Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про захист прав споживача шляхом стягнення на його користь 2972,02 коп. переплати за послуги з постачання природного газу. Позов мотивовано тим, що він є споживачем послуг постачання природного газу, постачальником якого до 01.05.2022 року було ТОВ «ЧЕРКАСИГАЗ ЗБУТ». 14.02.2022 року позивач перерахував на рахунок відповідача оплату за спожитий природний газ в квартиру [ADDRESS] в сумі 1700 гривень, яка значно перевищувала платіж за спожитий газ в січні 2022 року, оскільки він мав намір використати решту коштів в якості авансових платежів за наступні розрахункові періоди. Переплата, що обліковувалась по його особовому рахунку, станом на 01.05.2022 року склала 535,06 грн. Про зміну постачальника природного газу з 01.05.2022 ТОВ «ЧЕРКАСИГАЗ ЗБУТ» на ТОВ ГК «Нафтогаз України» він дізнався лише 18 липня 2022 року на офіційному вебсайті відповідача в мережі Інтернет. З урахуванням інформації, розміщеної на вказаному сайті, позивач 22.07.2022 року направив на адресу відповідача письмову заяву про повернення переплачених коштів в розмірі 535,06 грн., однак відповіді на свою заяву так і не отримав. Після того, як в липні 2022 року він дізнався, що постачальником природного газу в травні 2022 року був не відповідач, а ТОВ ГК «Нафтогаз України», позивач помилково ще двічі оплатив на рахунок старого постачальника газу грошові кошти в якості оплати послуг з постачання природного газу - 15.12.2022 року сумі 1113,96 грн. та 16.01.2023 року в сумі 1323,00 грн. З метою повернення йому переплати за природний газ, сплачений 15 грудня 2022 року в сумі 1113 гривень 96 коп. на рахунок неналежного постачальника, він 25 січня 2023 року направив на поштову адресу відповідача заяву про повернення суми переплати за природний газ у вище вказаному розмірі. Відповідь на вказаний лист відповідач не надав та суму переплати не повернув. 12 травня 2023 року він втретє звернувся із письмовою заявою до відповідача про повернення суми переплати. У відповідь на дану заяву від відповідача надійшла відповідь за вих. № К-343/4 від 19.05.2023 року, в якій відповідач зазначив, що заяви позивача про повернення переплачених коштів від 22.07.2022 року, 25.01.2023 року та 12.05.2023 року прийняті до розгляду в порядку черговості у зв`язку з великою кількістю надходження аналогічних заяв. Позивач зазначає, що станом на день його звернення до суду з даним позовом минули всі розумні строки для повернення відповідачем переплати, однак ці суми йому не повернуті. Тому просить суд стягнути з ТОВ «ЧЕРКАСИГАЗ ЗБУТ» на його користь переплату в загальній сумі 2972 гривні 02 коп. В судове засідання сторони не викликалися. Відзиву на позов від відповідача не надійшло, а отже він не скористався своїм правом подачі відзиву у встановленим відповідно до ухвали судді про відкриття провадження строк. Згідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Суд, дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що позивач є споживачем природного газу, який постачав відповідач за адресою: [ADDRESS] . З 01.05.2022р. функції постачальника розпочало виконувати ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України». Як вбачається з матеріалів справи, позивача про зміну постачальника не було повідомлено, у зв`язку з чим у позивача станом на травень 2022 року утворилася переплата відповідачеві, який не здійснював постачання газу, в сумі 535,06 грн. Так, 14.02.2022 року по особовому рахунку № [NUMBER] позивачем було здійснено оплату в сумі 1700,00 грн. через систему інтернет-банкінгу Приватбанку, про що свідчить відповідна квитанція в матеріалах справи № 120590362. Позивач зазначив, що сплачена ним сума коштів значно перевищувала суму платежу за спожитий газ, оскільки решту коштів він сплатив в рахунок погашення майбутніх платежів і станом на 01.05.2022 року сума переплати становила 535,06 грн. Суд констатує, що вказану позивачем суму не оспорено відповідачем. 22.07.2022 року на поштову адресу відповідача позивач направив заяву з проханням повернути суму переплачених коштів. Як стверджує позивач, відповідь на вказаний лист відповідач не надав та суму переплати не повернув, доказів протилежного суду не надано. Окрім того, судом встановлено, що позивач через систему інтернет-банкінгу Приватбанку помилково ще двічі оплатив на рахунок старого постачальника газу грошові кошти в якості оплати послуг з постачання природного газу: 15.12.2022 року в сумі 1113,96 грн. та 16.01.2023 року в сумі 1323,00 грн., що підтверджується відповідними квитанціями № 0.0.2776752257.1 та № 0.0.2818368552.1. Позивач стверджує, що у зв`язку цим 25 січня 2023 року він направив на поштову адресу відповідача заяву про повернення переплати за природний газ у розмірі 1113,96 грн. та 1323,00 грн., однак відповіді на цю заяву теж не отримав. З матеріалів справи встановлено, що 12 травня 2023 року позивач втретє звернувся із письмовою заявою до відповідача про повернення суми переплати у розмірі 1113,96 грн. та 1323,00 грн. На вище вказану заяву від відповідача надійшла відповідь за вих. № К-343/4 від 19.05.2023 року, в якій зазначено, що заяви позивача про повернення переплачених коштів від 22.07.2022 року, 25.01.2023 року та 12.05.2023 року отримані товариством та прийняті до розгляду. Однак розгляд таких заяв здійснюється в порядку черговості у зв`язку з великою кількістю їх надходження. З наведеного слідує, що відповідачем у вище вказаному листі фактично визнано наявність у позивача переплати за постачання природного газу за всіма заявами [PERSON] в загальній сумі 2972,02 грн. Досліджені судом документи та розрахунки не були спростовані відповідачем, який не був позбавлений можливості підписати зі споживачем акт звірки обсягу фактично наданого обсягу природного газу. Згідно із ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» власник приміщення - це фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпорядження приміщенням, зареєстроване в установленому законом порядку. Відповідно до ч. 1ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Пункт 5 ч. 2 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 1 ч. 3ст. 20 вказаного Закону передбачений обов`язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими нормативно-правовими актами. Статтею 7 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності» визначено, що діяльність з транспортування, розподілу та постачання природного газу підлягає ліцензуванню. ТОВ «ЧЕРКАСИГАЗ ЗБУТ» здійснює діяльність з постачання природного газу на підставі ліцензії, виданої постановою Національної комісії, відповідно до постанови НКРЕКП № 838 від 29.06.2017 року. Наказом Міністерства енергетики України від 08.06.2022 № 198 «Про постачання природного газу побутовим споживачам», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.06.2022 року за № 637/37973, зобов`язано ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» здійснювати з 01.05.2022 року постачання природного газу побутовим споживачам на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам на базової річної пропозиції. З урахуванням викладеного вбачається, що ТОВ «ЧЕРКАСИГАЗ ЗБУТ» з 01.05.2022 року здійснює лише обчислення, тобто математичні розрахунки з наданими числовими значеннями об`єму спожитого газу, а тому сплачені кошти на рахунок відповідача за об`єм, який фактично не поставлений, є такими, що отримані безпідставно. Згідно ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов`язана повернути доходи. У разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України також визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи докази в сукупності та враховуючи те, що по особовому рахунку позивача № [NUMBER] існує переплата в сумі 2972,02 грн., що була сплачена 14.02.2022\~року з\~переплатою в\~сумі 535,06\~грн.,\~15.12.2022\~року в\~сумі 1113,96\~грн.\~та 16.01.2023\~року в\~сумі 1323,00\~грн. за обсяг природного газу, який фактично не був наданий постачальником природного газу побутовому споживачу, оскільки даний факт не був спростований представниками відповідача, а тому сплачені позивачем кошти в розмірі 2972,02 грн. слід стягнути з відповідача, а відтак позов підлягає до задоволення. Що стосується судових витрат, то, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів». На підставі викладеного, згідно ст. 526, 1214 ЦК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,

Outcome: approved