Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-10 00:00:00

05 квітня 2023 року АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» в особі представника за довіреністю Анни Піхотенко звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь банку заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 10.01.2020 року у розмірі 53589,31 гривень станом на 15.02.2023 року, а також судовий збір у розмірі 2684,00 гривень. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що відповідно до укладеного 10.01.2020 року Договору про надання банківських послуг «Monobank» позичальник [PERSON] отримала від банку кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка, зі сплатою відсотків за користування кредитом та інших передбачених договором витрат. Через порушення позичальником своїх зобов`язань за договором станом на 15 лютого 2023 року утворилась заборгованість у зазначеному розмірі, що складається із залишку заборгованості за наданим кредитним лімітом, яку позивач просить стягнути з відповідача, оскільки остання продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість в добровільному порядку. Справу просила розглянути за відсутності сторони позивача, а у разі неявки позивача, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Ухвалою судді від 12 квітня 2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. 02\~червня 2023\~року представник\~відповідача \~адвокат Земцова\~В.О. подала відзив в якому просила в повному обсязі відмовити в задоволенні позову. Посилалась на те, що відповідачка з червня 2021 року постійно проживає за кордоном. Картка вибула з її користування, і після того, як вона дізналась, що по картці відбувається рух коштів, 18 січня 2022 року вона заблокувала картку. Звертає увагу, що на момент блокування картки, залишок поточної заборгованості за наданим кредитом на 13.01.2022 року становить 29016,37 гривень, а на 15.02.2023 року тіло кредиту складає 53589,31 гривень. Крім того вважає неправомірним включення позивачем до розміру тіла кредиту також заборгованість по відсоткам, оскільки про їх стягнення в позову не заявлялось. Вважає, що відповідачка письмово не ознайомлена з умовами кредитування, тарифами, вартістю послуг, а позивачем не підтверджено видання [PERSON] картки. Аналізуючи наданий позивачем розрахунок заборгованості, вважає, що сума заборгованості за тілом кредиту повинна становити 15171,50 гривень (29016,37 гривень заборгованості за тілом кредиту на день блокування картки, мінус 13844,87 гривень, сплачені після цього [PERSON] ). 19 червня 2023 року представник позивача за довіреністю Анна Піхотенко подала відповідь на відзив, в якому наполягала на задоволенні позову в повному обсязі. Вважала, що відповідачка належним чином ознайомлена з умовами і вартістю кредитування, а договір між сторонами укладено згідно діючого законодавства. Кредитний ліміт [PERSON] визначено до 100000 гривень, з можливістю корегування в цьому розмірі, протягом всього строку користування кредитними грошима. Крім того сторонами узгоджено розмір процентів за користування кредитом, і розмір кредиту збільшувався на розмір відсотків, в узгодженому сторонами розмірі, а також, у зв`язку із використання [PERSON] послуги «Переведення витрат у розстрочку» від 09.12.2021 року на суму 12060,30 гривень і від 09.12.2021 року на суму 2790,33 гривень. 22 червня 2023 року представник відповідача\~ адвокат\~Земцова В.О. подала письмові заперечення, в яких просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, з урахуванням обставин, викладених у відзиві на позовну заяву. 11 липня 2023 року представник відповідача\~ адвокат\~Земцова В.О. подала заяву про розгляд справи у письмовому провадженні без участі відповідача. У задоволенні позову просила відмовити. За таких обставин, неявка сторін не перешкоджає судовому розгляду. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно анкети-заяви [PERSON] до Договору про надання банківських послуг від 10.01.2020 року, акціонерне товариство «УНІВЕРСАЛ БАНК» надав позичальнику [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом, комісії та інших витрат. Відповідач [PERSON] , підписуючи 10.01.2020 року анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, погодилася з\~тим, що вона разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Однак суд погоджується з аргументами сторони відповідача, що підписані 10.01.2020 року позичальником [PERSON] документи не містять підтвердження ознайомлення клієнта із чітко визначеним розміром відсотків за користування кредитом, а також штрафних санкцій за порушення зобов`язань. Долучені до позовної заяви «Умови і правила обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank / Universal Bank» не містять підпису [PERSON] , і суду не було доведено ознайомлення відповідачки саме з цією редакцією документу, та погодження з її умовами. Роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (справа №6-16цс15). При цьому, згідно долученого до позовної заяви розрахунку заборгованості, а також доданих до відповіді на відзив виписки з особового рахунку і роздруківки руху коштів по картці, до січня 2022 року [PERSON] активно користувалася кредитними коштами банку з карткового рахунку, не подаючи жодних заперечень щодо алгоритму розподілу її платежів за кредитом (на погашення тіла кредиту чи процентів за користування кредитом). Також слід звернути увагу, що протягом тривалого часу, до січня 2022 року [PERSON] переважно виконувала свої зобов`язання, та не допускала наявності простроченої заборгованості, що слугувала би підставою для звернення банку до суду. Також до січня 2022 року [PERSON] не повідомляла банк, що картка вибула з її володіння, що карткою користується стороння особа, і що існує необхідність у блокуванні картки. За таких обставин заперечення сторони відповідача щодо користування карткою іншою особою є необґрунтованими. Крім того 09 грудня 2021 року [PERSON] подавала до банку Заяви клієнта про надання їй кредиту за послугою розстрочка: №N20.30.0004690008 на суму 12060,30 гривень і №N20.30.0004694244 на суму 2790,33 гривень. Разом із кожною із цих заяв в електронній формі [PERSON] були підписані Паспорт споживчого кредиту «Кредит готівкою» чи «Транзакція в розстрочку». Всі такі документи вже містили визначення процентної ставки у розмірі фіксованою 0,00001% на рік, комісії за формулою «R(сума кредиту)*0,019*N(кількість місяців), реальною процентною ставкою у 46,97%. Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 Цивільного кодексу України) Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено у ст. 639 ЦК України. Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір укладений в електронній формі є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Такі правові висновку викладені у постановах Верховного Суду України від 09.09.2020 року у справі №732/670/19 та від 23.03.2020 року у справі №404/502/18. У статті 3 ЗУ «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Положення ЗУ «Про електронну комерцію» передбачають використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно ЗУ «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначений цим Законом. Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися у встановлений зобов`язанням строк, належним чином відповідно до умов договору, вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно положень ч.1 ст. 1049, ст. 1054 ЦК України позика/кредит надається на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути позику/кредит у строк\~та в\~порядку,\~що встановлені\~договором, та сплатити проценти. Оцінюючи позицію сторін, суд вважає встановленим, що після підписання [PERSON] 09 грудня 2021 року заяв клієнта про надання кредиту за послугою розстрочка і паспортів споживчого кредиту, за допомогою електронного підпису, тобто їх укладання, належними та допустимими доказами підтверджено досягнення згоди щодо усіх істотних умов правочинів, зокрема і щодо встановлення розмірів процентної ставки за користування кредитом, та комісії, щодо цих сум. Як зазначає позивач у позові, і що підтверджено розрахунком заборгованості, випискою з особового рахунку і роздруківкою руху коштів по картці, які суд вважає належними, допустимими і достатніми доказамим видачі грошових коштів, банк, надавши обумовлені договором кошти, свої зобов`язання за договором виконав, натомість [PERSON] взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала. Так судом встановлено, що за карткою [PERSON] № [NUMBER] (рахунок [NUMBER] ) до січня 2022 року баланс мав позитивне значення, і була відсутня прострочена заборгованість, не зважаючи на використання кредитних коштів банку, і наявності залишку поточної заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в сумі 29516,37 гривень (станом на 13.01.2022 року). Як стверджує представник відповідача, після цього відбулось блокування картки за заявою [PERSON] . Таке посилання узгоджується і з роздруківкою руху коштів по картці, оскільки в подальшому використання коштів відповідачкою вже не відбувалось. Аналізуючи надані стороною позивача розрахунки вбачається, що за період з 14.01.2022 року по 15.02.2023 року, поточна заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) в сумі 29516,37 гривень набула статус простроченої заборгованості, і її розмір було збільшено на суму відсотків 10359,54 гривень, суму платежів за послугою розстрочка 16697,01 гривень (які по суті є додатковими кредитними договорами). Також в цей період мало місце зарахування коштів на суму 2983,67 гривні, які були зараховані банком в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, оцінюючи надані стороною позивача докази, суд вважає доведеним наявність заборгованості у [PERSON] за кредитним договором в сумі 41383,33 гривень, з яких 29516,37 гривень прострочена заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту), 14850,63 гривень сума платежів за послугою розстрочка (але лише в частині тіла таких кредитів, без врахування суми комісії і процентної ставки), з відрахуванням із вищевказаної суми погашеного [PERSON] тіла кредиту на суму 2983,67 гривні. Щодо стягнення з відповідачки відсотків в сумі 10359,54 гривень за наданим кредитом, та комісії і процентної ставки за послугою розстрочка на суму 1846,38 гривень, суд не вбачає підстав для задоволення позовної заяви в цій частині, оскільки, як вже було вказано раніше, при укладенні 10.01.2020 року кредитного договору, [PERSON] не була ознайомлена із чітко визначеним розміром відсотків за користування кредитом, а також штрафних санкцій за порушення зобов`язань. Крім того, суд розглядає позовну заяву в межах заявлених позовних вимог. АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», звертаючись до суду, порушив питання щодо стягнення лише заборгованості за тілом кредиту, однак не щодо стягнення інших складових кредитної заборгованості. З урахуванням викладених обставин, позов підлягає задоволенню частково. Судові витрати, що понесені та документально підтверджені позивачем, в порядку ст. 141 ЦПК України також підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial