Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача: Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі ордеру, виданого виконкомом Ужгородської міської ради 6 травня 1993 року вона та відповідач, як подружжя, були вселені в житлове приміщення - квартиру [ADDRESS] . Рішенням Ужгородського міського суду від 13 січня 1997 року у справі 2-44/97 шлюб між подружжям розірвано. Так, після розірвання шлюбу відповідач виїхав до своїх батьків у м. Харків і з того часу фактично не проживає за вказаною адресою реєстрації. Однак, факт його реєстрації у квартирі створює для позивачки перешкоди у користуванні житлом та порушує її права, оскільки, відповідач не бере участь в утриманні житла, комунальні платежі не сплачує, особистих речей у квартирі не має. На підставі наведеного позивачка просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Відзив на позовну заяву не подано. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.04.2023 року\~\~відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Згідно правил ч. 6\~ст. 19 ЦПК України\~зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог\~ст. 274 ЦПК України\~справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. У відповідності до ч.5\~ст.279 ЦПК України\~суд прийшов до висновку про проведення розгляду даної справи за участю сторін. В судове засідання 17.07.2023 року: позивачка не з`явилася, однак, її представник подав до суду заяву, у якій просив про розгляд справи без його участі та участі позивачки. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять такі задовольнити, відносно ухвалення заочного рішення не заперечує. відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи за його відсутності не подав. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що відповідачем у встановлений законом строк відзив на позов не подано, на підставі ч.8\~ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами та в порядку\~ст. 280 ЦПК України\~вважає за можливе постановити заочне рішення . Застосування технічних засобів фіксування під час розгляду цивільної справи не здійснювалось відповідно до\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників судового процесу. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи: На підставі розпорядження міської ради № 175 від 25.11.1992 року, [PERSON] із сім`єю із 3 чоловік, видано ордер на житлове приміщення № 004382 серія УЖ.Житлове приміщення площею 17,19 кв. м.,за адресою [ADDRESS] . Склад сім`ї: жінка - [PERSON] , та донька [PERSON] . Факт перебування сторін у шлюбі на момент вселення в квартиру, підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого РАЦС м. Харкова від 14 січня 1989 року. Рішенням Ужгородського міського суду від 13 січня 1997 року у справі 2-44/97 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, на підставі чого, Ужгородським МВ РАЦС Ужгородського МРУЮ Закарпатської області Свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 2 липня 2007 року. Згідно з довідкою від 05.04.2023 № 986/13-06, виданою відділом реєстрації місця проживання Виконавчого комітету Ужгородської міської ради відповідно до відомостей реєстру територіальної громади, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з акту про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації від 06.07.2023 № 494, [PERSON] , [INFO] , у квартирі [ADDRESS] , не проживає з 1997 року і по даний час. Згідно акту про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації від 23.04.2019 № 810, [PERSON] , [INFO] , у квартирі [ADDRESS] , не проживає з 1997 року і по даний час. Викладене у вказаних актах підтверджується довідкою ТзОВ «Управління житлом» від 23.04.2019 № 811, а також від 06.07.2022 № 495. 17.07.2015 року на ім`я [PERSON] виготовлено технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] . Інвентаризаційна справа № 812. Позиція суду та оцінка доводів учасників справи: Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 3 ст. 9 ЖК України, передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст.\~8\~Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно\~ст. 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою\~ст. 71 цього кодексу. Відповідно до ст.72 ЖК України особа визнається такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, встановлені ст.71 цього ж Кодексу. Відповідно до ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Поважні причини відсутності визначені ч.3 ст. 71 Житлового кодексу, перелік таких є вичерпним. У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням на підставі статті 71ЖК України, предметом доказування є причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖКУPCP), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписках, переадресування кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Судом встановлено, що відповідач не проживає у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , протягом тривалого часу, а саме більше 20 років, зв`язок з наймачем втрачено, спільного господарства не ведуть. Доказів на спростування фактів щодо тривалого не проживання без поважних причин за вказаною вище адресою відповідач не надав, так само не надав доказів на підтвердження укладення будь-яких договорів, на підставі яких за ними зберігалося б право користування вказаним помешканням. Таких доказів також не здобуто судом під час розгляду справи. Жодних обставин на підтвердження існування підстав, за якими б за відповідачем зберігалось право користування жилим приміщенням, судом в ході розгляду справи не встановлено. Згідно з ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі наведеного, врахувавши всі обставини справи в сукупності, суд прийшов до переконання, що позовна заява обгрунтована та підлягає задоволенню. На підставі\~наведеного та\~

Outcome: approved