Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-02 00:00:00

Керівник Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської міської ради звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі 79 382,30 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що за період з моменту набуття права власності на приміщення по [ADDRESS] до моменту набуття права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5610100000:01:007:0062, відповідач фактично користувалась даною земельною ділянкою за відсутності оформленого права користування, у зв`язку з чим зберегла у себе майно (кошти) у вигляді орендної плати, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача Рівненської міської ради. Вказує, що згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 09.02.2018 року за [PERSON] зареєстроване право власності на об`єкт нерухомого майна нежитлові приміщення площею 218,9\~кв.м за адресою: [ADDRESS] , які розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером 5610100000:01:007:0062. Рішенням Рівненської міської ради № 256 від 11.03.2021 року вирішено продати [PERSON] у власність шляхом викупу земельну ділянку несільськогосподарського призначення (кадастровий номер 5610100000:01:007:0062) загальною площею 836 м2, розташовану за адресою: [ADDRESS] для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. В подальшому, 07.09.2021 року з Рівненською міською радою було укладено Договір купівлі-продажу земельної ділянки №\~1791 та 30.09.2021 року зареєстровано право приватної власності [PERSON] на дану земельну ділянку. Отже, [PERSON] , набувши право власності на нерухоме майно по [ADDRESS] , упродовж тривалого часу не оформила правовідносини щодо користування земельною ділянкою площею 0,0836 га, на якій розташований об`єкт нерухомості. Просить стягнути з [PERSON] на користь Рівненської міської ради безпідставно збережені кошти в розмірі 79 382,30 грн. Представник позивача Рівненської окружної прокуратури Прокопчук О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві, просить їх задоволити. Представник позивача Рівненської міської ради Мозоль Н.Р. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві, просить їх задоволити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечує щодо їх задоволення. Заслухавши думку учасників справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що з 09.02.2018 року [PERSON] є власником нежитлових приміщень площею 218,9\~кв.м за адресою: [ADDRESS] , які розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером 5610100000:01:007:0062. Рішенням Рівненської міської ради № 256 від 11.03.2021 року вирішено продати [PERSON] у власність шляхом викупу земельну ділянку несільськогосподарського призначення (кадастровий номер 5610100000:01:007:0062) загальною площею 836 м2, розташовану за адресою: [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Договір купівлі-продажу земельної ділянки укладено 07.09.2021 року, право приватної власності [PERSON] на дану земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.09.202 року. Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права. Відповідно до ст.ст.\~125,\~126 Земельного кодексу України\~право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав та оформлюється відповідно до\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до положень ст.ст. 120,\~125 ЗК України, ст. 377 Цивільного кодексу України, з моменту виникнення права власності на нерухоме майно у власника виникає обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під цією будівлею. Таким чином, за змістом вказаних приписів, виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені і яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Відповідно до\~положень ст.\~83\~Земельного кодексу\~України,\~землі,\~які належать\~на праві\~власності територіальним\~громадам сіл,\~селищ,\~міст,\~є комунальною\~власністю. У\~комунальній власності\~перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності. В силу ст. 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Плата за землю обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України). У період, кошти заякий стягуєтюся, відповідач не була власником або постійним землекористувачем спірної земельної ділянки, а тому не була суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдиною можливою формою здійснення плати за землю для неї як землекористувача є орендна плата (підпункт 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 ПК України). У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням ч.1 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~1212\~ЦК України\~особа,\~яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. З аналізу змісту норм\~ ст.\~ст.\~1212-1214\~Цивільного кодексу\~України випливає, що зобов`язання з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (кондикційне зобов`язання) виникає за одночасної наявності трьох умов: 1) відбувається набуття чи збереження майна; 2) правові підстави для набуття чи збереження майна відсутні; 3) набуття чи збереження здійснюється за рахунок іншої особи. У даному випадку наявні усі три вказані ознаки. По-перше, відповідач дійсно зберегла у себе майно\~(кошти) у вигляді орендної плати, що мала бути сплачена за користування земельною ділянкою площею 0,08366 га по [ADDRESS] . Так, набуте відповідачем нерухоме майно, розташоване на вказаній земельній ділянці, є органічно і нерозривно пов`язане з цією земельною ділянкою, тому набуття відповідачем права власності на нерухоме майно призвело до фактичного набуття останніми також права володіння і користування земельною ділянкою, на якій розташовано це нерухоме майно. В результаті відбулося збереження (заощадження) відповідачем належних до сплати коштів у вигляді орендної плати, які підлягали сплаті на користь власника земельної ділянки Рівненської міської ради. По-друге, правові підстави для набуття чи збереження майна відсутні. Передача прав володіння і користування земельною ділянкою згідно ст. 206 Земельного кодексу України, п.п.14.1.136 п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України\~здійснюється за плату, що має вноситися на користь позивача на підставі договору оренди земельної ділянки. Правові підстави для одержання відповідачем прав володіння і користування земельною ділянкою безоплатно в даному випадку відсутні. Так само відсутні правові підстави для не нарахування, несплати орендної плати за землю тощо. По-третє, відповідачами збережено майно саме за рахунок позивача Рівненської міської ради. Встановлено, що власником відповідної земельної ділянки була територіальна громада міста Рівного в особі Рівненської міської ради. Таким чином, збереження (заощадження) відповідачем коштів у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою призвело до збільшення (накопичення) цих коштів у відповідача за рахунок їх неодержання позивачем. Тобто, до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права власності на землю, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. З огляду на викладене, відповідач [PERSON] як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберегла у себе кошти, які мали заплатити за користування нею, зобов`язана повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст.\~1212 ЦК України. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постановах Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 року у справі № 905/1680/20, від 04.12.2019 року у справі № 917/1739/17, від 20.11.2018 року у справі № 922/3412/17, Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2022 року у справі №\~646/473/19, Касаційного господарського суду від 05.08.2022 року № 922/2060/20. Відтак, з моменту набуття права власності нерухоме майно 09.02.2018 року до моменту укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки 07.09.2021 року [PERSON] фактично користувалась земельною площею 0,0836 га за відсутності укладеного договору оренди, орендну плату за землю не сплачувала, у зв`язку з чим місцевий бюджет Рівненської міської ради недоотримав кошти у вигляді орендної плати за використання даної земельної ділянки, чим заподіяно значну шкоду інтересам територіальної громади. Нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями пункту 288.5.1 статті 288 Податкового кодексу України. Відповідно до наявної в матеріалах справи інформації Головного управлінням Держгеокадастру у Рівненській області, нормативна грошова оцінка даної земельної ділянки становить: станом на 01.01.2019 та 01.01.2020 1\~364 941,55 грн.; станом на 01.01.2021 1\~877\~969,53 грн.; станом на 01.01.2022 2\~065\~766,49 грн. Відповідно до Розділу 2 Положення про порядок встановлення розмірів орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності на території міста Рівного та за земельні ділянки за його межами, які є власністю територіальної громади міста, затвердженого рішенням Рівненської міської ради від 19.10.2017 №\~3427, орендна плата за земельні ділянки справляється у грошовій формі. Мінімальна величина розміру орендної плати (крім земельних ділянок, зазначених у п. 5 Розділу 2) за земельні ділянки, які перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Рівного, встановлюється на рівні 3% від нормативної грошової оцінки. Рівненською окружною прокуратурою, з урахування даних про нормативну грошову оцінку землі та мінімальної величини розміру орендної плати, проведено розрахунок розміру орендної плати за користування земельною ділянкою: - за період з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року становить 40\~948,24 грн. = (1364 941,55*3%). - за період з 01.01.2021 року по 06.09.2021 року становить 38\~434 грн. = (1\~877\~969,53:365*249*3%). Загальна сума неотриманого доходу у вигляді орендної плати з 01.01.2020 року по 02.06.2022 року (в межах строку позовної давності, до моменту переходу земельної ділянки у приватну власність відповідача) становить 79\~382,30 гривень. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки відповідач, як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберегла у себе кошти, які мала заплатити за користування землею, зобов`язана повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України. У зв`язку з тим, що позивачем доведена у відповідності до вимог ст.\~23\~Закону України\~«Про прокуратуру» та ст.\~56\~Цивільного процесуального\~кодексу України обґрунтованість свого звернення до суду, за наявності порушення інтересів держави, необхідністю їх захисту, визначені підстави для звернення до суду, позивач є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Крім того, суд зауважує, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст.\~131-1\~Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. За змістом п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України). У п. 3 ч. 1 ст.\~131-1\~Конституції України міститься відсилання до окремого закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Згідно ч. 1 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру"представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Відповідно ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також уразі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором в суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. Згідно п. 1 ч. 6 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру"під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження звертатися до суду з позовом (заявою, поданням). Правовий аналіз змісту частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру"дозволяє зробити висновок, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: - якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; - уразі відсутності такого органу. За змістом наведених норм Конституції України,Закону України\~"Про\~прокуратуру" та ЦПК України, прецедентних рішень Європейського суду, ключовим для застосування конституційної норми щодо можливості прокурора здійснювати представництво інтересів держави в суді є поняття "інтерес держави" та забезпечення судом гарантій ст.\~6\~Конвенції Про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року стосовно права кожного на справедливий суд в аспекті рівності сторін у доступі до суду. У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2\~Арбітражного процесуального\~кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави» висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини). Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (п. 4 мотивувальної частини). Частиною 1 ст.\~62\~Закону України\~«Про місцеве\~самоврядування в\~Україні» встановлено, що держава фінансово підтримує місцеве самоврядування, бере участь у формуванні доходів місцевих бюджетів, здійснює контроль за законним, доцільним, економічним, ефективним витраченням коштів та належним їх обліком. Вона гарантує органам місцевого самоврядування доходну базу, достатню для забезпечення населення послугами на рівні мінімальних соціальних потреб. Внаслідок використання відповідачем земельної ділянки без укладення договору оренди землі, Рівненська міська рада позбавлена можливості отримати дохід у такому розмірі від надання земельної ділянки в оренду, чим порушені охоронювані законом права та інтереси органу місцевого самоврядування, як позивача щодо неодержаних грошових коштів у розмірі орендної плати за землю. Аналогічна правова позиція узгоджується з постановами Верховного Суду України від 30.11.2016 року у справі № 922/1008/15, від 07.12.2016 року у справі № 922/1009/15 та від 12.04.2017 року у справі № 922/207/15. Як встановлено вході судового розгляду, Рівненською міською радою чи її виконавчими органами дії щодо стягнення з відповідача коштів за фактичне користування земельною ділянкою к.н. 5610100000:01:007:0062 не вчинялись. Вказане свідчать про неналежне здійснення Рівненською міською радою захисту порушених інтересів територіальної громади та наявність передбачених ч.\~3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» підстав для їх представництва органами прокуратури. Відтак, суд дійшов до висновку, що прокурор у позові обґрунтував наявність «інтересів держави» у вигляді використання земельної ділянки відповідачами, без оформлення документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою відповідно до закону, чим було спричинено втрату місцевого бюджету у виді неодержаного доходу, тобто збитки місцевій громаді в особі Рівненської міської ради. З урахуванням наведених норм права, таке обґрунтування відповідає розумінню "інтересів держави", тому суд має підстави вважати, що позов прокурора має на меті захист суспільних інтересів, якими опікується держава та правомірно звернувся в інтересах Рівненської міської ради за захистом їх порушених прав. Відповідно ч. 1 ст.\~82\~ЦПК України обставини, визнані учасниками справи, не підлягають доказуванню. Згідно зі\~ст.\~133\~ЦПК України,\~судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, судовий збір у розмірі 2 481 грн. покладється на відповідача.

Outcome: approved