Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-29 00:00:00

24.07.2015 року публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 29.06.2016 року, заочним рішенням суду, позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було задоволено в повному обсязі та достроково стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 192511,26 грн. та 1925,11 грн. судового збору. 20.07.2020 року [PERSON] , через свого представника адвоката Біленського А.Г., звернулася до суду із заявами про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та про перегляд заочного рішення. 26.10.2020 року, ухвалою суду, заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення задоволено, та відповідно, скасовано заочне рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 19 червня 2016 року по справі №482/1319/15-ц за позовною заявою публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, а справу призначено до судового розгляду. На підтвердження позовних вимог позивач вказав, що відповідно до укладеного 14.03.2006 року кредитного договору № 014/08-112/33554 відповідач [PERSON] отримала від ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк») кредит у розмірі 8500 доларів США, з відсотковою ставкою за користування кредитними коштами у розмірі 12 % на рік та кінцевим строком повернення кредиту до 14.03.2026 року. 04.03.2009 року укладено додаткову угоду до кредитного договору №1 згідно умов якої зменшено відсоткову ставку по кредитному договору до 9% річних на строк до 04.03.2010 року. 04.06.2010 року укладено додаткову угоду до кредитного договору № 2 за умовами якої капіталізовано прострочену заборгованість по кредиту та тимчасово зменшено розмір щомісячного платежу (надано кредитні канікули) у зв`язку з чим графік погашення кредиту викладено у новій редакції. Позичальник зобов`язалася повертати кредит рівними щомісячними платежами (до складу яких входить частина тіла кредиту та відсотки) згідно графіку погашення кредиту, до повного погашення кредиту. Позивачем повністю виконано свої зобов`язання за вказаним кредитним договором, однак в порушення умов договору відповідач [PERSON] зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконує і станом на 09.06.2015 року у неї утворилася заборгованість по сплаті тіла кредиту 145,03 доларів США, та по сплаті відсотків 719,69 доларів США, що відповідно до умов укладеного кредитного договору є підставою для пред`явлення позивачем вимоги про дострокове виконання відповідачем боргових зобов`язань. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить достроково стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 9122,70 доларів США (еквівалент 192511,26.), з яких: 6665,25 доларів США (еквівалент 140653,06 грн.) заборгованість за тілом кредиту, в тому числі прострочена 145,03 доларів США (еквівалент 3060,49 грн.); заборгованість за відсотками 719,69 доларів США (еквівалент 15187,22 грн.); пеня 1737,76 доларів США (еквівалент 36670,98 грн.). Сторони у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі. Відповідач та її представник у судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомляли, будь-яких заяв чи клопотань не подавали, право надання відзиву не скористалися. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 14.03.2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого був ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», а на даний час є акціонерне товариство «Райффайзен Банк» (далі Банк) та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/08-112/33554, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит в сумі 8500,00 доларів США (п. 1.1); строком на 240 місяців: з 14 березня 2006 року по 14 березня 2026 року (п. 1.2); з погашенням кредиту та відсотків за користування кредитом згідно Графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом (Додаток № 1 до Договору) (п. 1.3); та процентною ставкою 12% річних (п. 1.4). При цьому позичальник зобов`язався щомісячно, до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, здійснювати часткове погашення кредиту згідно з п. 1.3 Договору та сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів (п. 5.1), а кредитор отримав право достроково стягувати заборгованість за Кредитним договором, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції, у випадках невиконання позичальником умов цього договору та/або договорів застави, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту (п. 6.5). 04.03.2009 року між Банком та [PERSON] , з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника, сторони досягли згоди про зміну умов погашення кредиту, визначених Кредитним договором, було укладено Додаткову угоду № 1 до Кредитного договору № 014/08-112/33554 від 14.03.2006 року, відповідно до умов якої відсоткову ставку по кредиту зменшено до 9% річних, тимчасово до 04.03.2010 року (п. 1). При цьому якщо протягом строку з 04.03.2009 року по 04.03.2010 року позичальник прострочить виконання своїх грошових зобов`язань за Кредитним договором на більш ніж 30 календарних днів, процентна ставка, передбачена даною Додатковою угодою № 1, припиняє застосовуватися і проценти за кредитом розраховуються за процентною ставкою, визначеною у п. 1.4 Кредитного договору, з 31 календарного дня з дати прострочення (п.п. 1.1, 1.2). Крім того за умовами Додаткової угоди № 1, викладено в новій редакції Графік погашення кредиту з розрахунком сукупної вартості кредиту (п. 2). 04.06.2010 року між Банком та [PERSON] , з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника, сторони досягли згоди про зміну умов погашення кредиту, визначених Кредитним договором, було укладено Додаткову угоду № 2 до Кредитного договору № 014/08-112/33554 від 14.03.2006 року, відповідно до умов якої, станом на дату укладення цієї Додаткової угоди фактична заборгованість позичальника за Кредитним договором по сплаті суми кредиту становить 7450,24 доларів США (п. 1.1); в період з 15.06.2010 року до 15.05.2011 року сторони домовились зменшити розмір щомісячного платежу та інших платежів, а саме протягом відстрочки сплати процентів позичальник зобов`язується сплатити 65,51% сукупної заборгованості за процентами шляхом здійснення щомісячних платежів (п. 1.3); різниця між сукупною заборгованістю за процентами і пільговою заборгованістю за процентами є залишковою заборгованістю за процентами та становить 308,28 доларів США та складається із щомісячної залишкової заборгованості за процентами (п. 1.3.2). Якщо протягом строку дії відстрочки сплати процентів позичальник прострочить виконання своїх грошових зобов`язань за Кредитним договором на 1 та більше календарних днів, відстрочка сплати процентів припиняє застосовуватись з дня, наступного за днем прострочення. В цьому випадку позичальник зобов`язаний надалі виконувати свої грошові зобов`язання за Кредитним договором у відповідності до Графіку погашення кредиту та інших платежів за Кредитним договором, що є додатком до цієї Додаткової угоди (п. 1.4). Станом на дату кладення цієї Додаткової угоди фактична заборгованість позичальника за Кредитним договором по сплаті суми кредиту становить 7450,24 доларів США, а заборгованість за Кредитним договором, строк сплати якої настав, складає 87,14 доларів США, у тому числі 13,24 доларів США заборгованість з погашення суми кредиту та 73,90 доларів США заборгованість за погашення процентів (п.п. 2.1, 2.2). Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором [PERSON] № 014/08-112/33554 від 14.03.2006 року, відповідач частково здійснювала погашення кредитної заборгованості, але в результаті допущення прострочення взятих на себе зобов`язань, допустила виникнення заборгованості, про стягнення якої просить Банк. Крім того, на виконання ухвали суду про витребування доказів, позивачем надано до суду виписки по рахункам відкритих в рамках Кредитного договору № 014/08-112/33554 від 14.03.2006 року, з яких також випливає, що [PERSON] частково здійснювала погашення кредитної заборгованості, але в результаті порушень взятих на себе зобов`язань допустила виникнення заборгованості. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з нормою статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом (ст.ст. 610, 612 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). За частиною 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ст. 639 ЦК України договір являється обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ст. 1050 ЦК України). \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 1054ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. \~ \~ \~ \~Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18), від 16 січня 2019 року у справах № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) та № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18). Що стосується можливості і порядку визначення в рішенні суду еквівалента суми боргу в національній валюті, то Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18) вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який може бути виконаний примусово. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач не виконала зобов`язань, узятих на себе за кредитним договором щодо внесення щомісячних платежів у повному розмірі, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі еквівалентному 9122,70 доларів США, що підлягає сплаті у гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений при подачі позову.

Outcome: approved