Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-16 00:00:00

У провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебувала вказана цивільна справа. Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 20 березня 2023 року у справі №761/16340/21 позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа 1: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, третя особа 2: Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малкова Марія Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задоволено. 06.06.2023 від представника позивача [PERSON] - адвоката Томіна О.О. до суду надійшла заява, відповідно до якої останній просив прийняти додаткове рішення щодо розподілу судових витрат, а саме: витрат на правничу допомогу у розмірі 17 000,00 грн., оскільки судом не було вирішене вказане питання під час винесення рішення по справі. 07.07.2023 судді передані матеріали основної справи для розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення. Так, відповідно до ч. 1, 3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Згідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч. 4 ст. 270 ЦПК України). Сторони в судове засідання не з`явились, про дату та час повідомлені належним чином. Так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши заяву, надані до неї докази та матеріали справи, дійшов наступного висновку. Під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат (п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України). Згідно положень ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно положень ч. 1-3 ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Згідно положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 20 березня 2023 року у справі №761/16340/21 позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа 1: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, третя особа 2: Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малкова Марія Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задоволено. Разом з тим, у рішенні Шевченківського районного суду міста Києва від 20 березня 2023 року у справі №761/16340/21 судом було вирішено питання про розподіл судових витрат, а саме: стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» /04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд. 5-Б, код ЄДРПОУ 3699749/ на користь [PERSON] / [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] / судовий збір у розмірі 454,00 грн. Як вбачається із заяви про розподіл судових витрат, 24.02.2021 р. між позивачем та Адвокатським бюро «ТОМІН ТА ПАРТНЕРИ» (Виконавець за договором, з врахуванням додаткової угоди від 08.11.2022 р.) укладено договір про надання правової допомоги № б/н (далі - Договір), відповідно до якого КЛІЄНТ (позивач) доручає, а АДВОКАТСЬКЕ БЮРО приймає на себе зобов`язання надавати юридичну, правничу, правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором. Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 02.08.2023 року включно, а в частині розрахунків - до повного їх виконання. Відповідно до п. 2.2 Договору за домовленістю між сторонами: 2.2.1. Вартість однієї робочої години адвоката становить 2 000, 00 грн. 2.2.3. Підставою для проведення розрахунків за правову допомогу є Акт наданих послуг, який підписується Сторонами. 2.2.4. Платежі за даним Договором здійснюються КЛІЄНТОМ шляхом перерахування безготівкових грошових коштів на рахунок АДВОКАТСЬКОГО БЮРО. 2.2.5. Оплата за договором здійснюється КЛІЄНТОМ протягом 30 банківських днів з дати набрання рішенням законної сили або на інших умовах погоджених сторонами в Акті наданих послуг. Акт наданих послуг вважається підписаним, якщо протягом 5 днів з моменту його отримання КЛІЄНТОМ, останній не надав АДВОКАТСЬКОМУ БЮРО письмові аргументовані заперечення на акт. Відповідно до пункту 2 Акту наданих послуг від 06.06.2023 р. за Договором № б/н про надання правової допомоги від 24.02.2021 р., сума наданих послуг з правничої допомоги становить 17 000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень 00 коп.). В якості доказів здійснення витрат на професійну правничу допомогу у даній справі долучено наступні документи: - копія Акту наданих послуг № 1 від 06.06.2023 р. за Договором №б/н про надання правової допомоги від 24.02.2021 р. - копія ордеру на надання правничої (правової) допомоги № 1405432; - копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 7836/10; - копія Договору № 0908-12 про надання правничої (правової) допомоги від 12.07.2022р. Верховний суд висловив свою позицію стосовно підтвердження витрат на правову допомогу у своєму рішенні від 27.07.2021 по справі №671/1957/20 та зазначив, що відсутність актів виконаних робіт, актів приймання-передачі наданих послуг у матеріалах справи, унеможливлює визначення розміру витрат на правничу допомогу судом з метою розподілу. При цьому слід ураховувати, що наведений в договорі про надання правничої допомоги перелік послуг і квитанція до прибуткового касового ордеру не є доказом щодо обсягу фактично наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою N 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", пункти 79 і 112 та ін). Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. До матеріалів позовної заяви не надані платіжні документи, які мають враховуватися, як належні та допустимі докази підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, відсутність таких документів ставить під сумнів, чи є розмір 17 000,00 грн. обґрунтованим і пропорційним до предмета спору. Також, суд окремо зауважує, що позивачем при поданні позовної заяви від 06.05.2021 було зазначено: «Позивачем сплачено судовий збір в сумі 454,00 грн. за подання заяви про забезпечення позову. Здійснення додаткових судових витрат Позивачем не планується.», та в заяві про усунення недоліків від 16.08.2021 на виконання вимог ухвали від 07.05.2021 було зазначено: «Позивачем сплачено судовий збір в сумі 908,00 грн. за подання позовної заяви та 454,00 грн. за подання заяви про забезпечення позову. Здійснення додаткових судових витрат Позивачем не планується.». Тобто, позивачем, відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, при поданні позовної заяви було визначено саме такий попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Оскільки, позивачем не надано докази, які підтверджують понесення витрат на правничу допомогу, на підставі ст. 141, 175 ЦПК України (із урахуванням правового висновку, викладеного у постанові від 01 грудня 2021 року справа № 641/7612/16-ц (провадження № 61-15529св21)) не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 17 000,00 грн.

Outcome: dismissed