Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить: 1) розірвати шлюб між нею та відповідачем зареєстрований виконавчим комітетом Братолюбівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, актовий запис № 08; 2) стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття; 3) стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини від його доходу щомісячно, починаючи з дня подачі позову до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Позовні вимоги мотивує тим, що 15.10.2020 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Братолюбівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, актовий запис № 08. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що життя з відповідачем не склалося і вже з липня 2021 року не проживають разом, спільного господарства не ведуть. За час проживання однією сім`єю часто виникали сварки, поступово між подружжям перестали існувати повага та взаєморозуміння, внаслідок чого сім`я перестала існувати. Подальше спільне життя неможливе та суперечить інтересам позивача. Спору про поділ майна між сторонами немає. Позивач вказує, що проживає разом з малолітнім сином за місцем своєї реєстрації. Відповідач деяку допомогу на утримання сина надав, але вона була і не є стабільною. Крім того, зазначає, що наразі перебуває у відпустці по догляду за малолітнім сином, відтак, можливості працювати не має, її дохід складає 860 грн соціальної допомоги на місяць, вказаної суми не вистачає на проживання позивачці та дитини. Зазначає, що їй відомо, що відповідач має стабільну і достатню заробітну плату для сплати аліментів, як на утримання сина, так і на її утримання до досягнення дитиною трьох років. Позивач\~\~ [PERSON] та її представник адвокат Селезньов С.І. у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача надав клопотання у якому просить справу розглядати без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового за позовну вимогу про розірвання шлюбу. Відповідач\~ [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання та оголошень на офіційному веб-сайті «Судова влада», відзив не подав. З урахуванням одночасного існування умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, доходить наступного. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15.10.2020 року у виконавчому комітеті Братолюбівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, актовий запис № 08, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] /а.с.14/. Від шлюбу малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, тобто сім`я існує формально. Клопотань про надання строку на примирення не надходило. Відомостей, які б спростовували твердження позивача, до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст.\~21\~Сімейного кодексу\~України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Зі змісту ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України\~вбачається, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. 3\~ст.\~105\~Сімейного кодексу\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1\~ст.\~110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За приписами ч. 2\~ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинені, сторони на розірванні шлюбу наполягали, суд вважає, що сім`я розпалася остаточно і її збереження неможливе. Що стосується позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини, суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Згідно з ч. 2\~ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Статтею 141 СК України\~встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданим Краснокутським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) /а.с. 4/. Судом встановлено, що фактично дитина [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить довідка видана адміністратором відділу центру надання адміністративних послуг Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області № 462 /а.с. 17/. Відповідно до ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ч. 1\~ст. 182 СК України,\~суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини;\~\~стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;\~\~наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;\~\~наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;\~\~доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;\~\~інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2\~ст. 182 СК України). Суд визначає розмір аліментів на неповнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~ст. 182 СК України. Згідно із ч. 3\~ст. 181 СК України\~суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у частці від доходу відповідача. Відповідно до ч. 1\~ст.\~183\~Сімейного кодексу\~України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з роз`ясненнями, які містять в пунктах 17, 23\~постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3,\~вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1\~ст.\~191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, беручи до уваги, що задоволення позову не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Що стосується позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини, суд зазначає наступне. Як вбачається з копії відомостей з державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 08.03.2023 року [PERSON] за період з 1 кварталу 2022 року по 4 квартал 2022 року отримала доходи кожного місяця в розмірі 860 грн. соціальні виплати з відповідних бюджетів/а.с.16/. Положеннями статей 75, 80, 84 СК України передбачено, що право на утримання (аліменти) має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Частиною другою статті 80 СК України, передбачено, що розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Згідно із положеннями частин другої, четвертої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і у разі розірвання шлюбу. Визначальним на підставі цієї норми закону є наявність у дружини права на утримання, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища. Розмір утримання не пов`язаний з розміром доходу дружини, а залежить від можливості чоловіка надавати матеріальну допомогу. Відповідно до положень, які містяться у\~Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Верховний Суд у своїй постанові, справа № 750/9224/16-ц (провадження № 61-16837св18) від 13 червня 2018 року, звернув увагу на те, що відповідно до частин другої та шостої\~статті 84 СК України\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. Згідно з частиною четвертою\~статті 84 СК України\~право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. А подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. При винесенні рішення, суд враховує наступні обставини: матеріальне становище сторін, той факт, що позивач не працює, оскільки доглядає за дитиною до досягнення дитиною трьох років, малолітня дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні, відповідач є працездатною особою, доказів про незадовільний стан здоров`я відповідача, наявність у нього інвалідності чи наявності на його утриманні інших дітей чи непрацездатних членів сім`ї, матеріали справи не містять. Згідно із ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Доказів на спростування того, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу дружині, суду не надано. Також, судом враховується, що відповідно до приписів ст. 128 КЗпП України та ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти відсотків, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п`ятдесяти відсотків заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні із заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку. Аналогічні роз`яснення містить п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, згідно з яким максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Отже, виходячи зі встановлених обставин справи, та враховуючи матеріальне становище платника аліментів, суд доходить висновку, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, до досягнення дитиною трирічного віку, тому вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів щомісячно, задовольнивши таким чином позовні вимоги. Згідно із п. 1 ч. 1\~ст.\~430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів\~у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Оскільки позивач за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору, отже з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 2147,20 грн. (1073,60 грн. за позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дружини та 1073,60 грн. за позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку). Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого судового збору за вимогу про розірвання шлюбу, суд зазначає наступне. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору підтверджуються квитанцією №13 від 03.04.2023 року про сплату судового збору в розмірі 1073,60 грн. Враховуючи результат розгляду справи, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір з відповідача в розмірі 1073,60 грн. на користь позивача.

Outcome: approved