Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-04 00:00:00

Представник [PERSON] звернулась до суду з позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів). Позовні вимоги мотивовані тим, що 26 грудня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем вчинено виконавчий напис №6887, яким звернено стягнення з позивача на користь стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в розмірі 28 908,35 грн. Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павлюком Назаром Васильовичем 10.02.2021 відкрито виконавче провадження [NUMBER] з виконання виконавчого напису №6887, вчиненого 26.12.2020. В межах виконавчого провадження приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату. Позивач зазначає, що офіційно працевлаштований на посаду слюсар-ремонтник у ТОВ «Фомальгаут-Полімін» та у період з березня 2021 року по червень 2022 року ТОВ «Фомальгаут-Полімін» здійснено стягнення в межах виконавчого провадження [NUMBER] на рахунок приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павлюка Назара Васильовича та в подальшому було перераховано на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Рішенням Шевченківського районного суду м. Київ від 31 жовтня 2022 року, яке набрало законної сили 01.12.2022 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №6887 від 26 грудня 2020 року вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитним договором №003-29076-120211 від 12.02.2011. Оскільки в досудовому порядку, відповідач не повернув суми боргу, позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом для стягнення суми заборгованості примусово. Таким чином позивач просить, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» безпідставно набуті кошти в розмірі 11 507,83 грн., покласти судові витрати на відповідача, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 850 грн. 00 коп. та витрати на поштове забезпечення в розмірі 127, 60 грн. Також позивач просить суд зобов`язати третю особу приватного виконавця виконачого округу міста Києва Павлюка Назара Васильовича закрити виконавче провадження № [NUMBER], надати інформацію щодо виконаного стягнення, фінансово-бухгалтерські документи, які направити на адресу представника позивача адвоката Іськової Ю.П.А, також скасувати вимогу постанови від 10.02.2021 р. щодо стягнення основної винагороди приватного виконавця. Провадження у справі відкрито 24.05.2023, відповідно до положень ст.ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник відповідача надав відзив на позов. Зазначив, що будь-які дії чи бездіяльність приватного виконавця під час виконавчого провадження позивачм не оскаржувались,постанови, зокрема, про відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно та кошти боржника. У зв`язку із відсутності правових підстав, які виникли у зв`язку з безпідставним, на думку позивача, стягненням основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження, які не можуть вважаються безпідставно набутими коштами , а є витратами виконавчого провадження. Позивач та його представник у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечують, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Разом з цим , на адресу суду направив відзив на позовну заяву в якій зазначив , що позовна заява є необгрунтована та безпідставною, оскільки як вбачається із оборотно-сальдової відомості та відповіді приватного виконавця Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в ході примусового виконання було отримано грошові кошти в розмірі 9 453, 29 грн. Також зазначив, що позивачем не оскаржував жодних дій приватного виконавця, крім того позовна заява є шаблонними документами, підготовка якої не потребує багато часу, значних зусиль, особливих навиків та знань, і не може вважатися складною юридичною роботою. Отже витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірними зі складністю виконаної роботи та непропорційними до предмета спору так само як і витрати на поштове забезпечення. Просить суд відмовити у задоволенні позову та розглянути справу за його відсутністю. Третя особа про день та час розгляду справи також повідомлявся належним чином. Правом подати пояснення по суті спору не скористався, в судове засідання не з`явився. Дослідивши матеріали справи, надавши наявним в матеріалах справи доказам належну оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Встановлено, що Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2022 року визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №6887 від 26 грудня 2020 року вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитним договором 003-29076-120211 від 12 лютого 2011. Разом з тим, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павлюком Назаром Васильовичем в межах виконавчого провадження [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису №6887 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату. Як свідчать матеріали справи [PERSON] обійцмає посаду слюсар-ремонтник в ТОВ «Фомальгаут-Полімін» відповідно до наказу №234-к від 29.11.2017 (копія наявна в матеріалах справи). З платіжних доручень: №17850 від 11.03.2021; №18941 від 08.04.2021; №19964 від 11.05.2021; №21082 від 07.06.2021; №23534 від 09.08.2021; №24066 від 07.09.2021; №1859 від 08.10.2021; №2890 від 09.11.2021; №4189 від 09.12.2021; №4991 від 10.01.2022; №6533 від 12.04.2022; №6696 від 05.05.2022; №7430 від 09.06.2022 вбачається, що з рахунку ТОВ «Фомальгаут-Полімін» - роботодавця позивача, в межах виконавчого провадження [NUMBER] стягнуто стягнуто суму у розмірі 11 507,83 грн. Главою 83 ЦК України визначаються загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Предметом регулювання цього інституту є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Глава 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Отже, кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 02.03.2016 року у справі №6-2491цс15, положення статті 1212 ЦК України, відповідно до якого особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала, застосовується також і до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.06.2018 року у справі №910/9072/17 висловила позицію, що, згідно з п.3 ч.3 ст.1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак, необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом (Касаційним господарським судом) в постановах від 02.08.2018 року у справі №910/15363/17 року, від 10.08.2018 року у справі №910/22442/16. Враховуючи те, що правова підстава для стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості відпала у зв`язку з визнанням виконавчого напису зареєстрованого в реєстрі за №6887 від 26 грудня 2020 року таким, що не підлягає виконанню відпала, суд дійшов висновку, що до правовідносин сторін необхідно застосувати положення ст. 1212 ЦК України. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь [PERSON] безпідставно набуті кошти в загальному розмірі 11 507,83 грн. При цьому суд не бере до уваги доводи представника відповідача щодо стягнення в рахунок погашення боргу у виконавчому провадженні № [NUMBER] суми 9 453, 29 грн., зважаючи на те, що за відповідною постановою приватного виконавця ТОВ «Фомальгаут-Полімін» було перераховано саме суму зазначену вище. Разом з тим, підстави для задоволення вимог щодо покладення зобов`язань на третю особу, які зазначені в прохальній частині позову відсутні, оскільки чинним законодавством України не передбачено вирішення питання щодо прав та обов`язків учасників процесу, які не є стороною (позивачем, відповідачем) у справі, і яка розглядається в порядку позовного провадження. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду(частина треття статті 133 ЦПК України). Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України. У статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, а у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Виходячи зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Разом з ти, відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 24 червня 2021 року у справі № 761/14537/15-ц та від 27 січня 2021 року у справі № 659/226/19. Суд зауважує, що клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу відповідачем в порядку частини п`ятої статті 137 ЦПК України до суду не подавалось. Як свідчать матеріали справи, 12 січня 2022 року між позивачем [PERSON] та Адвокатським об`єднанням «Правничий Дім «Копірайт» укладено договір про надання правової допомоги предметом якого є надання клієнту правничої допомоги у цивільній справі №761/17459/23. Відповідно до Розділу 4 договору за надання правової допомоги Клієнт зобов`язаний сплатити Адвокату гонорар за правову допомогу, розмір якої буде вказаний у Акті виконаних робіт. Як вбачається з попереднього розрахунку витрат позивачем на професійну правничу допомогу адвоката у справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павлюк Назар Васильович про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів) становить 5 850 грн. 00 коп. Так [PERSON] долучив до заяви договір №12/01/22 від 12.01.2022, акт виконаних робіт від 01.07.2023 про надання професійної правничої допомоги з детальним описом виконаних робіт та розрахункова квитанція для готівкових розрахунків, які свідчать про сплату позивачем представнику гонорару у розмірі 5 850 грн. 00 коп. Зважаючи на викладене, беручи до уваги відсутність клопотання про зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу суд вважає за можливо стягнути з відповідача на користь [PERSON] таких витрат у розмірі 5 850 грн. 00 грн. Також з відповідача в порядку розподілу судових витрат підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн., зважачи на положення ст. 141 ЦПК України. Вимога позивача щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь позивача витрат на поштові відправлення у розмірі 127,00 грн. також не підлягає задоволенню, оскільки стороною позивача не доведено, що здійснення таких витрат представником [PERSON] адвокатом Іськовою Ю.П. відносяться, в розумінні ст. 133 ЦПК України, до витрат витрати пов`язаних з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial