Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-02 00:00:00

У грудні 2022 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про усунення їй перешкоди в користуванні власністю шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування житлом, а саме: квартирою [ADDRESS] . Позов обґрунтовує тим, що їй, [PERSON] , згідно договору дарування від 25.07.2005 року належить квартира [ADDRESS] . В належній їй квартирі зареєстрована знайома її сина [PERSON] , [INFO] . Восени 2019 року відповідачка виїхала з квартири, її місце знаходження невідоме. [PERSON] участі в утриманні житла не приймає, комунальні платежі не сплачує. Внаслідок реєстрації відповідачки у квартирі, вона не може в повній мірі розпоряджатися своїм майном. Відповідачка про розгляд справи повідомлялася через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України, правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористалася. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.10,11). В квартирі [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією домової книги та довідкою про склад сім`ї (а.с.7-9, 13). 07.12.2022 року головою правління ОСББ «Торгівельна 5» Бардою Л.В. в присутності мешканців-сусідів будинку [ADDRESS] [PERSON] (квартира [ADDRESS] ), [PERSON] (квартира [ADDRESS] ), [PERSON] (квартира [ADDRESS] ) складено акт про те, що [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] з листопада 2019 року (а.с.12). За правилами ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст.321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України громадяни які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. За ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Ухвалюючи рішення, суд зважає на те, що позивачка є власницею квартири [ADDRESS] , а відповідачка, хоча і зареєстрована в квартирі, однак не проживає в ній, добровільно з реєстрації не знімаються. Реєстрація в квартирі відповідачки, яка в ній не проживає, порушує права позивача, як власника. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивачки є законними, обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню, оскільки підтверджені наявними у справі доказами. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved