Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-04 00:00:00

20.12.2021 до Печерського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування, згідно вимог якої орган опіки просить суд: - відібрати малолітнього [PERSON] , [INFO] у батьків гр. [PERSON] та гр. [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав; - відібрати неповнолітню [PERSON] , [INFO] у батьків гр. [PERSON] та гр. [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав; - стягнути з батьків гр. [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП - [NUMBER] та гр. [PERSON] , аліменти на користь їх малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] не меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина 2 пункту 2 статті 182 Сімейного кодексу України); - стягнути з батьків - гр. [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП - [NUMBER] та гр. [PERSON] , аліменти на користь їх неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] не меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина 2 пункту 2 статті 182 Сімейного кодексу України). Позовні вимоги мотивовані тим, що в них на обліку перебувають неповнолітні діти відповідачів як такі, що опинилася в складних життєвих обставинах з причини неналежного виконання відповідачами своїх батьківських обов`язків. 30 листопада 2021 року комісією у складі працівника Служби у правах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, представників Печерського районного в місті Києві Центру соціальних служб та представника сектору ювенальної превенції, відвідали зазначену родину, про що складено акти проведення оцінки рівня безпеки дитини, в яких зазначено, що рівень безпеки дітей «Дуже небезпечно» та прийнято рішення про відібрання дітей та того ж дня дітей тимчасово влаштовано до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей № 1 Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Вказані обставини послугували підставою для звернення до суду з метою захисту прав та інтересів дітей. 20.01.2022 ухвалою суду було відкрито провадження у вказаній справі в порядку загального позовного провадження. Представник позивача подала до суду заяву, в якій просила позов задовольнити. Відповідачі, які належним чином повідомлені про відкриття провадження по справі за останнім відомим місцем перебуванням та у порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, проте не скористалися своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Богуславської міської ради не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, направив до суду заяву про розгляд справи у відсутність. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, про що зазначено у заяві. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі рішення та задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до п.8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд також враховує, що дане судове рішення повинно відповідати й принципу Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до Конвенції про права дитини (ратифіковані Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91 р.) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Судовим розглядом встановлено, родина гр. [PERSON] та гр. [PERSON] виховує двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З`ясовано, що родина проживає за адресою: [ADDRESS] (напівпідвальне нежитлове приміщення, яке знаходиться в незадовільному стані). Відповідно до інформації, наданої КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» - приміщення, про яке йдеться мова, належить до приміщень, закріплених за житлово-експлуатаційною дільницею «Липкижитлосервіс» КП «Керуюча компанія» під використання для власних потреб, зокрема як побутової кімнати для обігріву працівників у холодну пору року, відпочинку в обідню перерву, перевдягання тощо. 13 липня 2021 року спеціалістом Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації спільно з представниками Печерського районного у місті Києві центру соціальних служб та заступником начальника ЖЕД "Липкижитлосервіс" здійснено вихід за місцем проживання родини, про що складено акт обстеження умов проживання. В акті зазначено, що під час проведення обстеження діти спали на брудній білизні, приміщення потребує ремонту, відчувається затхлий запах. Посуд миють на підлозі. Приміщення непридатне для життя. 14 липня 2021 року Службою у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації підготовлено та направлено лист до КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" з проханням вирішити питання щодо приведення зазначеного приміщення до належного стану або надати інше житло родині. 20 липня 2021 року від КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" надійшов лист, в якому зазначено, що родині рекомендовано орендувати за власні кошти житло чи повернутися до основного місця проживання у м. Богуслав Київської області. З родиною проведено роз`яснювальну роботу щодо необхідності використання нежитлового приміщення для власних потреб ЖЕД "Липкижитлосервіс". 03 серпня 2021 року неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , поставлено на облік дітей, які перебувають в складних життєвих обставинах. Також родина перебуває на обліку Печерського районного у м. Києві центру соціальних служб. 21 вересня 2021 року Службою у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації направлено запит до Богуславської міської територіальної громади, щодо проведення обстеження помешкання за адресою: [ADDRESS] , в якому зареєстровані та проживали родина гр. [PERSON] та гр. [PERSON] . 22 вересня 2021 року з Виконавчого комітету Богуславської міської ради надійшла відповідь, в якій зазначено, що будинок за адресою: [ADDRESS] , непридатний для проживання. Діти навчалися в школі І-ІІІ ступенів № 134 Печерського р-ну м. Києва. Згідно наданої характеристики, рівень навчання дітей та пізнавальна активність низька. Батьки не приділяють належної уваги навчанню дітей, батьківські збори не відвідують. Зовнішній вигляд не завжди охайний. 20 жовтня 2021 року до Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації надійшов лист від Печерського районного у місті Києві Центру соціальних служб, в якому містилася інформація, що під час планового відвідування родини 19 жовтня 2021 року фахівцями Центру з`ясовано, що родина проживає в неналежних умовах, з недотриманням санітарно-гігієнічних норм. В приміщенні проживає 7 осіб, де наявні ознаки сирості та грибка, є таргани, присутній нестерпний сморід. Помешкання не є пристосованим для проживання, санвузол відсутній. У дітей відсутні окремі ліжка, місця для навчання та ігор. На момент відвідування старший (повнолітній) син гр. [PERSON] та батько гр. [PERSON] були в стані алкогольного сп`яніння, батько дітей був агресивний та висловлювався ненормативною лексикою. З гр. [PERSON] неодноразово проводилась профілактична бесіда з приводу неналежного виконання батьківських обов`язків та недопущення проживання дітей в таких умовах. 30 листопада 2021 року комісією у складі працівника Служби у правах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, представників Печерського районного в місті Києві Центру соціальних служб та представника сектору ювенальної превенції, відвідано зазначену родину, про що складено акти проведення оцінки рівня безпеки дитини, в яких зазначено, що рівень безпеки дітей «Дуже небезпечно». 30 листопада 2021 року відповідно до розпорядження Печерської районної в місті Києві державної адміністрації № 758 «Про відібрання дітей» - дітей відібрано у матері - гр. [PERSON] та батька - гр. [PERSON] . Того ж дня дітей тимчасово влаштовано до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей № 1 Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). В подальшому, у зв`язку з введенням воєнного стану на території України Указом № 64/2022 Президента України Володимира Зеленського та постановою Кабінету Міністрів України № 116 від 28.02.2022 р., директором Центру соціально-психологічної реабілітації дітей № 1 видано Наказ № 35К від 01.03.2022, щодо евакуації вихованців Центру. Так, дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , евакуйовано до м. Вупперталь земля Північний Рейн-Вестфалія (Федеративна Республіка Німеччина), де перебувають по сьогоднішній день. Органом опіки була надана суду заява дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в якій діти зазначили, що на даний час вони дійсно евакуйовані до ФРН, попередньо вони проживали за адресою: [ADDRESS] (підвальне приміщення), де умови були вкрай незадовільні та в даному приміщенні проживало семеро осіб. Батько періодично вживав алкоголь. Після того як вони потрапили до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей № 1 Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) матір їх навідувала 2-3 рази на тиждень, проте після евакуації батьки зв`язок з дітьми не підтримують. Вказана заява була написана спільно [PERSON] та [PERSON] в присутності [PERSON] 17.01.2023. Окрім іншого, під час судового розгляду вставнолено, що станом на 23.11.2022 КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" не перебуває у трудових відносинах з гр. [PERSON] та гр. [PERSON] . Підвальне приміщення адресою: [ADDRESS] , використовується для власних потреб житлово-експлуатаційної дільниці «Липкижитлосервіс». Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України (далі СК) передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважити дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Згідно ч.ч.1, 4 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Стаття 8 Європейської Конвенції захисту прав людини та основних свобод проголошує «1. Кожен має право на повагу до його приватного і сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом, і коли це необхідно в демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб». Отже, для вирішення питання, чи є втручання обґрунтованим згідно з п.2 статті 8, слід врахувати, чи переслідувало втручання законну мету і якщо так, чи було втручання необхідним, зокрема, чи було воно адекватною реакцією на суспільну необхідність, що не потребує зволікань. Як правило, відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення батьківських прав є тимчасовим заходом, який має безстроковий характер. Тому якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. При цьому суд керується інтересами дитини. Судом на підставі досліджених в ході розгляду справи доказів встановлено, що матеріально-побутові умови дітей та ставлення відповідачів до виховання дітей є не належними. При цьому, відповідачі на неодноразові виклики до суду не з`явилися, будь яких пояснень щодо спору не надано, як і не проявлено зацікавленості до долі дітей на даний час. Крім того, суд бере до уваги, що діти на даний час проживали за відсутності елементарних санітарно-гігієнічних умов. Подальше перебування дітей в наявних на даний час умовах ставитиме під загрозу їх нормальний духовний та фізичний розвиток. З огляду на викладене, позовні вимоги про відібрання від відповідачів їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , слід задовольнити. Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а відтак позовні вимоги відносно [PERSON] , слід залишити без задоволення, оскільки останній виповнилось 18 років, тобто особа стала повнолітньою, яка наділена повною цивільною дієздатністю. Обґрунтованими на думку суду є також вимоги позивача про необхідність стягнення аліментів із відповідачів на утримання неповнолітнього сина. Так, відповідно до п. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Згідно із ч.4 ст.181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує всі обставини справи, вимоги розумності, виваженості, співмірності і справедливості, майновий стан відповідачів, стан здоров`я дитини, а тому, за таких обставин, суд дійшов стягнути з відповідачів аліменти на користь їх неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] не меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина 2 пункту 2 статті 182 Сімейного кодексу України). Згідно з нормами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч. 2 ст. 78 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ч. 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: partial