Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-09 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (далі по тексту - ТОВ « ФК «ЄАПБ») звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договорами Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05.07.2020 року між ТОВ «Файна Готівка» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту № 433204. 04.09.2020 року на підставі договору про відступлення права вимоги № 20200904-2, укладеного між ТОВ «Файна Готівка» та ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» первісний кредитор передав (відступив) новому кредитору свої права вимоги до позичальників. 29.12.2021 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір про відступлення прав вимоги № 20211229, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги за плату, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Як зазначає позивач, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором, а тому має заборгованість в розмірі 12 557,60 грн., з яких: 8800,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3757,60 грн. - сума заборгованості за щомісячними відсотками. Крім того, 02.07.2020 року між ТОВ "Інвест Фінанс" та відповідачем було укладено кредитний договір за № 10002085346. 11.05.2021 між ФК "Інвест Фінанс" та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 11052021, відповідно до умов якого ТОВ "Інвест Фінанс" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ ФК "Інвест Фінанс" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідач [PERSON] не виконав взяті на себе зобов`язання за даним кредитним договором, а тому має заборгованість в розмірі 5364,00,00 грн., з яких: 1500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3864,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Також, 02.07.2020 року між ТОВ ФК "Інвеструм" та [PERSON] було укладено кредитний договір за № 00086-07/2020. 21.05.2021 між ТОВ ФК "Інвеструм" та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 21052021, відповідно до умов якого ТОВ ФК "Інвеструм" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ ФК "Інвеструм" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідач також не виконав свої зобов`язання за цим кредитним договором, а тому має заборгованість в розмірі 8600,00 грн., з яких: 2000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6600,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить стягнути з відповідача вищевказані суми заборгованості, а також судові витрати. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 01.02.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. 08.03.2023 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву. У даному відзиві відповідач заперечує проти позовних вимог, вказуючи на те, що ніякі договори з ТОВ «Файна готівка» він не підписував, копії своїх документів, в тому числі реквізити банківської карти не надавав, правова кваліфікація підробки документів та підпису буде надана правоохоронними органами після його звернення, оскільки про даний факт він дізнався лише після отримання від суду позовної заяви з додатками. Щодо інших кредитних договорів відповідач зазначив про те, що ні від кого з наведених у позовній заяві юридичних осіб він не отримував пропозицію (оферту) та одноразовий ідентифікатор на укладення електронного договору, відповідь (акцепту) не надавав. Номер телефону, який зазначений у договорах і на який, як зазначає позивач, надходили СМС повідомлення з одноразовим ідентифікатором цифрового підпису йому ніколи не належав. Крім того, ніяких повідомлень про зміну кредитора йому надіслано не було. Відповідач вважає, що до суду не подано належних та допустимих доказів виникнення у позивача права вимоги за цими кредитним договорами, тобто позивач не надав суду доказів про порушення його прав, в зв`язку із чим просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. 12.04.2023 року до суду надійшли додаткові пояснення відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву відповідно до якої просить справу розглядати у відсутність представника, та позов задовольнити в повній мірі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, у відзиві та додаткових поясненнях просить розглядати справу в його відсутність. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з таких підстав. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 05.07.2020 року між ТОВ «Файна Готівка» та [PERSON] укладено договір про надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту № 433204, згідно з умовами якого кредитодавець надає позичальнику в кредит грошові кошти (кредит) в сумі 8800,00 грн. на споживчі потреби, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти кредитодавцю відповідно до умов зазначених в договорі (п. 1.1). Пунктом 1.2 договору передбачено, що кредит надається в безготівковій формі шляхом їх перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку: в сумі 8800,00 грн. на картку позичальника, емітовану банком України. Також, 02.07.2020 року між ТОВ «Інвест Фінанс» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 10002085346, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 1500,00 грн. у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, наданої позичальником (п.п.1.2, 2.1). Даний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, за умовами якого відповідачу надано кредит в національній валюті на умовах, передбачених кредитним договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки. Крім того, 02.07.2020 року між ТОВ ФК "Інвеструм" та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 00086-07/2020, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, за умовами якого відповідачу надано кредит в національній валюті на умовах, передбачених кредитним договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки та графік розрахунків, а саме надано кредит в розмірі 2000,00 грн. в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. 04.09.2020 року на підставі договору про відступлення права вимоги № 20200904-2, укладеному між ТОВ «Файна Готівка» та ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» первісний кредитор передав (відступив) новому кредитору свої права вимоги до позичальників. 29.12.2021 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір про відступлення прав вимоги № 20211229, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги за плату, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. 11.05.2021 між ФК "Інвест Фінанс" та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 11052021, відповідно до умов якого ТОВ "Інвест Фінанс" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ ФК "Інвест Фінанс" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. 21.05.2021 між ТОВ ФК "Інвеструм" та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 21052021, відповідно до умов якого ТОВ ФК "Інвеструм" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ ФК "Інвеструм" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Як зазначає позивач, відповідачем належним чином не виконано його зобов`язання за кредитними договорами, внаслідок чого він має заборгованість: -за договором № 433204 від 05.07.2020 року в розмірі 12 557,60 грн., з яких: 8800,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3757,60 грн. - сума заборгованості за щомісячними відсотками; -за договором № 10002085346 від 02.07.2020 року в розмірі 5364,00,00 грн., з яких: 1500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3864,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; -за договором № 00086-07/2020 від 02.07.2020 року в розмірі 8600,00 грн., з яких: 2000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6600,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Разом з тим, відповідач стверджує, що жодних кредитних коштів він не отримував, особисто чи електронним підписом не підписував договір позики та кредиту, карткового рахунку зазначеного в договорах не має, СМС повідомлень не отримував, номер телефону, вказаний у договорах йому не належить. Відповідно до ч. 1, 2, ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги - це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові. Згідно з ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За положеннями ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст. 610 ЦК України). Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. За положеннями ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти . Статтею 1077 ЦК України, передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Заміна осіб у зобов`язанні пов`язана з тим, що попередні учасники зобов`язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов`язки переходять до суб`єктів, які їх замінюють. Відповідно до ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. Щодо стягнення заборгованості за договором № 433204 від 05.07.2020 року, що був укладений з ТОВ «Файна готівка», суд дійшов наступних висновків. Так, 04.09.2020 року між ТОВ «Файна Готівка» та ТОВ «ФК «Центр Фінансових рішень» укладено договір про відступлення права вимоги № 20200904-2. Відповідно до пп. 1.1. п. 1 даного договору, ТОВ «Файна готівка» (Кредитор) передає (відступає), а ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» (Новий кредитор) приймає належні Кредиторові права грошової вимоги до Боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками (Портфель заборгованості). Умовами п.п. 1.2. п. 1 вказаного договору визначено, що внаслідок передачі (відступлення) Портфеля заборгованості за цим договором, Новий кредитор замінює Кредитора у кредитних договорах, що входять до Портфеля заборгованості та відповідно вказані у Реєстрі Боржників, та набуває прав грошових вимог Кредитора за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових вимог та інших зобов`язань Боржників за кредитними договорами. Умовами абз. (d) п.п. 3.1. п. 3 «Гарантії Кредитора» вказаного вище Договору визначено, що вся інформація, яка міститься у Реєстрі боржників, добросовісно передана Кредитором Новому Кредиторові та є повною, достовірною, правдивою і співпадає з відомостями, які містяться у Документації і у Договорі та його додатках. Водночас, матеріали справи не містять Реєстру боржників до вказаного вище договору відступлення прав вимоги № 20200904-2 від 04.09.2020 року, а відтак, стверджувати, що на підставі такого договору від ТОВ «Файна готівка» до ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором, укладеним з відповідачем, підстави відсутні. Таким чином, позивачем не доведено належними, достовірними та допустимими доказами обставини того, що 04.09.2020 року на підставі договору відступлення права вимоги № 20200904-2 від ТОВ «Файна готівка» до ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 433204 від 05.07.2020 року до боржника [PERSON] , тоді як відповідно до вимог ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Крім того, 29.12.2021 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «ЄАПБ» був укладений Договір відступлення права вимоги № 20211229. Відповідно до п.п. 1.1. п. 1, даного договору сторонами погоджено передачу (відступлення) Кредитором (ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень») Новому кредиторові (ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками. Умовами п.п. 1.2. п. 1 вказаного вище договору визначено, що внаслідок передачі (відступлення) Портфеля заборгованості за цим договором, Новий кредитор заміняє Кредитора у Кредитних договорах, що входять до Портфеля заборгованості та відповідно вказані у Реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог Кредитора за цими Кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань Боржників за Кредитними договорами. Пунктом 2 договору відступлення прав вимоги № 202211229 від 29.12.2021 року встановлено, що Позичальником є фізична особа, яка уклала Кредитний договір з Кредитором (ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень») або Первісним кредитором у випадках, коли право вимоги отримано Кредитором (ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень») на підставі Договору відступлення прав вимоги №1 від 01 вересня 2017 року, укладеного з ПАТ «ПТБ», Договорів відступлення прав вимоги №20200904 та №20200904-1 від 04 вересня 2020 року, укладених з ТОВ «Файна готівка», Договору відступлення прав вимоги № 2021-07/35-1 та №2021-07/35-2 від 07 травня 2021 року, укладених з ТОВ «Макс Кредит». Також в п. 2 Договору відступлення прав вимоги № 202211229 від 29.12.2021 року розтлумачено, що у Кредитора (ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень») є в наявності документи, які засвідчують права, що передаються, а саме: кредитні договори, укладені між Позичальником та Кредитором; кредитні договори, право вимоги за якими отримано Кредитором (ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень») на підставі Договору відступлення прав вимоги №1 від 01 вересня 2017 року, укладеного з ПАТ «ПТБ», Договорів відступлення прав вимоги №20200904 та №20200904-1 від 04 вересня 2020 року, укладених з ТОВ «Файна готівка», Договору відступлення прав вимоги № 2021-07/35-1 та № 2021-07/35-2 від 07 травня 2021 року, укладених з ТОВ «Макс Кредит». Первісним кредитором відповідно до даного договору є: - ПАТ «ПТБ», яке на підставі Договору відступлення прав вимоги №1 від 01 вересня 2017 року передало Кредитору (ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень») права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами; - ТОВ «Файна готівка», яке на підставі Договорів відступлення прав вимоги №20200904 та №20200904-1 від 04 вересня 2020 року передало Кредитору (ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень») права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами; - ТОВ «Макс Кредит», яке на підставі Договорів відступлення прав вимоги №2021-07/35-1 та №2021-07/35-2 від 07 травня 2021 року передало Кредитору (ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень») права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладався Кредитний договір, право вимоги до відповідача, за яким ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» могло би передати на підставі Договору про відступлення прав вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Щодо набуття права вимоги, отриманого Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Центр фінансових рішень» на підставі Договорів відступлення прав вимоги від Первісного кредитора, то слід зауважити, що від ТОВ «Файна готівка» ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» набуло право вимоги до боржників лише за договорами відступлення прав вимоги № 20200904 та № 20200904-1 від 04.09.2020 року, які позивач до матеріалів справи не надав. Натомість, позивачем до суду надано копію договору відступлення прав вимоги №20200904-2 від 04.09.2020 року, про який у договорі відступлення прав вимоги №20211229 від 29.12.2021 року, укладений між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» жодним чином не зазначено, а відтак, жодних допустимих, належних та достовірних доказів на підтвердження обставин того, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набула права вимоги до відповідача за кредитним договором №131567 від 22 січня 2020 року немає. Щодо наданого позивачем Витягу з Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги № 20211229 від 29.12.2021 року, на який ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» посилається, як на доказ набуття права вимоги до [PERSON] за договором № 131567 від 22 січня 2020 року, то суд вказує на те, що як вже зазначалося вище за Договором відступлення прав вимоги № 20211229 від 29.12.2021 року від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги лише за Договорами відступлення прав вимоги № 20200904 та № 20200904-1, яких позивач на підтвердження позовних вимог до суду не надав, а надав до суду копію Договору відступлення прав вимоги №20200904-2 від 04.09.2020 року, вимоги за яким до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі Договору відступлення прав вимоги № 20211229 від 29.12.2021 не передавалися. За таких обставин підстави для задоволення позову в цій частині відсутні. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договорами № 10002085346 від 02.07.2020 року та № 00086-07/2020 від 02.07.2020 року, то суд також не вбачає підстав для їх задоволення, з огляду на наступне. Так, на підтвердження позовних вимог в цій частині позивачем надано копії вказаних кредитних договорів, що укладались в електронному вигляді, оферту, виписки по кредитному договору, розрахунки заборгованості. Інших доказів стороною позивача не надано. Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19. При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Разом із тим, суд зауважує, що ні під час звернення до суду із дійсним позовом, ні під час розгляду справи по суті ТОВ ФК «ЄАПБ» не надало доказів на підтвердження перерахування чи отримання відповідачем кредитних коштів, перерахування яких відповідно до вказаних кредитних договорів мало відбуватись у безготівковій формі. Суд звертає увагу на те, що розрахунок заборгованості за договором є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 травня 2020 року, справа №219/1704/17, провадження №61-1211св19. Суд також зауважує, що відсутність в матеріалах справи первинних банківських документів не тільки позбавляє суд можливості перевірити факт перерахування чи отримання позичальником коштів у кредит, але і перевірити розмір спірної заборгованості, порядок її нарахування, а також підстав та порядку нарахування відсотків за користування кредитом. Суд зазначає, що обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Положеннями ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України унормовано, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, як це закріплено правилами ч. 4 ст. 12 ЦПК України. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, як це закріплено положеннями ч. 7 ст. 81 ЦПК України. Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування у банківських установах, які здійснювали перерахунок кредитних коштів. ТОВ ФК «ЄАПБ» направляв до суду клопотання, відповідно до яких просив розглянути справу у його відсутність, клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів не заявляв. Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Аналогічний висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року, справа 755/18920/18, провадження 61-17205ск19. Відтак, суд приходить до висновку про те, що факт отримання відповідачем кредитних коштів за вказаними договорами не знайшов свого підтвердження під час судового розгляду, а тому підстав для задоволення позову в цій частині також не вбачає. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Як вбачається з положень ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, під час судового розгляду предметом доказування є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення. Об`єктом оцінки судом при ухваленні рішення є як докази (фактичні дані, відомості), так і процесуальні джерела, що їх містять (показання свідків, висновки експертів, тощо). Відповідно до положень Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Коробов проти України» (заява № 39598/03 від 21 липня 2011 року) суд вказав, що при оцінці доказів, суд, як правило - застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наявний у матеріалах цивільної справи. Аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, щодо набуття позивачем прав кредитора за договором від 05.07.2020 року № 433204, а також отримання відповідачем кредитних коштів за кредитними договорами № 10002085346 від 02.07.2020 року та № 00086-07/2020 від 02.07.2020 року, що позбавляє суд можливості прийти до беззаперечного висновку щодо правової природи, суттєвих умов та дійсності договірних зобов`язань, у зв`язку з чим вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Оскільки позивачу відмовлено у задоволені його позовних вимог в повному обсязі, то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed