Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-27 00:00:00

Позивач 08 червня 2023 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Позов обґрунтовує тим, що 17 січня 2011 року вона із відповідачем уклала шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Бужанівської сільської ради Горохівського району Волинської області. Від даного шлюбу в них народилося троє дітей: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 06 березня 2023 року шлюб розірвано. Вказує, що на даний час вони проживають разом. Відповідач не допомагає матеріально, дітей не утримує, фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Враховуючи вищезазначене просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/2 всіх видів доходу і заробітку відповідача на місяць до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 12 червня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У встановлений судом строк відповідач не подав відзив на позовну заяву. Позивач, в судовому засіданні позов підтримала, суду пояснила, що незважаючи на проживання з відповідачем в одному будинку, діти фактично перебувають на її утриманні, [PERSON] допомоги не надає, а лише може купити періодично незначні продукти чи солодощі. Значила, що в середньому на місяць витрачає на утримання дітей понад 3000 гривень, її місячний дохід складає 4000 гривень. Просила суд позов задовольнити повністю. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, оскільки діти проживають разом з ним то відсутні підстави для стягнення з нього аліментів. Вказував, що періодично дітям купує продукти, солодощі та інші речі, витрачає на дітей до 2000 гривень на місяць. Вказував, що його місячний дохід складає 6000-7000 гривень. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). За змістом статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження. (а.с.7-9). Статтею 181 СК України, передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, відповідно до якої мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як встановлено судом, сторони працюють, місячний дохід позивача складає до 4000 гривень, відповідача 6000-7000 гривень. Статтею 7\~Закону України\~«Про державний\~бюджет на\~2023\~рік»,\~встановлено з\~01\~січня 2023\~року прожитковий\~мінімум дітей\~віком до 6\~років -\~2272\~гривні,\~дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. За змістом ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною 5 статті 157 цього Кодексу. Крім того, судом встановлено, що сторони проживають в одному будинку, діти фактично перебувають на утримані матері, батько надає незначну допомогу, якої не достатньо для повноцінного утримання трьох неповнолітніх дітей. Згідно ч.1 ст.182 СК України, передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. На підставі наведеного, оскільки між сторонами не досягнуто домовленості про участь в утриманні неповнолітніх дітей, а позивач наполягає на стягненні аліментів у примусовому порядку, а також враховуючи пріоритетність інтересів дітей, на користь яких стягуються аліменти, вік дітей, визначений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, особу відповідача, який є чоловіком працездатного віку, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів у 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, які підлягають стягненню починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення найстаршою дитиною повноліття. На думку суду, з врахуванням загальних витрат на дитину, яку на даний час несе позивач, проживання разом з дітьми в одному будинку та надання відповідачем незначної допомоги на утримання дітей, а також визначений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, її фізичного розвитку, підтримки життєдіяльності на достатньому рівні. Розмір аліментів, визначений судом не є надмірним, і є достатнім для забезпечення розумних потреб неповнолітньої дитини. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов`язкового негайного виконання. Згідно положень ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 1073 гривень 60 копійок слід стягнути з відповідача на користь держави. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial