Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом в обґрунтування якого зазначав, що йому на підставі договору дарування земельної ділянки від 13.01.2023, посвідченого приватним нотаріусом Чортківського нотаріального округу Пивоваром В.А. належить на праві приватної власності земельна ділянка кадастровий №612208430001:01:001:0033 площею 1,2008 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Під час оформлення договору дарування земельної ділянки, позивачу стало відомо, що на земельну ділянку, укладено договір оренди землі від 25.04.2016 року укладеного між [PERSON] та ТзОВ «Агрополіс» (код ЄДРПОУ 30834410) терміном до 31.12.2023 року з правом пролонгації. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень, номер запису про інше речове право 14377976 від 26.04.2016 року. Позивач стверджує, що договір оренди земельної ділянки від 25.04.2016 не було підписано, оскільки, [PERSON] є громадянкою Федеративної республіки Німеччина, [INFO] , (паспорт [NUMBER] , виданий Окружним центром Гьокстер 22.12.2014, дійсний до 21.12.2024), реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , у зазначений період не перебувала на території України. Вважає договір є неукладеним, а тому його державна реєстрація повинна бути скасована та усунута перешкода у користуванні земельної ділянки шляхом її повернення від ТзОВ «Агрополіс» (код ЄДРПОУ 30834410) до законного власника [PERSON] [PERSON] просив суд: скасувати державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки загальною площею 1,2008 га, кадастровий номер 6122084300:01:001:0033, проведену на підставі договору оренди землі від 25.04.2016 та скасувати запис, номер запису про інше речове право 14377976 від 26.04.2016; усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 1,2008 га, кадастровий номер 6122084300:01:001:0033, що розташована на території с. Іване-Золоте Чортківського р-ну Тернопільської області, шляхом її повернення власнику [PERSON] [PERSON] та його представник до суду надіслали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали з мотивів, викладених в позовній заяві та просили суд позов задовольнити. Представник відповідача до суду надіслав відзив на позовну заяву в якому вказує, що ТОВ «Агрополіс» з позовними вимогами [PERSON] не погоджується в повному обсязі, вважає їх необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на таке. ТОВ «Агрополіс» стверджує, що між Товариством та громадянкою [PERSON] було укладено Договір оренди землі від 25.04.2016, на земельну ділянку загальною площею: 1,20 га, кадастровим номером: 6122084300:01:001:0033, строком до 31.12.2023. Цей договір підписаний [PERSON] особисто та зареєстрований у відповідності до чинного законодавства України. Зобов`язання прийняті по договорам виконуються належним чином. На підставі наведеного. ТОВ «Агрополіс» не вбачає підстав для припинення (розірвання) договору оренди землі від 25.04.2016 року, до 31 грудня 2023 року. Станом на даний час, будь- яких судових справ між ТОВ «Агрополіс» та [PERSON] немає. На переконання ТОВ «Агрополіс» позивач не має права вимагати визнавати договір неукладеним та скасовувати його державну реєстрацію, адже його права на земельну ділянку, не порушуються. Будь-яких господарських взаємовідносин із [PERSON] ТОВ «Агрополіс» не має і на переконання Товариства у нього немає підставі стверджувати про порушення при укладенні договору. Стосовно прав [PERSON] на земельну ділянку, ТОВ «Агрополіс» вважає, що його права не порушуються а ТОВ користується земельною ділянкою на законних підставах: Відповідно до ч.4 ст.32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Що також передбачене умовами договору, а саме: п.12.5 «Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання цього договору». У відповідності до чинного (не припиненого, не розірваного та не визнаного нечинним) договору між [PERSON] та ТОВ «Агрополіс» п. 3.1. передбачено, що якщо до закінчення строку дії договору (п.3.1 договору - до 31.12.2023 року) Орендар встигне засіяти орендовану ним земельну ділянку то термін дії даного договору продовжується на період (термін), який буде необхідний Орендарю для збору урожаю. Скасування державної реєстрації та усунення перешкод в користуванні вказаною земельною ділянкою означає заборону обробляти землю, збирати врожай, призведе до значних збитків, адже станом на даний час земельна ділянка зорана, внесені мінеральні добрива та станом на день подання відзиву, засіяна. Товариство повідомляє, що позивач, як новий власник, при подачі до ТОВ документів про право власності на земельну ділянку, має право пере укласти договір на себе, отримувати орендну плату до 31.12.2023 і при бажанні, пере укласти договір на новий термін. Станом на дату подання позовної заяви та подання відзиву на позов, орендар (ТОВ «Агрополіс») належним чином користується земельною ділянкою кадастровим номером: 6122084300:01:001:0033, а орендодавець отримує за це орендну плату. З огляду на такі обставини відповідач вважає, що не існує порушених прав позивача на підставі яких вбачається можливим витребувати земельну ділянку з законного володіння ТОВ «Агропроліс». Поведінка позивача є недобросовісною та неприпустимою, не відповідає добросовісності та чесній діловій практиці, а також його попереднім діям. Ухвалою суду від 14.03.2023 позов залишено без руху. Ухвалою від 23.03.2023 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 24.04.2023. Ухвалою від 09.06.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 06.07.2023. Відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до такого висновку. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,2008 га, кадастровий номер 6122084300:01:001:0033, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування земельної ділянки від 13.01.2023 року, посвідчено приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Пивоваром В.А. Під час оформлення договору дарування земельної ділянки, позивачу стало відомо, що на земельну ділянку, укладено договір оренди землі від 25.04.2016 року укладеного між [PERSON] та ТзОВ «Агрополіс» (код ЄДРПОУ 30834410) терміном до 31.12.2023 року з правом пролонгації. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень, номер запису про інше речове право 14377976 від 26.04.2016 року. Позивач стверджує, що договір оренди земельної ділянки від 25.04.2016 не було підписано, оскільки, [PERSON] є громадянкою Федеративної республіки Німеччина, [INFO] , (паспорт [NUMBER] , виданий Окружним центром Гьокстер 22.12.2014, дійсний до 21.12.2024), реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , у зазначений період не перебувала на території України. Вважає договір є неукладеним, а тому його державна реєстрація повинна бути скасована та усунута перешкода у користуванні земельної ділянки шляхом її повернення від ТзОВ «Агрополіс» (код ЄДРПОУ 30834410) до законного власника [PERSON] . Стаття 41 Конституції України гарантує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до змісту вимог ч.3 ст.203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. Частиною 2 ст.207 ЦК України, визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Висновок Великої Палати Верховного Суду України в справі №145/2047/16-ц від 1.06.2020, де зазначено, що підписи сторін є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. У разі ж якщо сторони такої згоди не досягай, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. Відповідно до ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує ч.2, 3 ст.215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є не вчиненими. Велика Палата Верховного Суду констатує, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. Зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявляння вимоги про повернення таких ділянок. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок, що узгоджується із висновками викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.11.2018 у справі № 504/2864/13-ц (п.71), від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц (п.96), від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц (п.81), від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц. Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові №755/9555/18 від 16.01.2019 наголошує, що спір про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру має розглядатися як спір, що пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на майно іншою особою. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора в якості співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушені прав) не змінює цивільно-правового характеру спору (аналогічний висновок Велика Палата Верховного Суду сформулювала, зокрема, у постанові у справі № 823/2042/16 від 04.09.2018. Захист права власності гарантується як національним законодавством, так і ст.1 Першого Протоколу до Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, що у відповідності до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства. Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкрито, зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини від 29.11.1991 у справі «Пайн Велі Девелопментс ЛТД та інші проти Ірландії» (Pine Valley Developments Ltd and Others vs. Ireland, № 12742/87), в якому вказано, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватись своєю власністю. В даному випадку зазначене сподівання, тобто те, на що розраховував позивач, було порушено відповідачем. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном за правилами ст.391 ЦК України. Вимога про скасування державної реєстрації неукладеного договору оренди є похідною до вимоги про повернення позивачу земельної ділянки, і в цьому випадку обраний позивачем спосіб захисту шляхом скасування державної реєстрації буде також ефективним. Задоволення цих позовних вимог забезпечить реальне відновлення порушеного права позивача. Вимога про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном, визначена ст.391 ЦК України, як негаторний позов. При цьому до позовів про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном позовна давність не застосовується, оскільки негаторний позов може бути пред`явлений позивачем доти, поки існує відповідне правопорушення. При цьому, обраний позивачем спосіб захисту шляхом скасування державної реєстрації є ефективним, а задоволення позову в цій частині забезпечить реальне відновлення порушеного права. З огляду на зміни в абз.3 ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Одночасно із розірванням договору оренди суд повинен розглянути похідну вимогу щодо скасування речового права - права оренди в Єдиному державному реєстрі речових прав та обтяжень на нерухоме майно. Така вимога не є оскарження рішення державного реєстратора про реєстрацію речового права (оренди) відповідача на земельну ділянку, а є похідною вимогою вимого від розірвання договору оренди. Суд критично оцінює заперечення відповілача викладені ним у відзиві на позовну заяву з огляду на таке. [PERSON] , не погоджується з такими доводами Відповідача і вважаю за необхідне надати відповідь на відзив. ТзОВ «Агрополіс» стверджує, що між Товариством та громадянкою [PERSON] було укладено договір оренди землі від 25.04.2016 на земельну ділянку загальною площею 1,2008 га, кадастровий номер 6122084300:01:001:0033, строком до 31.12.2023. Вказаний договір підписаний [PERSON] особисто та зареєстрований у відповідності до чинного законодавства України. Зобов`язання прийняті по договором виконуються належним чином. На підставі наведеного ТзОВ «Агрополіс» не вбачає підстав для припинення (розірвання) договору оренди землі від 25.04.2016 року, до 31.12.2023 року. Станом на даний час будь-яких судових справ між ТзОВ «Агрополіс» та [PERSON] немає. На переконання ТзОВ «Агрополіс» позивач [PERSON] не має права вимагати визнавати договір неукладеним та скасовувати його державну реєстрацію, адже його права на земельну ділянку не порушуються. Будь-яких господарських взаємовідносин між [PERSON] та [PERSON] ТзОВ «Агрополіс» не має і на переконання Товариства у нього немає підстав стверджувати про порушення при укладенні договору. 13.01.2023 року [PERSON] на адресу ТОВ «Агрополіс» було надіслано вимогу про усунення перешкод власнику у використанні земельної ділянки, в якій було вказано, що вона договір оренди земельної ділянки від 25.04.2016 не підписувала, оскільки в зазначений період не перебувала на території України та не вповноважувала третіх осіб вчиняти будь-які дії від її імені. Відповідачем було надано відповідь від 27.02.2023 про те, що [PERSON] особисто підписала договір оренди землі від 25.04.2016. Вказана інформація в листі не відповідає дійсності, оскільки доказів про те, що [PERSON] особисто підписала договір оренди землі від 25.04.2016 року відповідачем не надано. З копії закордонного паспорта [PERSON] з відмітками про перетин кордону вбачається, що в ньому є відтиски штампів про перетин кордону у 2016 році, а саме, перетин кордону 25.06.2026 року митниця Грушів, 16.07.2016 року митниця [PERSON] , та перетин кордону на територію України 24.12.2016 року - митниця Краківець (сторінка 31 паспорта). Частиною другою ст.207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною. Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Таким чином враховуючи наведене, [PERSON] не могла підписувати договір оренди землі від 25.04.2016 року та не уповноважувала на це третіх осіб. 22.11.2022 Заліщицьким районним судом Тернопільської області у справі №597/1341/22 винесено рішення про встановлення факту приналежності [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , жительці м. Гьокстер Федеративна Республіка Німеччина, державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА №193180, який зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі від 17.03.2005 за №010564702296. Станом на 2016 рік [PERSON] згідно паспорту [NUMBER] , який виданий Окружним центром Гьокстер 22 грудня 2014 року, дійсний до 21 грудня 2024 є громадянкою Федеративної Республіки Німеччина, а в договорі оренди землі від 25.04.2016 в розділі 15. Реквізити сторін - зазначено ОРЕНДОДАВЕЦЬ [PERSON] , паспорт серії [NUMBER] , виданим Заліщицьким РВУМВС України в Тернопільській області. Даний факт ставить під сумнів те, що у договорі оренди землі зазначено не вірні паспортні дані [PERSON] , оскільки станом на 2016 рік вона не являлася громадянкою України. Окрім цього, згідно договору дарування земельної ділянки від 13.01.2023, який посвідчено приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Пивоваром В.А., вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,2008 га, кадастровий номер 6122084300:01:001:0033, розташованої на території с. Іване-Золоте Чортківського району Тернопільської області. Стосовно прав [PERSON] на земельну ділянку, ТзОВ «Агрополіс» повідомляє, що його права нібито не порушуються, а ТзОВ користується земельною ділянкою на законних підставах. Відповідно до ч.4 ст.32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Що також передбачено умовами договору, а саме: п.12.5 «Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання цього договору». [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 1,2008 гектара, кадастровий номер 6122084300:01:001:0033, розташованої на території с. Іване-Золоте Чортківського району Тернопільської області, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.01.2023. В інформації із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зроблено запис про відомості суб`єкта іншого речового права - Орендодавець [PERSON] . Відповідно до ч.4 ст.32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Статею 148-1 ЗК України визначено, що до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Оскільки, договір оренди землі від 25.04.2016 [PERSON] з ТОВ «Агрополіс» не укладала, то зміни до договору оренди землі не потрібно вносити, а державну реєстрацію необхідно скасувати. Позивач про зміну власника повідомив відповідача у встановлений законом термін. Окрім того, в листі-повідомлені від 16.01.2023 року було вказано про те, що [PERSON] договір оренди земельної ділянки від 25.04.2016 не підписувала оскільки, [PERSON] є громадянкою Федеративної республіки [PERSON] , [INFO] , (паспорт [NUMBER] , виданий Окружним центром Гьокстер 22 грудня 2014 року, дійсний до 21 грудня 2024), реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , у зазначений період не перебувала на території України. Оскільки вказаний договір є неукладеним, а тому його державна реєстрація повинна бути скасована та усунута перешкода у користуванні земельної ділянки шляхом її повернення від ТзОВ «Агрополіс» (код ЄДРПОУ 30834410) до законного власника - [PERSON] . Також відповідача було повідомлено про те, що позивач має намір самостійно обробляти земельну ділянку загальною площею 1,2008 га, кадастровий номер 6122084300:01:001:0033, розташованої на території с. Іване-Золоте Чортківського району Тернопільської області і використовувати її для власних потреб на свій розсуд, а також утриматись від вчинення дій, які б перешкоджали мені використовувати належну мені на праві власності земельну ділянку. Відповідно до п.п. «б» ч.1 ст.90 ЗК України, власник земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі. Стаття 41 Конституції України гарантує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Згідно ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Стаття 55 Конституції України встановлює, що кожен має право будь- якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до чинного (не припиненого, нерозірваного та не визнаного нечинним) договору між [PERSON] та ТзОВ «Агрополіс» п. ЗЛ передбачено, що якщо до закінчення строку дії договору (п.3.1 договору до 31.12.2023) Орендар встигне засіяти орендовану ним за цим договором земельну ділянку, то термін дії даного договору продовжується на період (термін) який буде необхідний орендарю для збору врожаю. Скасування державної реєстрації та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою означає заборону обробляти землю, збирати врожай що призведе до значних збитків, адже станом на даний час земельна ділянка зорана, внесені мінеральні добрива та станом на день подання відзиву засіяна. Товариство повідомляє, що позивач як новий власник, при подачі до ТзОВ документів про право власності на земельну ділянку, має право переукласти на себе, отримувати орендну плату до 31.12.2023 і при бажанні переукласти договір на новий термін. Листом-повідомленням від 16.01.2023 повідомлено Товариство про те, що позивач має намір самостійно обробляти земельну ділянку загальною площею 1,2008 га, кадастровий номер 6122084300:01:001:0033, розташованої на території с. Іване-Золоте Чортківського району Тернопільської області і використовувати її для власних потреб на свій розсуд, а також утриматись від вчинення дій, які б перешкоджали йому використовувати належну йому на праві власності земельну ділянку. Оскільки вказаний договір є неукладеним, то вносити зміни немає підстав. Щодо «підстави засівання», то згідно ст.42 ГК України, підприємництво є самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю. Орендарю в момент підписання та реєстрації договору відомо про строк, в межах якого він може користуватись ділянкою, використання ділянки після закінчення дії договору веде до ризику втрати орендарем посівного матеріалу, врожаю, добрив або виконаних робіт на ділянці без обов`язку їх компенсації орендодавцем. Така підстава, як «сільськогосподарський рік», словники української мови тлумачать, як час від початку землеробських робіт до збирання врожаю. Міжнародна угода про зерно 1995 року (Конвенція про торгівлю зерном 1995 року), до якої Україна приєдналась 06.07.2010, під «сільськогосподарським роком» або «фінансовим роком» визначає період з 01 липня до 30 червня. У Постанові Верховного Суду Касаційного цивільного суду від 13.10.2021 по справі № 499/571/19 міститься посилання на відповідь Міністерства аграрної політики та продовольства України №37-13-15/3880 від 08.02.2019 на запит щодо надання роз`яснень про те, що є сільськогосподарським роком, у якому зазначено, що «у земельному законодавстві відсутнє визначення терміну «сільськогосподарський рік». Таким чином, посилання на «сільськогосподарський рік» не надає підстав для утримання земельної ділянки. Щодо виплати орендної плати, слід зазначити, що попередньому власнику особисто орендна плата не виплачувалась, оскільки дати перетину кордону не співпадають з датами у відомостях про виплату орендної плати. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до змісту вимог ч.3 ст.203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. Частиною 2 ст.207 ЦК України, визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). З огляду на те, що договір [PERSON] не підписувався, а отже, відсутні підстави вважати, що такий договір є укладеним, та необхідно усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом її повернення, відповідно до ст.391 ЦК України, та скасування державної реєстрації для реального відновлення порушеного права. Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного суду від 26.04.2022 у справі №378/1194/20 (провадження №61-20827св21), від 14.12.2022 у справі №394/85/21ц (провадження №61-9582св22) та від 11.05.2023 року у справі № 357/3155/21 (провадження №61-10293св22). На підставі ст.203-207, 215, 391, 638 ЦК України, ст.152 ЗК України,

Outcome: approved