Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-09 00:00:00

14.07.2021 р. позивач [PERSON] через\~свого представника\~ адвоката\~Іванову Т.В. звернувся в Корабельний районний суд м. Миколаєва до відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" з позовною заявою, в якій просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від 10.09.2018 року, зареєстрований в реєстрі за № 1348. Позов мотивований тим, що 10.09.2018 р приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. був вчинений виконавчий напис № 1348 про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] . За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна задовольнити вимоги АТ КБ «ПриватБанк» шляхом перерахування коштів у розмірі 560 590,84 грн. на користь стягувача. Повідомила, що 14.03.2008 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк») укладено кредитний договір № NKІРGS0000004896, що посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Рябоконь К. Л. за реєстровим № 618, відповідно до умов якого позивач отримав кредит в сумі 212 857,50 грн., з кінцевим терміном повернення до 14.03.2028 року. В забезпечення виконання умов кредитного договору сторони уклали договір іпотеки, предметом якого стала квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] . У жовтні 2011 року відповідач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення (справа № 2/1414/1259/12). Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26 жовтня 2012 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково,а саме: «звернуто стягнення на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 45.50 кв.м, житловою площею 27,20 кв.м, та належну [PERSON] , шляхом продажу її ПАТ КБ «Приватбанк»,а саме: укладання від імені власника договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з право отримання: витягу з Державного реєстру права власності, дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності, підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених законодавством дій для цього продажу, із встановленням початкової ціни для реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом. Із коштів, отриманих від продажу квартири [ADDRESS] , задовольнити вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] за кредитним договором № NKІРGS0000004896 від 14.03.2008 року на загальну суму - 259108,99 грн. В задоволенні вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про виселення - відмовити.» В березні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» знову звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (справа № 488/1069/16-ц), і отримав на свою користь заочне рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 28.09.2016 року, яким з відповідачів на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором № NКIРG40000004897 від 14.03.2008 року, станом на 10.02.2016 року в сумі 433 438,90 грн., яка складається з наступного: 209 567,80 грн. - заборгованість за кредитом; 157 419,53 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 27 048,03 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; а також штрафи відповідно до Договору: 39 403,54 грн. - штраф (процентна складова). При цьому, про наявність судового рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26 жовтня 2012 року по справі № 2/1414/1259/12 ПАТ КБ «ПриватБанк» не повідомив суду в межах розгляду справи № 488/1069/16-ц. У 2019 році [PERSON] дізнався про вказане судове рішення, у зв`язку із чим в серпні 2019 року ним було подано заяву про перегляд заочного рішення. За результатами розгляду заяви [PERSON] ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13.11.2019 року скасовано заочне рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 28.09.2016 року та призначено справу № 488/1069/16-ц до розгляду в загальному порядку. Станом на день подання даного позову спір по вказаній справі не вирішено, справа перебуває на розгляді в суді першої інстанції. Разом із цим, як стало відомо позивачу в 2021 році, 10.09.2018 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна вчинила виконавчий напис № 1348, яким було звернуто стягнення на нерухоме майно - квартиру, розташовано за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] . За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна задоволено вимоги АТ КБ «ПриватБанк» шляхом перерахування коштів на користь стягувана у розмірі: заборгованості за кредитом -199567,80 доларів США; заборгованість за відсотками - 224592,95 гривень, пеня - 132930 гривень, а всього - 557090 гривень 84 копійки; витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису - 3500,00 гривень. Всього, з урахуванням витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису, сума становить 560590,84 грн. Строк, за який провадиться стягнення, складає десять років чотири місяці п`ять днів, а саме, з 14.03.2008 року до 19.07.2018 року. 25.03.2021 року Корабельним відділом державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження № 64953210 з примусового виконання вказаного виконавчого напису. Позивач переконаний, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з грубим порушенням норм чинного законодавства, оскільки позивач не визнає вказану заборгованість - виконавчий напис вчинено за відсутності доказів безспірності заборгованості, всупереч надходження чергових платежів на рахунок АТ КБ «ПриватБанк» від позичальника [PERSON] , та за наявності судового спору між сторонами. Крім того, при вчиненні виконавчого напису не було враховано того факту, що відповідач вже скористався раніше своїм правом на звернення стягнення в судовому порядку. Отже, при вчиненні виконавчого напису відповідач надав нотаріусу завідомо неправдиву інформацію. Вирішити вказане питання у позасудовому порядку неможливо, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися в суд з даним позовом. Ухвалою судді Лазаревої Г.М. від 16.07.2021 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Відповідачу запропоновано подати відзив в строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження та позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. В той же день ухвалою судді Лазаревої Г.М. було задоволено заяву представника [PERSON] -\~адвоката Іванової\~Тетяни Вікторівни про забезпечення позову та зупинено примусове виконання (здійснення будь-яких дій відносно виконання) виконавчого напису № 1348, виданого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від 10.09.2018 року «про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] . За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, задовольнити вимоги АТ КБ «Приватбанк» шляхом перерахування коштів у розмірі 560590 грн. 84 коп. на користь стягувача», який перебуває на примусовому виконанні Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), реєстраційний номер виконавчого провадження - 64953210, до набрання рішенням суду законної сили. 02.05.2023 р. на підставі розпорядження керівника апарату суду щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи та рішення зборів суддів Корабельного районного суду м. Миколаєва, був здійснений повторний автоматизований розподіл даної судової справи та на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", треті особи Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Корабельний відділ державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню було передано в провадження судді Чернявської Я.А. В судове засідання сторони не з`явились, були повідомлені про час та місце розгляду справи у порядку, встановленому ст.ст. 128, 130 ЦПК України. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими повідомленнями, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив. Відповідач був вчасно та належним чином повідомлений про місце розгляду справи, про визначений строк для надання відзиву на позов, однак заяву про участь у судовому засіданні не подав, відзиву на позовну заяву не надіслав, заперечень проти задоволення позову до суду не надав. Від третьої особи приватного нотаріуса надійшла заява про розгляд справи без його участі, заперечень відносно доводів позовної заяви суду не надав. Представник третьої особи Корабельного ВДВС надіслав суду заяву про розгляд справи без участі представника відділу, додатково повідомив, що у відділі на виконанні перебуває виконавче провадження ВП № 64953210 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від 10.09.2018 за № 1348 про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] . За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна , задовольнити вимоги АТ КБ «Приватбанк шляхом перерахування коштів у розмірі 560 590,84 грн на користь стягувача. Виконавче провадження зупинено 29.07.2021 на підставі ухвали від 16.07.2021. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Згідно з\~ч.\~4\~ст.\~223\~ЦПК України\~ у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, відповідно до ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав. Під час розгляду справи встановлено, що 26.10.2012 року у цивільній справі № 1414/657/2012, провадження № 2/1414/1259/2012 Корабельним районним судом м. Миколаєва було постановлено рішення, згідно з яким звернуто стягнення на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 45,50 кв.м., житловою площею 27,20 кв.м., що належить [PERSON] , шляхом продажу її ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені власника договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з правом отримання: витягу з Державного реєстру прав власності, дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених законодавством дій для цього продажу, із встановленням початкової ціни для її реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом. Із коштів, отриманих від продажу квартири [ADDRESS] , задовольнити вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] за кредитним договором № NKIPGI0000004896 від 14.03.2008 на загальну суму - 259 108, 99 грн. У задоволенні вимог про виселення відмовлено, вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Вказане рішення суду набрало законної сили 19.02.2013 р. Крім того, заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєві від 28.09.2016 р., ухваленим у цивільній справі № 488/1069/16-ц (провадження № 2/488/1019/16), задоволено позов ПАТ КБ Приватбанк до [PERSON] і [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто у солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк заборгованість за кредитним договором № NKIPG40000004897 від 14.03.2008 року, станом на 10.02.2016 року в сумі 433 438,90 грн., яка складалася з наступного: 209 567,80 грн. - заборгованість за кредитом; 157 419,53 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 27 048,03 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; а також штрафи відповідно до Договору: 39 403,54 грн. - штраф (процентна складова). Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. 13.11.2019 р. ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва за результатами розгляду заяви [PERSON] про перегляд заочного рішення у цивільній справі № 488/1069/16-ц, заочне рішення від 28.09.2016 року за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором було скасовано і справу призначено до розгляду в загальному порядку з викликом сторін по справі. Остаточне рішення по вказаній цивільній справі про стягнення з [PERSON] і [PERSON] на користь ПАТ КБ Приватбанк заборгованості за кредитним договором не ухвалено. Судом також встановлено, що незважаючи на те, що 26.10.2012 Корабельним районним судом м. Миколаєва було постановлено рішення про звернення стягнення на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 45,50 кв.м., житловою площею 27,20 кв.м., що належить [PERSON] , шляхом продажу її ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені власника договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем та задоволення вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] із коштів, отриманих від продажу зазначеної квартири, АТКБ Приватбанк знову звернулося з вимогою про звернення стягнення на вказане майно, а саме квартиру [ADDRESS] , що належить [PERSON] , до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни. 10.09.2018 р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. був виданий Виконавчий напис про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] . У виконавчому написі вказано, що зазначене нерухоме майно на підставі договору іпотеки № NКIРG40000004897, посвідченого 14.03.2008 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Рябоконь К.Л. за реєстровим № 618, передане в іпотеку Акціонерному товариству Комерційний банк Приватбанк. За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, запропоновано задовольнити вимоги банку шляхом перерахунку коштів у розмірі: заборгованості за кредитом - 199 567,80 гривень; заборгованості за відсотками - 224 592,95 гривні; пені - 132 930,09 гривень, всього 557 090,84 грн. Судом також встановлено, що на примусовому виконанні у Корабельному відділі державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 64953210 з примусового виконання виконавчого напису № 1348, виданого 10.09.2018 р приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., яким звернуто стягнення на нерухоме майно - квартиру за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] . За рахунок коштів отриманих від реалізації нерухомого майна задовольнити вимоги АТ КБ "Приватбанк" шляхом перерахування коштів у розмірі 560 590,84 грн на користь стягувача. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з статтею 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок. Згідно з статтею 87 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, чинної на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувана на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувана на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувана раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувану можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувана, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувана до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. За змістом статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. В оскаржуваному виконавчому написі, що вчинений 10.09.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною за № 1348, зазначено наступний строк, за який провадиться стягнення: «десять років чотири місяці п`ять днів, а саме, з 14.03.2008 року до 19.07.2018 року». Отже, з дня виникнення у відповідача права вимоги до позивача минуло більше, ніж десять років, що свідчить про пропущення відповідачем, як мінімум, спеціального строку (1 рік), встановленого для стягнення пені та відсотків за кредитним договором (у вимозі про звернення стягнення зазначено, що позивач заборгував відповідачу, крім іншого, відсотки та пеню). Вказані обставини та вимоги законодавства було проігноровано під час вчинення оспорюваного виконавчого напису. Аналізуючи вищезазначене, виконавчий напис може бути вчинений за наявності одночасно двох умов, а саме: з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років та підтверджено безспірність заборгованості. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Враховуючи те, що стягнення заборгованості за виконавчим написом провадиться з 14.03.2008 року, вказане свідчить про те, що відповідач наполягає на тому, що боржник не сплачував борг з цієї дати, а тому банк був обізнаний про порушення свого права та у нього виникло право вчиняти дії для захисту порушеного права. Стаття 88 Закону України «Про нотаріат» передбачає одну із обов`язкових умов вчинення нотаріусом виконавчого напису - безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності. Виходячи з системного аналізу статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувана право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувана (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України Про нотаріат у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Однак приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не дотримано вимог щодо безспірності заборгованості відповідача перед банком, оскільки під час вчинення виконавчого напису між сторонами існував (і на сьогодні існує) спір у суді щодо заборгованості за кредитним договором. Отже, на думку суду, у даному випадку нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності вимог, чим порушив норми Закону України Про нотаріат та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з ст.ст. 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, суд дійшов висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Крім того, відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з статтею 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Під час звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір за пред`явлення позовної заяви в сумі 908,00 грн. та 454,00 грн. за подання заяви про забезпечення позову у даній цивільній справі, загалом на суму 1 362,00 грн, а тому він підлягає до стягнення з відповідача.

Outcome: approved