Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеною позовною заявою. На обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що вона з відповідачем [PERSON] 18 січня 2017 року розірвали шлюб, що підтверджується рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області.Від спільного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , про що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Олексіївської сільської ради Сокирянського районну Чернецької області 28.08.2012 року та зроблено відповідний актовий запис за №03 та [PERSON] , [INFO] , про що підтверджується свідоцтвом народження, серії [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Олексіївської сільської Сокирянського районну Чернецької області 25.03.2013 року та зроблено відповідний запис за №2, які проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 18.01.2017 року з відповідача вирішено стягнути на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 350 (триста п`ятдесят) грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 19.12.2016 року до досягнення кожною дитиною повноліття. Зазначає, що на даний час розмір аліментів, який був визначений за рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області 18.01.2017 року, значно менший ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Аліменти, які стягуються з відповідача, в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину, недостатньо для матеріального утримання дітей, що ставить позивачку у скрутне становище На даний час їхні з відповідачем неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] навчаються в ОЗ «Гвіздівецький ліцей» та потребують значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшуються потреби в навчанні та розвитку. Відповідач залишив дітей без належної батьківської уваги, а також ніяким чином не приймає участі в утриманні спільних неповнолітніх дітей, на надає матеріальної допомоги та постійно приховує дійсний розмір своїх доходів. Позивачка власними силами намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати неповнолітніх дітей, а також виконувати всі інші обов`язки покладені на неї законом, які необхідні для утримання їхніх спільних дітей. На даний час позивачка безробітна та перебуває у пошуках офіційного працевлаштування. Натомість відповідач перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] та отримує постійний дохід. Вважає, що оскільки на момент звернення до суду з даним позовом, між нею та відповідачем не досягнуто згоди з приводу обов`язку належним чином утримувати своїх неповнолітніх дітей, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, позивачка має підстави для звернення до суду із заявою про зміну розміру аліментів. Враховуючи викладене, вважає за доцільне збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі 10000 гривень, по 5000 (п`ять тисяч) гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття, оскільки на даний час позивачка не може повністю забезпечити та задовольнити потреби неповнолітніх дітей, одягом, продуктами харчування, ліками, засобами гігієни, не має змоги оплатити у разі потреби їх лікування, відвідування необхідних гуртків тощо. Просила суд змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] , на підставі рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 18 січня 2017 року на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , в твердій грошовій сумі з 350 (триста п`ятдесяти) гривень на кожну дитину щомісячно, на 10000 (десять тисяч) гривень, по 5000 (п`ять тисяч) гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням індексу інфляції, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явились, однак представником подано до суду заяву, про зміну предмету позову, а саме просив змінити спосіб стягнення аліментів стягуваних з відповідача [PERSON] з твердої грошової суми в розмірі з 350 (триста п`ятдесяти) гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення кожною дитиною повноліття на 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до повноліття дітей. Крім того просив стягнути з [PERSON] понесені позивачкою витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень. Судове засідання проводити без присутності позивачки та її представника, уточненні позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує щодо винесення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] , належним чином та завчасно повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, а також не подав відзив на позов. За таких обставин та за відсутності заперечень позивачки, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без поважних причин або без повідомлення причин, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведені вище норми закону, суд вважає за можливе розглянути справу без присутності сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі письмових доказів, оскільки проти цього не заперечує позивачка. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтованим, однак підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.12.2015 року, який рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 18.01.2017 року було розірвано. Сторони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.01.2016 року та малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.03.2013 року. Згідно рішення Сокирянського районного суду від 18.01.2017 року з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] стягуються аліменти утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 19.12.2016 року і до досягнення дітьми повноліття. Згідно довідки виданої Олексіївським старостинським округом Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області №113 від 13.04.2023 року вбачається, що згідно трудової книжки, [PERSON] , [INFO] , з 14.03.2016 року по даний час не працевлаштована. Згідно копії довідки виданої командиром військової частини [NUMBER] [PERSON] від 07.06.2023 року, зазначено, що відповідач по справі - [PERSON] , дійсно працює в автомобільному відділенні військові частині [NUMBER] та займає посаду водія, 05 ТР. Загальна сума доходу за період з грудня 2022 року по травень 2023 року включно, становить 302900 грн. 72 коп. Отже, судом з достовірністю встановлено, що стан здоров`я та матеріальне становище відповідача на даний час дозволяє йому утримувати своїх малолітніх дітей. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно статі 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений за рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Така ж правова позиція викладена у постанові ВСУ від 05.02.2014 при розгляді справи №143цс13. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2833 гривень. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Позивачка, як одержувач аліментів, довела свої вимоги про збільшення розміру аліментів, зокрема тому, що на даний час змінився вік дітей і відповідно змінився прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, а отже зросли потреби у забезпеченні їх необхідним для проживання та харчування, а також змінився матеріальний стан платника аліментів. Відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам, вочевидь, не відповідає, а тому з вказаних підстав аліменти підлягають збільшенню. З огляду на встановлені вище обставини та вимоги закону, суд вважає, що враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дітей, матеріальне становище відповідача та стан його здоров`я на даний час, виходячи із закріплених ч.9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, розмір стягуваних аліментів підлягає зміні з твердої грошової суми у розмірі 350 грн. на кожну дитину щомісячно, на 1/3 частки з усіх видів його доходу (заробітку), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця. Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи наведені роз`яснення, суд вважає за необхідне стягувати аліменти у зміненому розмірі з дня набрання рішенням суду законної сили. За таких обставин, виконавчий лист (унікальний номер 722/2269/16-ц, номер провадження 2/722/65/17), виданий 09.02.2018 року Сокирянським районним судом Чернівецької області, слід відкликати з примусового його виконання. Щодо заявленою позивачкою вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, суд зазнає наступне. При визначенні суми відшкодування понесених особою витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вказані критерії застосовує Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial