Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-27 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Позивачка звернулася до суду з позовом до Сереховичівської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом та встановлення факту, що має юридичне значення. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що [INFO] у віці 93 роки помер батько заявниці [PERSON] . На день смерті він був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому на праві власності майно, яку прийняла його дружина [PERSON] , яка на час смерті чоловіка постійно з ним проживала. Після смерті батька заявниця, його дочка [PERSON] , переїхала до своєї матері, так як та була похилого віку, потребувала постійної сторонньої допомоги. Заявниці допомагала матері в побуті, доглядала її. [INFO] мати заявниці, [PERSON] померла. Заявниця залишилася проживати в будинку померлих батьків, проживає там і на даний час. Після смерті матері відкрилася спадщина на належне їй майно та майно, яке перейшло їй у спадок від померлого чоловіка [PERSON] . А це житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS] , земельна ділянка для ведення особистого сільського господарства площею 3,42 га, яка знаходиться на території Сереховичівської сільської ради Волинської області і право на яку посвідчене Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ВЛ № 030119 від 27.04.2005 року; право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» розміром 4,13 умовних кадастрових одиниць, посвідчене Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 035577, виданим 28.06.1996 року на ім`я [PERSON] . Рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 14 липня 2021 року встановлено факт постійного проживання [PERSON] на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем [PERSON] , на день її смерті, яка померла [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] , але приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Волинської області відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок [ADDRESS] , земельну ділянка для ведення особистого сільського господарства площею 3,42 га, яка знаходиться на території Сереховичівської сільської ради Волинської області і право на яку посвідчене Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ВА № 030119 від 27.04.2005 року; право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» розміром 4,13 умовних кадастрових одиниць, посвідчене Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 035577, виданим 28.06.1996 року на ім`я [PERSON] для юридичного оформлення свого права на спадщину. Відповідно до Постанови про вчинення нотаріальної дії від 22.02.2023 року підставою для відмови є - відсутність права власності на зазначений житловий будинок за спадкодавцем не зареєстроване, відсутній правовстановлюючий документ на вищезазначене нерухоме майно та згідно даних Спадкового реєстру дата посвідчення заповіту зазначена; 14.08.2005 року, що не співпадає з датою посвідчення самого заповіту - 14.08.2001 року. Заповіт [PERSON] посвідчений секретарем Сереховичівської сільської ради Старовижівського району Шиманською Г.Ф. 14.08.2001 року та зареєстровано в реєстрі за номером 13. Рух справи в суді. Позовна заява надійшла до суду 24.05.2023 року. 26.05.2023 року ухвалою суду відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, та витребувано спадкову справу, підготовче засідання призначено на 22.06.2023 року. 22.06.2023 року ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та цивільну справу призначено до судового розгляду. Позиція учасників провадження. Позивачка у судове засідання не з`явилася, проте подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача Сереховичівської сільської ради у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій вказує, що сільська рада просить провести судове засідання за їх відсутності, позов визнають. Враховуючи, що в підготовче засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Згідно з свідоцтва про смерть [NUMBER] від 03.01.2004 року, виданого Сереховичівською сільською радою Старовижівського району Волинської області, [PERSON] помер [INFO] . (а.с. 9) Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] , в графі батько зазначений [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 9). Згідно з свідоцтва про смерть [NUMBER] від 03.07.2008 року, виданого Сереховичівською сільською радою Старовижівського району Волинської області, [PERSON] померла [INFO] . (а.с. 10) Згідно з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] 27.10.1979 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] . (а.с. 11) Технічний паспорт на нерухоме спадкове майно, а саме: на житловий будинок [ADDRESS] позивачкою виготовлений. (а.с. 13-15) Згідно витягу з погосподарської книги № 6 по с. Грабове за 2006-2010 роки Сереховичівської сільської ради Старовижівського району Волинської області по особовому рахунку № [NUMBER] значиться будинок з надвірними будівлями і спорудами та належав - [PERSON] , яка померла [INFO] і знаходився в [ADDRESS] . Рік побудови - 1952. Розмір земельної ділянки, що знаходилася в особистому користуванні господарства (в сотих гектара), в т. ч. для будівництва, і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд 0,25 га. (а.с. 16) Як вбачається з повідомлення приватного нотаріуса Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Бабич Н.Г. від 20.06.2023 року спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] не заводилася. Згідно з матеріалів спадкової справи №15/2023 до майна померлої [INFO] [PERSON] , при житті спадкодавець 14.08.2001 року склала заповіт, посвідчений секретарем Сереховичівської сільської ради Старовижівського району Шиманською Г.Ф. 14.08.2001 року та зареєстровано в реєстрі за №14, відповідно до якого [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження, належний їй жилий будинок з надвірними будівлями, який розташований в с. Грабове Старовижівського району Волинської області заповідає [PERSON] . Рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 14 липня 2021 року встановлено факт постійного проживання [PERSON] на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем [PERSON] , на день її смерті, яка померла [INFO] за адресою: [ADDRESS] . З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №72892153 від 20.06.2023 року вбачається, що згідно даних Спадкового реєстру дата посвідчення заповіту [PERSON] зазначена як « [INFO] ». Згідно з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) у графі «номер у спадковому реєстрі» зазначено 28103076, у графі зазначено «стан» чинний, у графі «номер в реєстрі нотаріальних дій» зазначено 13, у графі «дата посвідчення» зазначено 14.08.2005, у графі «місце посвідчення» зазначено Сереховичівська сільська рада Старовижівського району Волинської області, у графі «Інформація про заповідача: [PERSON] . З копії заповіту [PERSON] , посвідченого секретарем Сереховичівської сільської ради Старовижівського району Шиманською Г.Ф. 14.08.2001 року та зареєстрованого в реєстрі за №13 вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження, належний йому жилий будинок з надвірними будівлями, який розташований в с. Грабове Старовижівського району Волинської області заповідає [PERSON] . (а.с. 12) З довідки, виданої Сереховичівською сільською радою №234 від 01.12.2022 року вбачається, що згідно запису в по господарській книзі по с. Грабове значиться житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] за гр. [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] і постійно проживав в [ADDRESS] . Спадкодавець до дня смерті проживав у спадковому будинку, разом із дружиною - [PERSON] [INFO] , яка померла [INFO] та дочкою [PERSON] , яка не була зареєстрована, але проживала з батьками по день смерті. Заповіт від імені гр. [PERSON] в сільській раді посвідчувався 14.08.2001 р., зареєстрований за № 14. Спадщину після смерті [PERSON] , прийняла дружина, але не оформила своїх спадкових прав. [PERSON] на день смерті була зареєстрована в будинку та проживала з дочкою - [PERSON] . Спадкове майно яке лишилося після смерті складається: жилий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] ; земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, посвідчені державним актом на право власності на земельну ділянку; право на земельну частку (пай) посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай). Спадкоємицею за заповітом після смерті батьків є дочка - [PERSON] . Після смерті [PERSON] , позивачка прийняла спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори. 22.02.2023 року приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Бабич Н.Г. позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок по [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на це майно та різницею у даті посвідчення заповіту. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Суд переконався, що спадкодавець правомірно набув право власності на спірний житловий будинок, тому це майно входить до складу спадкової маси. Відсутність державної реєстрації права власності на спірне майно не позбавляє позивача, як спадкоємця права на це спадкове майно. В силу ч.5 ст.1268 ЦК спадщина належить спадкоємцям з часу відкриття спадщини незалежно від часу її прийняття. Відповідно до вимог ст.68 Закону України «Про нотаріат» та п.4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, свідоцтво про право на спадщину не може бути видано у разі відсутності у спадкодавця правовстановлюючих документів на нерухоме майно. За таких обставин спадкове право позивача може бути реалізовано лише в судовому порядку. Досліджені судом докази вказують на належність [PERSON] заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Сереховичівська сільська рада Старовижівського району Волинської області 14.08.2001 року за реєстровим №13 від імені [PERSON] , однак наявність розбіжності в написанні дати посвідчення заповіту як «14.08.2005» у Спадковому реєстрі зумовлює необхідність встановлення факту, що має юридичне значення в судовому порядку. Встановлення факту належності вказаного правовстановлюючого документу для заявниці має юридичне значення, оскільки надасть їй можливість у належний спосіб оформити спадкові права. З наведених мотивів суд дійшов висновку, що вимога [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню. Враховуючи час побудови нерухомого майна, яке спадкується, відсутність ознак самовільного будівництва, а також той факт, що за життя спадкодавиця правовстановлюючих документів на житловий будинок не мала, в суді не встановлено обставин, які б вказували, що спадкодавиця за життя набула право власності на житловий будинок неправомірно або, що на спадкове майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а також враховуючи наявність у позивача права на спадкування за законом після смерті [PERSON] , та з огляду на те, що захистити свої права позивач може лише шляхом звернення до суду, позов слід задовольнити, визнавши за позивачкою право власності на вказане спадкове майно. Враховуючи викладене, на підставі Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» та

Outcome: approved