Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [PERSON] із своїм сином [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 08.12.2005 року згідно з розпорядженням Лозівського міського голови №454/23, є співвласниками квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Між [PERSON] , з усної згоди [PERSON] , та [PERSON] 01.06.2018 року укладено Договір оренди приміщення строком на один рік до 01.06.2019 року (п.6 Договору), відповідно до якого відповідач [PERSON] вселився 01.07.2018 року у квартиру за адресою: [ADDRESS] , в якій проживав до 25.06.2019 року. За домовленістю між сторонами відповідач був зобов`язаний у якості орендної плати відповідно до пункту 9 Договору, та розділу «Особливі умови договору», сплачувати щомісячно 1000,00 грн. та комунальні послуги за вказану квартиру протягом усього періоду користування. У зв`язку з тим, що відповідач не виконав зобов`язання щодо оплати комунальних послуг за квартиру, якою користувався для свого проживання у вказаний період, утворилася заборгованість, яка станом на 25.06.2019 рік становила 30000,00 грн., про що позивачці стало відомо від представника КП «ЖУК». Згодом позивачці стало відомо, що відповідач не сплачував комунальні послуги, пояснюючи це тяжким матеріальним становищем. Щоб уникнути стягнення боргу, позивачка у повному обсязі самостійно сплатила наявну заборгованість за комунальні послуги. 25.06.2019 року відповідач [PERSON] склав у приватного нотаріуса Лозівського міського нотаріального округу Харківської області Курявської О.О. заяву, за реєстровим №721, в якій підтвердив, що у період із 01.07.2018 по 25.06.2019 проживав у квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . Також відповідач підтвердив, що за період його проживання, тобто з 01.07.2018 по 25.06.2019 у нього утворилася заборгованість по сплаті комунальних послуг за квартиру, за адресою: [ADDRESS] , у сумі 30000,00 грн.. Цією заявою він повідомляє всім, кого це стосується, що він зобов`язується сплатити заборгованість за користування ним комунальними послугами у вищезазначеній квартирі у строк до 25.08.2019 року. Втім, в обумовлений у заяві строк борг відповідачем повернутий не був, тому, посилаючись на вказані обставини, позивачка просила суд стягнути з [PERSON] на її користь грошові кошти по сплаті комунальних послуг за період із 01.07.2018 по 25.06.2019 у розмірі 30000,00 грн., а також понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн. та 3000,00 грн. витрат на правничу допомогу. Позивачка у судове засідання не з`явилася, її представник - адвокат Янєва Л.А. надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила справу слухати за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, а також відзив на позов до суду не надавав, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, на підставі свідоцтва про право власності від 08.12.2005 року, належить квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с.10,11). 01.06.2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір оренди приміщення, а саме квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.12-13). Відповідно до п.6 вказаного договору термін оренди складає один рік - до 01.06.2019 року. Згідно із п.9 договору орендна плата на місяць складає 1000,00 гривень. Пунктом 11 вказаного договору оренди передбачено, що комунальні послуги сплачуються орендарем, відповідно до рахунків відповідних організацій (а.с.12-13). Позивач зазначила, що [PERSON] проживав в орендованій квартирі до 25.06.2019 року та у порушення п.11 договору оренди приміщення не сплачував комунальні послуги, у зв`язку із чим утворилася заборгованість у розмірі 30000,00 грн., яку позивачка самостійно сплатила. 25.06.2019 року відповідач [PERSON] склав у приватного нотаріуса Лозівського міського нотаріального округу Харківської області Курявської О.О. заяву, за реєстровим №721, якою підтвердив, що у період із 01.07.2018 по 25.06.2019 проживав у квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . Також, відповідач підтвердив, що за період його проживання, тобто з 01.07.2018 по 25.06.2019 у нього утворилася заборгованість по сплаті комунальних послуг у квартирі за адресою: [ADDRESS] , у сумі 30000,00 грн.. За змістом вказаної заяви [PERSON] зобов`язався сплатити заборгованість за користування ним комунальними послугами у вищезазначеній квартирі у строк до 25.08.2019 року (а.с.14). Утім, у вказаний строк відповідачем не було сплачено заборгованість за користування комунальними послугами. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 ЦК України. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів. Згідно ч.2 ст.14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною другою статті 207 ЦК України, визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч.1 ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно з вимогами ч.1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямовано на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положення ст.628 ЦК України визначають, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України також закріплено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі ст.ст. 526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про задоволення позову. Що стосується стягнення з відповідачки понесених витрат на правничу допомогу позивачем, то слід зазначити наступне. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховується: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На підтвердження понесених позивачем витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, надано договір про надання правової допомоги від 10.06.2021, ордер та повноваження представника, детальний опис наданих послуг за договором про надання правової допомоги від 10.06.2021 року та копію квитанції про сплату послуг за договором про надання правової допомоги у розмірі 3000,00 грн.. Таким чином, із відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.. Також, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved