Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-26 00:00:00

\~\~\~\~ Позивач, [PERSON] у серпні 2022 року звернулась до суду з позовом про скасування арешту нерухомого майна накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія б/н, видана 31.08.2015 року Кіровським відділом державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції, номер запису про обтяження: 10987338 (спеціальний розділ), дата, час державної реєстрації 31.08.2015 року, 18:05:34, Державний реєстратор Фурманська Марія Олександрівна, Реєстраційна служба Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області. Позов мотивовано тим, що на рухоме та нерухоме майно позивача накладено арешт, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 30237144, та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Згідно відповіді Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), що перевіркою автоматизованої системи виконавчий проваджень станом на 21.09.2021 року виконавчі провадження щодо [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , відсутні. Таким чином, позивач зазначає, що накладені арешти порушують її право власності та створює перешкоду у реалізації її прав та законних інтересів. Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 01 вересня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання (а.с.16). Через канцелярію суду представником позивача подано заяву під назвою «позовна заява змінена» (вх. № 6395 від 24.02.2023 року), з іншим суб`єктним складом. Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 21 березня 2023 року у прийнятті заяви представника позивача під назвою «позовна заява (змінена)» (вх. № 6395 від 24.02.2023 року), відмовлено. Підготовче засідання відкладено (а.с.41). Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 20 квітня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.50). Позивач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду представником позивача подано заяву (вх.. № 13788 від 19.04.2023 року) про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, та підтримання позовних вимог (а.с.48). Відповідач в судове засідання не з`явився, подав через канцелярію суду клопотання (вх. № 21434 від 12.06.2023 року; вх. № 21674 від 14.06.2023 року) про розгляд справи за його відсутності (а.с.56-58). Розглянувши наявні матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Відповідно до Відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 1952209335101 [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого 01 листопада 2019 року посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Яценко Ярославом Борисовичем, зареєстрованого в реєстрі за № 1411, є власником квартири [ADDRESS] (а.с.9-13). Згідно актуальної інформації про державну реєстрацію обтяжень в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано обтяження за № 10987338 реєстратором Фурманська Марія Олександрівна, Реєстраційна служба Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: б/н, виданий 31.08.2015, видавник: Кіровський ВДВС Кіровоградського МУЮ, вид обтяження: арешт нерухомого майна, особа, майно/права якої обтяжуються: [PERSON] , опис предмета обтяження: накласти арешт на все майно, яке належить [PERSON] (а.с.9-13). Державним виконавцем Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 404/1939/15-ц виданого 14 травня 2015 року Кіровським районним судом міста Кіровограда про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості в сумі 14716,39 грн., з підстав передбачених пунктом 9 частиною першою статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у зв`язку із повним та фактичним виконанням виконавчого документа (а.с.29). За змістом статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Зазначене кореспондується зі статтею 321 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 1 Першого Протоколу Конвенції прозахист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. У відповідності до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Норами частини першої статті 16 Цивільного кодексу України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини першої статті 4 Цивільного-процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною другою статті 386 Цивільного кодексу України передбачено, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. За змістом статтей 316, 317, 319Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За статтею 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Зазначене кореспондується зістаттею 321 Цивільного кодексу України. У пункті 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Згідно частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Арешт [PERSON] , порушує її право власності, оскільки вона позбавлена можливості в повному обсязі володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. При цьому, за роз`ясненнями, що викладені в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 року позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред`явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3, 45 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI). У випадках, коли арешт майна проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач до участі у справі у встановленому законом порядку також залучається відповідний територіальний орган Державної фіскальної служби України. У випадках безоплатної передачі майна юридичній особі ця особа також є відповідачем у справі. У спорах про зняття арешту з майна, яке є предметом застави (іпотеки) або придбано за рахунок кредиту, який не погашено, в якості третіх осіб у встановленому законом порядку залучаються заставодержатель (іпотекодержатель) або кредитор. Отже у спорах про зняття арешту з майна орган державної виконавчої служби не може бути відповідачем у справі. За приписами частини другоюї-третьої статті 51 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Однак позивач не подавав до суду клопотання про заміну неналежного відповідача у справі, а суд не наділений повноваженнями на власний розсуд змінювати суб`єктний склад позову, відтак позовні вимоги пред`явленні до неналежного відповідача у таких спорах. За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Судові витрати суд залишає по фактично понесеними позивачем, що відповідає положенням пункту 2 частини другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: dismissed