Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-02 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 28.03.1997 року вона перебуває з відповідачем в шлюбі. Дітей у шлюбі немає. Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що стосунки з відповідачем не склалися, між ними відсутнє взаєморозуміння і повага, часто виникали сварки. З 2002 року шлюбні відносини між ними припинились та з того часу кожен з них живе своїм життям та інтересами. Відповідач має іншу сім`ю, у якій в нього народилась дитина. Шлюб носить формальний характер, а його збереження суперечить інтересам позивача, примирення між ними неможливе. Тому позивач просить вказаний шлюб розірвати, залишити їй прізвище, набуте при реєстрації шлюбу, « [PERSON] », а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати, які складаються з 1 073,60 грн. сплаченого судового збору. Позивач в судове засідання не з`явилась, 03.07.2023 року вона подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, розгляд справи просить проводити у її відсутності (а.с. 14). Відповідач в судове засідання не з`явився, 03.07.2023 року він подав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати в його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог (а.с.13). В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про шлюб, виданим повторно 24.01.2020 року серії [NUMBER] , сторони одружилися 28.03.1997 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломиї реєстраційної служби Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 111 (а. с.3). Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч.1 ст.113 даного Кодексу передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, не вживають заходів для примирення та обоє вважають за доцільне шлюб розірвати. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права і охоронювані законом інтереси інших осіб. За таких обставин шлюб слід розірвати та залишити позивачу прізвище « [PERSON] », оскільки вона вказала про це, скориставшись своїм правом, передбаченим ст.113 СК України. Судом встановлено, що позивачем понесено судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 1 073,60 грн., що стверджується відповідною квитанцією (а.с.2). Відповідно до правил ч.2 ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позовних вимог з відповідача слід присудити на користь позивача вказані судові витрати. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved