн. Отже, з 01 січня 2020 року сума кредиту становить 20000,00 грн і саме з 07 січня 2020 року по дату закінчення дії кредитного договору, на цю суму мали б нараховуватись проценти за користування кредитом. Таким чином, на думку відповідача, загальний строк дії кредитного договору, в межах якого можуть нараховуватись проценти за користування кредитними коштами, становить 90 календарних днів і граничний строк закінчується 26 березня 2020 року. Зазначає, що у зв`язку із пропуском ним повернення кредитних коштів у строк, встановлений договором - то процентна ставка за користування кредитними коштами становить 1,70%. Відповідно до проведеного відповідачем розрахунку відсотки за період з 28 грудня 2019 року по 06 січня 2020 року складають 850,00 грн та у період з 07 січня 2020 року по 26 березня 2020 року - 27200,00 грн., що разом становить 28050,00 грн. З огляду на зазначене відповідач визнає позовні вимоги на суму 48050,00 грн, що включає тіло кредиту - 20000,00 грн та відсотки - 28050,00 грн. 12 червня 2023 року судове засідання було відкладено до 22 червня 2023 року у зв`язку з неявкою сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 22 червня 2023 року на офіційну електронну адресу суду надійшло клопотання, в якому просить суд проводити розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що 28 грудня 2019 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] за допомогою електронного сервісу, що міститься на сайті www.moneyveo.ua укладено кредитний договір № 140582197 (а.с. 10-12). Згідно з п. 1.1 Договору, товариство зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму 5000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно п. 1.4. цього Договору. Відповідно до п. 1.2. строк дії Договору починається з моменту його укладення та становить 30 (тридцять) днів. Кредит надається строком на 30 (тридцять) днів (п. 1.3. Договору). Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 0,51 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту, визначеного в п. 1.3 цього договору (п. 1.4. Договору). Згідно з п. 1.5. з врахуванням положень п. 1.4. Договору позичальник сплачує товариству проценти за користування кредитом за фактичний час користування кредитом з розрахунку 186,15 відсотків річних. Розрахунок сукупної вартості кредиту та термін платежу зазначені в графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору (п. 1.6. Договору). Пунктом 2.2.2.1. Договору визначено, що позичальник зобов`язаний вчасно повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку, визначеному цим Договором. У разі порушення позичальником своїх зобов`язань щодо погашення суми кредиту та/або процентів за користування ним, товариство має право нараховувати позичальнику пеню у розмірі 1,3 % (одна ціла три десятих відсотки) від залишку суми кредиту за кожний день прострочення повернення заборгованості за кредитом (п. 3.3. Договору). Відповідно до п. 4.2 Договору сторони погоджуються, що у випадку користування позичальником кредитом понад строк, встановлений п. 1.3 Договору або додатковими угодами між сторонами зобов`язання позичальника за цим договором продовжуються на весь період фактичного користування кредитом, при цьому у випадку, якщо встановлена п. 1.4 цього Договору процентна ставка менша ніж 1,70 (одна ціла сім десятих) відсотків від суми кредиту за кожен день користування Кредитом, то правила нарахування процентів за процентною ставкою визначеною п. 1.4 - 1.5 Договору скасовуються з моменту початку їх застосування і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за понадстрокове користування кредитом, а саме 1,70 (одна ціла сім десятих) відсотків за кожен день користування кредитом, починаючи з дати укладання договору і до дня повного повернення кредиту. Сторони погодили, що зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом в розмірі 1,70 % розповсюджуються на весь, період фактичного користування кредитом з моменту укладення цього договору, при умові врахування в таких зобов`язаннях суми процентів, які були фактично сплачені позичальником до моменту завершення строку, встановленого п. 1.3 Договору (п. 4.3. договору). Згідно графіку розрахунків до договору сторони погодили, що сукупна вартість кредиту становить 5765,00 грн, яка складається з суми кредиту у розмірі 5000,00 грн та нарахованих процентів - 765,00 грн. (а.с. 13). Кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «827ВССР2», який було відправлено йому на номер мобільного телефону [NUMBER] , вказаній у заявці на отримання грошових коштів у кредит від 28 грудня 2019 року, в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога». 07 січня 2020 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] укладено Додаткову угоду до Договору № 140582197 від 28 грудня 2019 року, за умовами якої сторони домовилися збільшити суму кредиту на суму 15000,00 грн. 28 січня 2020 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] укладено Додаткову угоду до Договору № 140582197 від 28 грудня 2019 року, за умовами якого сторони дійшли згоди, у зв`язку з неможливістю виконання позичальником умов договору та на підставі звернення позичальника, продовжено строк, на який був наданий кредит на 30 днів. Починаючи з 27 січня 2020 року позичальник сплачує за користування кредитом 1,70 відсотків в день від суми кредиту за дисконтною процентною ставкою (а.с. 14). 29 лютого 2020 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] укладено Додаткову угоду до Договору № 140582197 від 28 грудня 2019 року, за умовами якої сторони дійшли згоди, що у зв`язку з неможливістю виконання позичальником умов договору та на підставі звернення позичальника, продовжено строк, на який був наданий кредит на 30 днів. Починаючи з 26 лютого 2020 року позичальник сплачує за користування кредитом 1,70 відсотків в день від суми кредиту за дисконтною процентною ставкою (а.с. 17). Згідно платіжного доручення № 484а04а1-с713-4686ab8f-2ccf35aе657e від 28 грудня 2019 року ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» здійснено переказ коштів [PERSON] у розмірі 5000,00 грн, відповідно до договору № 140582197 від 28 грудня 2019 року для зарахування на платіжну картку 5168….1171 (а.с. 33). Згідно платіжного доручення № 825883а2-8647-4559-b32f-9b5с43сe1ас3 від 07 січня 2020 року ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» здійснено переказ коштів [PERSON] у розмірі 15000,00 грн, відповідно до договору № 140582197 від 28 грудня 2019 року для зарахування на платіжну картку 5168….1171 (а.с. 34). 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 140582197 від 28 грудня 2019 року (а.с. 37-40). 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 140582197 від 28 грудня 2019 року, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 6 від 15 липня 2021 року (а.с. 42-44, 47-49). В подальшому, ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» відступив ТОВ «ФК «ЕЙС» право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором договору № 140582197 від 28 грудня 2019 року відповідно до договору факторингу № 06/12/2021-01 від 06 грудня 2021 року (а.с. 50-52). Відповідно до реєстру прав вимоги № 1 від 06 грудня 2021 року до договору факторингу № 06/12/2021-01 від 06 грудня 2021 року, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 56 380,00 грн (а.с. 55-57). Відповідно до виписки з особового рахунку [PERSON] за кредитним договором № 140582197 від 28 грудня 2019 року загальна заборгованість відповідача станом на 09 грудня 2021 року становить 26380,00 грн, з яких: 20 000,00 грн - прострочена заборгованість за тілом кредиту; 36 380,00 грн - прострочена заборгованість за відсотками (а.с. 18). З метою досудового врегулювання спору в грудні 2022 року відповідачу [PERSON] надіслано вимогу про сплату заборгованості, однак заборгованість за кредитним договором відповідачем не була погашена. Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Між сторонами виникли правовідносини, щодо належного виконання позичальником умов кредитного договору. Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України) Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. Відповідно до долученої до позову виписки з особового рахунку [PERSON] за кредитним договором № 140582197 від 28 грудня 2019 року загальна заборгованість відповідача станом на 09 грудня 2021 року становить 26380,00 грн, з яких: 20 000,00 грн - прострочена заборгованість за тілом кредиту; 36 380,00 грн - прострочена заборгованість за відсотками (а.с. 18). Однак з таким розрахунком заборгованості суд погодитись не може з огляду на наступне. Строк дії договору, укладеного 28 грудня 2019 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] становить 30 днів з моменту укладання. Відповідно до п. 4.2 Договору сторони погоджуються, що у випадку користування позичальником кредитом понад строк, встановлений п. 1.3 Договору або додатковими угодами між сторонами зобов`язання позичальника за цим договором продовжуються на весь період фактичного користування кредитом, при цьому у випадку, якщо встановлена п. 1.4 цього Договору процентна ставка менша ніж 1,70 (одна ціла сім десятих) відсотків від суми кредиту за кожен день користування Кредитом, то правила нарахування процентів за процентною ставкою визначеною п. 1.4 - 1.5 Договору скасовуються з моменту початку їх застосування і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за понадстрокове користування кредитом, а саме 1,70 (одна ціла сім десятих) відсотків за кожен день користування кредитом, починаючи з дати укладання договору і до дня повного повернення кредиту. Сторони погодили, що зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом в розмірі 1,70 % розповсюджуються на весь, період фактичного користування кредитом з моменту укладення цього договору, при умові врахування в таких зобов`язаннях суми процентів, які були фактично сплачені позичальником до моменту завершення строку, встановленого п. 1.3 Договору (п. 4.3. договору). Статтею 1048 ЦК України, передбачено право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. У постанові від 28 березня 2018 року у справі № 44/9519/12 ВП ВС дійшов висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою сит. 1050 ЦК України. Такі ж висновки містить постанова ВП ВС від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16, які відповідно до положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд застосовує до спірних правовідносин. Отже, суд погоджується з наведеними у відзиві твердженнями відповідача щодо того що він з 28 грудня 2019 року по 06 січня 2020 року користувався кредитними коштами у розмірі 5000,00 грн, а тому і нарахування процентів за кредитними коштами має відбуватися за цей період на суму 5000,00 грн, як визначено умовами договору. Згодом, 07 січня 2020 року між сторонами укладено Додаткову угоду, за умовою якої збільшено суму кредиту на суму 15000,00 грн. Отже, з 01 січня 2020 року сума кредиту становить 20000,00 грн і саме з 07 січня 2020 року по дату закінчення дії кредитного договору, на цю суму мали б нараховуватись проценти за користування кредитом. Таким чином загальний строк дії кредитного договору, в межах якого можуть нараховуватись проценти за користування кредитними коштами, становить 90 календарних днів і граничний строк закінчується 26 березня 2020 року. На підставі зазначеного суд вважає вірним проведений відповідачем розрахунок, відповідно до якого відсотки за період з 28 грудня 2019 року по 06 січня 2020 року складають 850,00 грн та у період з 07 січня 2020 року по 26 березня 2020 року - 27200,00 грн., що разом становить 28050,00 грн. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також з огляду наданий відповідачем розрахунок заборгованості за відсотками, з яким суд погоджується, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог у сумі 48050,00 грн, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 140582197 від 28 грудня 2019 року в загальному розмірі 48050,00 грн, що включає в себе заборгованість за тілом кредиту у сумі 20000,00 грн та за відсотками у сумі 28050,00 грн. Щодо стягнення судових витрат. Відповідно до приписів ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати, пов`язані з витребуванням доказів та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до платіжного доручення № 293 від 27 грудня 2022 року позивачем при зверненні з даною позовною заявою сплачено судовий збір у розмірі 2481,00 грн. (а.с. 4). Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у сумі 2481,00 грн (а.с. 9). Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до положення ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомогу. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява № 19336/04). Вищевказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в додатковій постанові від 24 січня 2019 року у справі № 922/15944/17, яка на підставі положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України має ураховуватися судом при застосуванні відповідних норм. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI від 05 липня 2012 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини друга-четверта статті 137 ЦПК України). Судом встановлено, що 24 листопада 2022 року між Адвокатським об`єднанням «Альма Теміс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір про надання правової допомоги, за умовами якого адвокатське об`єдання прийняло на себе зобов`язання надати юридичну допомогу в обсязі та на умовах договору (а.с. 58-62). Відповідно до п. 4.4. договору про надання правової допомоги від 24 листопада 2022 року, після належного виконання доручення адвокатське об`єднання надає Акт прийому - передачі наданих послуг. Згідно Акт прийому - передачі наданих послуг від 26 грудня 2022 року адвокатським об`єднанням «Альма Теміс» надані юридичні послуги на суму 3000, 00 грн. (1000,00 грн - надання усної консультації стосовно складання позовної заяви; 2000,00 грн - складання позовної заяви) (а.с. 64). Відповідно до рахунку від 26 грудня 2022 року на оплату правової допомоги та платіжного доручення № 295 від 27 грудня 2022 року ТОВ «ФК «ЕЙС» сплачено на користь адвокатського об`єднанням «Альма Теміс» грошові кошти в розмірі 3000,00 грн (а.с. 66-67). Верховний Суд дотримується позиції (постанови КГС ВС від 07 серпня 2018 року у справі № 916/1283/17, від 30 липня 2019 року у справі № 902/519/18), що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених вимогами процесуального законодавства. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Верховний Суд у своїх рішеннях зазначив, що для визначення суми відшкодування необхідно керуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанови КГС ВС від 10.10.2018 у справі № 910/21570/17, від 14 листопада 2018 року у справі № 921/2/18, додаткова постанова КГС ВС від 11 грудня 2018 року у справі № 910/2170/18, від 10 жовтня 2019 у справі № 909/116/19, від 18 листопада 2021 року у справі № 910/15621/19, постанова ВП ВС від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Враховуючи категорію справи, а також обсяг фактичних витрат, понесених стороною позивача, обсягу наданих адвокатом послуг, їх необхідність та доцільність,

Outcome: partial