Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-04 00:00:00

у січні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в якому, враховуючи заяву про уточнення позовних вимог, просить визнати дорожньо-транспортну пригоду, що відбулась 03.08.2022 за участю [PERSON] та в результаті якої було заподіяно матеріальну шкоду [PERSON] страховим випадком, стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» 78260 грн. 69 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, що сталась 03.08.2022 та з [PERSON] 10000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Обгрунтовано позов\~тим,\~що згідно постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 20.10.2022 року, по справі №750/4617/22, було закрито провадження в справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення. При цьому були встановлені обставини та факти, які в силу положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України не підлягають повторному доказуванню, а також не встановлено складу та події адміністративного правопорушення, що виключає наявність його вини у спричиненні ДТП. Натомість, зважаючи на висновки, викладені в Постанові Чернігівського апеляційного суду від 17.11.2022, встановлено, що саме «потерпілий» [PERSON] (згідно змісту протоколу він був зазначений, як потерпілий, що в подальшому не знайшло свого підтвердження) допустив зіткнення транспортних засобів, на автомобілі DAEWOO LANOS. Отже, причетність відповідача [PERSON] до вчинення ДТП вже фактично була встановлена рішенням суду, яке набрало законної сили. Окрім того, відсутність вини у діях [PERSON] передбачає, що в діях іншої особи, а саме водія DAEWOO LANOS, який спричинив механічні пошкодження автомобілю позивача наявний склад адміністративного правопорушення, складовим елементом якого є суб`єктивна сторона, що включає в себе вину. Проте страхова компанія відмовилась відшкодувати завдані позивачу збитки, оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] за полісом № 206302755, на думку страхової компанії, не настала, внаслідок пригоди від 03.08.2022. Також позивач вважає, що неправомірними діями [PERSON] , які виразились у спричиненні ДТП 03.08.2022, йому були завдані моральні страждання через відсутність матеріальної компенсації за пошкоджений автомобіль, зміни звичного способу життя та незручності, які виникли із даної ситуації, оскільки позивач є особою з інвалідністю і пересуватись пішки йому вкрай тяжко. Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» подало до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись, зокрема, на те, що вина страхувальника у вчиненні ДТП за відсутності постанови суду про визнання його винним та притягнення за наслідками вказаної події до адміністративної відповідальності є недоведеною. Жодних правових підстав для стягнення з ТДВ СК «Альфа-Гарант» спірної суми страхового відшкодування, за відсутності доказів встановлення вини особи, цивільно-правова відповідальність якої забезпеченя останнім, немає, а тому вимоги позивача є незаконними та необґрунтованими. Сторони в судове засідання не з`явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у їх відустуність, відповідачі про час та місце розгляду справи повідомлялись в установленому законом порядку. Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне. Судом встановлено, що згідно протоколу, 03.08.2022 о 15:00 год. [PERSON] , в м. Чернігові по вулиці Шевченка, 244, керував автомобілем KIA CARENS, д.н.з. [NUMBER] , та рухався по вулиці Шевченка зі сторони вул. Кленова в напрямку вулиці 2-а Радіозаводська та, наближаючись до перехрестя вулиці Шевченка та вулиці Малиновського, на якому організовано круговий рух, не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.13, та не надав переваги в русі транспортному засобу DAEWOO LANOS, д.н.з. [NUMBER] , який рухався по круговому руху, внаслідок чого сталося зіткнення. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, осіб постраждалих немає Відповідно до постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 20.10.2022 закрито провадження в справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення. Як вбачається з постанови Чернігівського апеляційного суду від 17.11.2022 посилання у протоколі про адміністративне правопорушення на порушення водієм автомобіля KIA CARENS, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] дорожньої розмітки 1.13 є невірним, оскільки даною горизонтальною розміткою позначається місце, де водій повинен зупинитися у разі потреби, однак за відсутності знаків пріоритету, передбачених главою 2 розділу 33 Правил дорожнього руху, водій не зобов`язаний був зупинятися на вказаному перехресті, щоб пропустити транспортний засіб DAEWOO LANOS, д.н.з. [NUMBER] , який рухався зліва. Деформація лівих задніх дверей, лівого заднього крила, лівого порогу на автомобілі KIA CARENS, д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , вказують на те, що саме потерпілий [PERSON] допустив зіткнення транспортних засобів, на автомобілі DAEWOO LANOS, якого були виявлені деформація переднього бампера справа, переднього правого крила, розбитий світловий розсіювач передньої правої фари. Перевірені апеляційним судом докази спростовують доводи апеляційної скарги щодо наявності в діях [PERSON] порушень вимоги п. 16.12 Правил дорожнього руху. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду в справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, суд вважає, що вина [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди встановлена рішенням суду, а саме: постановою Чернігівського апеляційного суду від 17.11.2022. На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача DAEWOO LANOS, д.н.з. [NUMBER] була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант». ТДВ СК «Альфа-Гарант» листом від 22.11.2022 № 12/3079 відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування, оскільки цивільно-правова відповідальність за полісом № 206302755, внаслідок пригоди від 03.08.2022, не настала. Згідно висновку №242 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу від 24.12.2022, складеного експертом-автотоварознавцем Громовим А.М.: 1. Вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу-автомобіля KIA CARENS, необхідного для усунення пошкоджень, отриманих у ДТП 03.08.2022 року, з урахуванням суми ПДВ у вартості робіт, складників та ремонтних матеріалів, станом на дату оцінки 01.12.2022 року складає 162880 грн. 64 коп. 2.Вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу-автомобіля KIA CARENS, необхідного для усунення пошкоджень, отриманих у ДТП 03.08.2022 року, з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу його складників, з урахуванням суми ПДВ у вартості робіт, складників та ремонтних матеріалів, станом на дату оцінки 01.12.2022 року складає 78260 грн. 69 коп. 3.Вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу-автомобіля KIA CARENS, внаслідок його пошкоджень, отриманих у ДТП 03.08.2022, у тому числі з урахуванням розміру втрати товарної власності складає 78260 грн. 69 коп. Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно зі статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно зі статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до статті 5 вказаного Закону, об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17 зазначено, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика (страхової компанії) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана , зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. ( ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») Таким чином у суду є всі підстави для задоволення позову в частині стягнення матеріальної шкоди. З відповідача - ТДВ "СК "Альфа-Гарант" на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування в розмірі 78260 грн., 68 коп. та судові витрати по справі. Стосовно позовних вимог позивача про стягнення з відповідача [PERSON] завданої йому моральної шкоди суд дійшов наступних висновків. Згідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 23 ЦК України, моральна шкода серед іншого може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї та у зв`язку з пошкодженням її майна. Згідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 4 та п. 5 його Постанови від 31.03.1995р. № 4, а саме про те, що в своєму позові про стягнення моральної шкоди позивач має зазначати в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Враховуючи вказане та виходячи з міркувань розумності та справедливості, суд вважає за необхідне визначити розмір відшкодування завданої позивачеві моральної шкоди в сумі 5000 грн. Відповідно до ст.\~2\~ЦПК України - завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частина 3 ст.12ЦПК України\~передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст.\~81ЦПК\~України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, оцінивши докази у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд прийшов до висновку, що позов - підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат по справі, позивачем надано копію договору про надання юридичних послуг від 04.01.2023, укладеного між позивачем та адвокатом Новиком М.С., розрахунку суми витрати на надану правову допомогу, копію квитанції до прибуткового касового ордера від 24.05.2023 про сплату 5000 грн. Враховуючи, що позивачем документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу не надходило, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача понесені ним витрати на правничу допомогу. Оскільки позивач при подачі даного позову був звільнений від сплати судового збору, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідачів на користь держави підлягає судовий збір.

Outcome: approved