Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-03 00:00:00

Позивач через свого представника - адвоката Шоха С.І. звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17 лютого 2020 року в м. Києві мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «MERCEDES» реєстраційний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «FORD» реєстраційний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] (власник ТОВ «Управлінське товариство «УЛФ»). За фактом події до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП притягнуті обидва водії. Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 16.04.2020 року у справі №759/3466/20, винним у вищевказаній ДТП визнаний [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобіль «FORD» реєстраційний номерний знак [NUMBER] отримав пошкодження, а його власник зазнав матеріальних збитків. На час скоєння цієї пригоди транспортний засіб «MERCEDES» реєстраційний номерний знак [NUMBER] (яким керував відповідач), не був забезпечений чинним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Заподіяна шкода, яка виникла внаслідок ДТП, не була відшкодована Відповідачем потерпілій особі. Транспортний засіб «FORD» реєстраційний номерний знак [NUMBER] на час ДТП був забезпечений за полісом А0-3459158. Власник пошкодженого автомобіля, ТОВ «Управлінське товариство «УЛФ», з метою отримання відшкодування звернулося до МТСБУ із відповідною заявою про виплату відшкодування. Для здійснення робіт, спрямованих на встановлення розміру відшкодування у справі №66464, МТСБУ надало доручення суб`єкту оціночної діяльності ФОП [PERSON] , яким були розраховані наступні критерії (щодо Т3 «FORD» реєстраційний номерний знак [NUMBER] ): ринкова вартість до ДТП: 139 566,98 грн., вартість відновлювального ремонту: 180 022,55 грн. Позивач зазначає, що вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість транспортного засобу до ДТП. Тобто, транспортний засіб вважається фізично знищеним. 3 метою оцінки та / або можливого продажу пошкодженого Т3, МТСБУ звернулося до програмної платформи AUTO-ONLINE. На підставі даних з інтернет аукціону AUTO-ONLINE, МТСБУ визначена вартість ТЗ після ДТП (у пошкодженому стані), яка склала 101 000,00 грн. У зв`язку з цим, розмір регламентної виплати склав різницю між вартістю транспортного засобу до, та після ДТП: 139 566,98 грн. - 101 000,00 грн. = 38 566,98 грн. Позивач МТСБУ 13.08.2020 року здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 38 566,98 грн. (за шкоду заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу). На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з [PERSON] на його користь суму сплаченого відшкодування в розмірі 38 566,98 грн., суму сплачених витрат на встановлення розміру збитку та збір документів в розмірі 2 986,16 грн., та суму сплаченого судового збору в розмірі 2684,00 грн. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18 квітня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Постановлено повідомити відповідача [PERSON] , [INFO] , про розгляд даної справи шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, оскільки отримана судом інформація не дала можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача. Відповідачу [PERSON] ухвала про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками направлялась на його останнє відоме місце проживання, яке зазначене у постанові Святошинського районного суду м. Києва від 16 квітня 2020 року у справі №759/3466/20 (а.с. 6). Поштовий конверт повернувся до суду із довідкою про причини повернення / досилання з відмітками «повертається» та «за закінченням терміну зберігання». Суд повторно на місце проживання відповідача направив копію ухвали про відкриття провадження у справі разом із судовою повісткою про дату судового засідання. Поштовий конверт повторно повернувся із довідкою про причини повернення / досилання з відмітками «повертається» та «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Частина 1 статті 131 ЦПК України зобов`язує учасників судового процесу повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Рекомендовані листи з позначкою Судова повістка, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою Судова повістка. Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою Судова повістка, працівник поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за вказаною адресою, яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду (пункт 91-1 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05 березня 2009 року, далі - також Правила). У разі невручення рекомендованого листа з позначкою Судова повістка рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою у порядку, визначеному у пунктах 99, 99-1, 99-2, 106 та 114 цих Правил, із зазначенням причини невручення (абзац 3 пункту 116 Правил). У постановах від 14.08.2020 року та від 13.01.2020 року у справі №910/22873/17 Верховний суд зазначав, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі. Крім того, відповідач був повідомлений про дату, час та місце судового засідання шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 88, 99). Суд зауважує, що наразі у суду відсутні можливості сповіщення відповідача за допомогою інших засобів зв`язку, а подальші, додаткові дії щодо направлення виклику відповідачу до суду за місцем його реєстрації призведуть лише до несвоєчасності розгляду справи. Представник позивач у судове засідання не з`явився, на офіційну електронну адресу суду направила клопотання про проведення засідання за відсутності позивача та його представника. Також у поданому клопотанні зазначила, що у випадку належного повідомлення відповідача про проведення судового засідання, просять проводити засідання за відсутності учасників справи та не заперечують проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомляв. Правом на подання відзиву відповідач не скористався. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до матеріалів даної справи, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причини неявки у судове засідання [PERSON] суду не повідомив, правом на подання відзиву не скористався. Також, представник позивача у позовній заяві вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Зважаючи на вищезазначене, суд прийшов до висновку про можливість заочного розгляду справи. Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні учасниками справи не подавалися. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступних висновків. Згідно з вимогами ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, із постанови Святошинського районного суду м. Києва від 16 квітня 2020 року у справі №759/3466/20 (провадження 3/759/1730/20) суд встановив, що [PERSON] 17.02.2020 року приблизно о 17 год. 52 хв., керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «Мерседес», державний номерний знак [NUMBER] , рухаючись в м. Києві, по вул. Жмеринська, 37, перед зміною напрямку руху, не переконався, що це буде безпечно і не створить перед іншим учасником дорожнього руху, створив аварійну ситуацію водію автомобіля «Форд», державний номерний знак [NUMBER] , який рухався в попутньому напрямку та різко розпочав гальмування, в результаті чого допустив зіткнення, що призвело до пошкодження зазначених транспортних засобів. Зазначеною постановою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с. 6-9). Як вбачається із витягу ЦБД МТСБУ щодо перевірки чинності полісу внутрішнього страхування за державним номерним знаком [NUMBER] - поліс на транспортний засіб [NUMBER] не знайдено (а.с. 10). Із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що транспортний засіб Ford Focus, державний номерний знак [NUMBER] належить на праві власності ТОВ «Управлінське товариство «УЛФ» (а.с. 81). Відповідно до витягу ЦБД МТСБУ щодо перевірки чинності полісу внутрішнього страхування за державним номерним знаком [NUMBER] знайдено поліс №АО3459158, страхова компанія «ЕТАЛОН», статус страховика: діючий член МТСБУ. 20 лютого 2020 року ТОВ «Управлінське товариство «УЛФ» подало до МТСБУ повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 17 лютого 2020 року о 17 год. 52 хв. (а.с. 13-14). Моторне (транспортне) страхове бюро України 25.02.2020 року видало доручення на виконання робіт по справі №66464 [PERSON] , а саме: провести огляд ТЗ із фотографічною фіксацією; скласти протокол огляду; надати фотографії на електронному носії; визначити: ринкову вартість ТЗ на момент ДТП, вартість відновлюваного ремонту ТЗ із зазначенням включення або не включення в розраховану суму податку на додану вартість, коефіцієнт фізичного зносу складників, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників щодо ДТП, що відбулось 17.02.2020 року (а.с. 23). Зі звіту №1962 про оцінку автомобіля Ford Focus держномер [NUMBER] , складеного 28 лютого 2020 року, виконаного ФОП [PERSON] вбачається, що ринкова вартість автомобіля Ford Focus держномер [NUMBER] на момент ДТП складає 139 566,98 грн.; вартість відновлювального ремонту автомобіля Ford Focus держномер [NUMBER] , з урахуванням ПДВ складає 180 022,55 грн.; коефіцієнт фізичного зносу складників автомобіля Ford Focus держномер [NUMBER] складає: 0,6690; вартість відновлювального ремонту автомобіля Ford Focus держномер [NUMBER] , з урахуванням ПДВ та з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників складає: 73 367,36 грн.; матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля Ford Focus держномер [NUMBER] , складає 139 566,98 грн. (а.с. 28-50). ТОВ «Аудатекс України» зроблено зобов`язуючу пропозицію визначення вартості майна (б/в або у пошкодженому стані), відповідно до котрої найвищою пропозицією за автомобіль є 101 000 гривень (а.с. 52-54). 18 травня 2020 року генеральним директором ТОВ «УТ «УЛФ» до МТСБУ подано заяву про належне відшкодування шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок ТОВ «Управлінське товариство «УЛФ» (а.с. 15). 12.08.2020 року складено Розрахунок вартості КТЗ марки Ford Focus з номерним знаком [NUMBER] після ДТП та розміру регламентної виплати, у відповідності до котрої різниця вартості КТЗ до та після ДТП та, відповідно, розмір регламентної виплати, склали 38 566,98 грн. (а.с. 51). За надання послуг з доступу до розміщення інформації про транспортний засіб з метою оцінки та / або можливого продажу за допомогою Програмної платформи 66464 Ford Focus ТОВ «Аудатекс України» видало МТСБУ рахунок на оплату №АО724 від 28 серпня 2020 на суму 1 296,80 грн. (сума без ПДВ), всього із ПДВ 1 556,16 грн. Також між вказаними сторонами був укладений Акт надання послуг №АО717 від 28 серпня 2020 року (а.с. 24, 25). Фізична особа-підприємець [PERSON] надав рахунок № [NUMBER] , платник МТСБУ, за свої послуги за справою №66464 на загальну суму 1 430,00 грн. (а.с. 26). МТСБУ видано наказ про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ТОВ «Управлінське товариство «УЛФ», яким постановлено сплатити отримувачу ТОВ «Управлінське товариство «УЛФ» 38 566,98 грн. (а.с. 56-57). Позивачем надано суду платіжні доручення, з яких вбачається, що МТСБУ здійснило платіж: ТОВ «Аудатекс Україна» у розмірі 1 556,16 грн.; ТОВ «Управлінське товариство «УЛФ» у розмірі 38 566,98 грн.; ФОП [PERSON] у розмірі 1 430,00 грн. (а.с. 57-58). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішення, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 3 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Згідно закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прямо встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі, потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Статтею 29 Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до п. 41.4 ст. 41 Закону МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин подій, за якими може бути проведена регламентна виплата, та розміру заподіяної внаслідок них шкоди. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до п. 38.2 ст. 38 Закону, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. До страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил ст. 993 ЦК. Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (стст. 11, 599, 1166 ЦК). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою, за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому, за ст. 1191 ЦК, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку щодо відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (ст.599 ЦК). Отже, первісне (основне) деліктне зобов`язання та зобов`язання, що виникло з регресної вимоги, не можуть виникати та існувати одночасно. Вказане узгоджується з правовою позицією, висловленою в постанові Верховного Суду України від 5.04.2017 у справі №6-2806цс16. Враховуючи викладене, у МТСБУ виникло право вимоги саме до [PERSON] , як до винної особи, в розмірі понесених витрат у сумі 38 566,98 грн. та суму сплачених витрат на встановлення розміру збитку та збір документів в розмірі 2 986, оскільки відповідач на момент ДТП не мала договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Щодо судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивач надає суду платіжну інструкцію №813762 від 20 березня 2023 року, зі змісту якої вбачається, що МТСБУ здійснило платіж у розмірі 2684 грн. із призначенням «… Судовий збір за позовом МТСБУ до [PERSON] в Святошинський районний суд м. Києва, …». Зважаючи на те, що інших доказів на підтвердження судових витрат позивач не надає, суд розглядає питання щодо розподілу судових витрат у межах сплати судового збору. Зважаючи на положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, судові витрати у межах сплаченого судового збору підлягають стягненню із відповідача у розмірі 2684 грн.

Outcome: approved