Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-25 00:00:00

У травні 2023 року позивач через свого представника звернувся до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що з 2005 року по 2011 рік він перебував у незареєстрованих шлюбних відносинах із [PERSON] під час яких у них народився син - [PERSON] , [INFO] , натомість через певні особисті проблеми у відносинах з [PERSON] на момент народження дитини, він не подав до органу реєстрації актів цивільного стану заяву про визнання ним батьківства, а тому відомості про батька в актовому записі про народження дитини були вказані в порядку ст. 135 СК України зі слів матері, при цьому мати вказала дійсне ім`я та по батькові батька - « [PERSON] ». В подальшому, у 2011 році між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб під час якого у них народився син - [PERSON] , [INFO] , а також вони спільно виховували сина [PERSON] - [PERSON] та їх спільного сина [PERSON] . 20.03.203 року [PERSON] загинула при трагічних обставинах та юридично [PERSON] залишився без батьківського піклування та взятий на облік у Службі у справах дітей як дитина-сирота, при цьому його передали на утримання старшому брату - [PERSON] , який є повнолітнім. Зазначав, що бажає офіційно визнати своєї батьківство відносно [PERSON] , оскільки йому достеменно відомо, що хлопчик є його біологічним сином та з метою захисту його прав та інтересів на підставі вимог ст. 128 СК України звернувся до суду з даним позовом та просив визнати його батьком [PERSON] , [INFO] та внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини. В судовому засіданні позивач позов підтримав, надав суду пояснення аналогічні його змісту, розповів обставини трагічної смерті його дружини та зазначав, що завжди знав про своє батьківство щодо [PERSON] , піклувався про нього та виховував його разом з іншими дітьми, проте юридично своє батьківство щодо дитини не оформив раніше. Представник позивача позов підтримала та просила задовольнити з підстав зазначених у тексті позовної заяви. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що неповнолітній [PERSON] є його рідним братом та на даний час перебуває у нього на утриманні так як їх спільна мати загинула, а відомості про позивача як батька в документах про його народження не вказані. Про батьківство позивача щодо [PERSON] йому завжди було відомо та вказана обставина ніколи не ставилась під сумнів в їх родині. Представники третіх осіб звернулись до суду з клопотанням про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечували. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, при цьому суд також приймає до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін, не порушує свободи чи інтереси інших осіб , та відповідає вимогам ч. 4 ст. 206 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , та згідно копії свідоцтва про народження його батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] (а/с 10). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану про державну реєстрацію народження, відомості про батька в актовому записі про народження [PERSON] були вказані в порядку ст. 135 СК України відповідно до якої при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою (а/с 18). В подальшому, 03.03.2011 року між позивачем та [PERSON] було укладено шлюб під час якого у них народився син - [PERSON] ,, [INFO] (а/с 12, 14). Відповідно до акту ПП «Житлосервіс» від 04.04.2023 року №37 позивач разом з дружиною та трьома синами - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] спільно проживали в [ADDRESS] ). Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] та згідно копії наказу Служби у справах дітей від 21.04.2023 року №2/46 дитину-сироту [PERSON] , [INFO] , який залишився без батьківського піклування в зв`язку з тим, що його мати-одинока [PERSON] померла взято на первинний облік та тимчасово влаштовано в сім`ю громадянина [PERSON] , який проживає за адресою [ADDRESS] на якого покладено відповідальність за виховання, матеріальне утримання дитини [PERSON] (а/с 9,13). У відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. У Постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. У відповідності до роз`яснень, які містяться п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Так, згідно результатів молекулярно-генетичного дослідження від 31.03.2023 року імовірність батьківства [PERSON] щодо [PERSON] становить 99,75 % і з такою імовірністю визначено, що [PERSON] , є біологічним батьком дитини (а/с 16-17). Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 травня 2009 року у справі Калачова проти Російської Федерації (№ 3451/05, § 34) зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства. Враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність факту батьківства позивача відносно дитини - [PERSON] . Згідно ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Таким чином, наявні підстав для внесення відповідних змін до актового запису про народження [PERSON] . На підставі вище викладеного та

Outcome: approved