Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-29 00:00:00

Позивач, в інтересах якого діє адвокат Позненко Ю.В., звернувся в суд до відповідача із зазначеним позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 132889 від 10.06.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованості в сумі 9252,25 грн. Також просить стягнути з ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» на користь [PERSON] безпідставно набуті кошти у розмірі 10477,47 грн та судові витрати у розмірі 11984,80 грн. В обґрунтування позову представник зазначив, що на підставі оскаржуваного виконавчого напису приватним виконавцем Городецькою Ю.С. було відкрито виконавче провадження № 67110023 та накладено арешт на всі рахунки боржника. Вказана заборгованість виникла у [PERSON] на підставі кредитного договору № 4622/1057ES5USIP від 13.11.2013, укладеного між ПАТ «ПЛАТИНУМБАНК» та [PERSON] . Зазначений кредитний договір має просту письмову форму та відповідно не посвідчений нотаріально. 22.11.2022 приватним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №67110023 у зв`язку із виконанням вимог виконавчого документа в повному обсязі, оскільки згідно квитанції від 22.11.2022 [PERSON] перерахував приватному виконавцю Городецькій Ю.С. 10477,47 грн із призначенням платежу АСВП 67110023. Як вбачається із тексту виконавчого напису № 132889 від 10.06.2021, нотаріус ухвалив його на підставі статті 87 ЗУ «Про нотаріат» та пункту 2 переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172. Позивач вважає, що даний виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки приватний нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису застосував не чинні норми, які регулюють вчинення виконавчих написів по кредитним договорам, укладених у простій письмовій формі. Щодо стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів в сумі 10477,47 грн. представник позивача зазначає, що відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. В даному випадку, правовою підставою набуття ТОВ «ФК «ЕЛІТ Ф1НАНС» 10477,47 грн став спірний виконавчий напис нотаріуса від 10.06.2021, який виконанню не підлягає. Тому, правова підстава для отримання ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» 10477,47 грн від позивача відпала, і вказані кошти підлягають поверненню. В судове засідання позивач не з`явився, від його представника адвоката Позненка Ю.В. надійшла заява, в якій він просить провести розгляд справи без його участі, при цьому зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та просить вирішити питання про розподіл судових витрат. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. 02.01.2023 представником відповідача до суду подано заява про визнання позову, в якій він зазначає, що визнає позов в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Також просить здійснювати розгляд справи без участі представника відповідача та повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову. Також 02.01.2023 представником відповідача до суду подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомого адвоката. В обґрунтування клопотання зазначив, що розмір витрат на оплату послуг адвоката мас бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг на виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Справа про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є максимально простою і не потребує спеціальних знань у громадянина. У мережі Інтернет наявна велика кількість безкоштовних зразків позовних заяв про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. З огляду на зазначені обставини не вбачається, що в позивача була крайня необхідність звертатися за наданням правової допомоги. Також просить урахувати ту обставину, що позивач не звертався до відповідача із пропозицією мирного врегулювання спору, а також врахувати, що за позивачем наявна заборгованість за кредитним зобов`язанням перед відповідачем. Крім того, просить врахувати поведінку відповідача у справі, який позов визнає та не здійснює будь-яких дій, направлених на витрачення додаткових ресурсів для постановлення рішення у справі, а також не вчиняє дій, направлених на затягування розгляду справи, чим сприяє пришвидшенню її розгляду. Тому вважає, що покладення судових витрат на відповідача в розмірі, заявленому позивачем є неправильним і несправедливим та вважає, що відшкодування відповідачем витрат можливе в обсязі 1000 гривень В той же час, 06.01.2023 представником позивача подано відзив на позов в частині стягнення безпідставно набутих коштів, в якому зазначив, що Позовну заяву в частині стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно набуті кошти відповідач позовну заяву не визнає, оскільки у правовій позицію Верховного суду, викладеній у постанові від 12.10.2020 у справі 206/4592/17, зазначено про правомірність дій виконавця, направлених па виконання виконавчого документу, який на момент вчинення цих дій є дійсним. За фактичними обставинами справи на момент вчинення державним виконавцем виконавчих дій, виконавчий документ, на підставі якого виконавець відкрив виконавче провадження та здійснив стягнення, був чинним. Отже, фактично у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача коштів, які були стягнуті з позивача у межах виконання виконавчого документу до набрання законної сили рішення суду про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню. Також позивачем не надано розрахунок стягнутих коштів з позивача на користь відповідача. При цьому відсутність відповідних доказів позбавляє можливості суд встановити конкретну суму, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у зв`язку з визнанням таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса. Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. в судове засідання не з`явився, про дату, місце і час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Письмових пояснень щодо позову від нього до суду не надходило. Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Шмалько О.О. в судове засідання не з`явився, про дату, місце і час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Письмових пояснень щодо позову від нього до суду не надходило. Суд установив, що 13.11.2013 [PERSON] та ПАТ «ПЛАТИНУМБАНК» укладено кредитний договорі № 4622/1057ES5USPI від 13.11.2013 (а.с.20). 10.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 132889, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», якому ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 250521-ФК від 25.05.2021, якому в свою чергу ТОВ «ФК «Управління активами» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 20/ФК від 09.07.2020, якому в свою чергу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу 20182407-1/2 від 24.07.2019, якому в свою чергу ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» на підставі договору факторингу № 20150721-Г від 21.07.2015, відступив право вимоги за кредитним договором № 4622/1057ES5USIP від 13.11.2013, укладеним між [PERSON] та ПАТ «ПЛАТИНУМБАНК», заборгованості, за період з 25.05.2021 по 03.06.2021, за кредитним договором № 4622/1057ES5USPI від 13.11.2013, укладеним між [PERSON] та ПАТ «ПЛАТИНУМБАНК». Загальна сума заборгованості становить 9252,25 грн та включає в себе: 5728,43 грн заборгованість за тілом кредиту, 507 грн - заборгованість за відстоками та комісією, 2966,82 грн заборгованість за штрафними санкціями, а також 50 грн - за вчинення виконавчого напису (а.с.19зв). Разом з тим, 11.10.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Городецькою Ю.С. відкрито виконавче провадження № 67110023, про що винесено відповідну постанову. Цього ж дня приватним виконавцем винесено постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення з боржника основної винагороди (а.с.12зв - 15). 13.10.2021 приватним виконавцем у зазначеному виконавчому провадженні винесено постанову про арешт коштів боржника (а.с. 15 зв.) Згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 0.0.2751824610.1 від 22.11.2022 [PERSON] перерахував приватному виконавцю Городецькій Ю.С. кошти в сумі 10477,47 грн призначення платежу « [PERSON] ІПН [NUMBER] » (а.с.7). Згідно платіжного доручення № 815 від 22.11.2022 [PERSON] перерахувала ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» 9252,25 грн, призначення платежу «Борг стягнутий з [PERSON] , ВП № 67110023, виконавчий напис 132889 від 10.06.2021» (а.с.17). Згідно платіжного доручення № 816 від 22.11.2022 « [PERSON] » перерахувала « [PERSON] » 925,22 грн призначення платежу «Основона винагорода Лубенець Р.І, ВП 67110023» (а.с.17зв). Згідно платіжного доручення № 814 від 22.11.2022 « [PERSON] » перерахувала « [PERSON] » 300 грн призначення платежу «відшкодування витрат [PERSON] , ВП 67110023» (а.с.18). 22.11.2022 приватним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч.1 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст.12 ЦПК України та відповідно до ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено правила визначення належності, допустимості, достовірності та достатності доказів. За приписами ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Частиною першою статті 88 Закону України «Про нотаріат» закріплено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Пунктами 3.1-3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Боржник, який має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі - Перелік) для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами подаються оригінал нотаріально посвідченого договору; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Такого висновку\~дійшов Верховний Суд у постанові від 06.02.2019 за наслідками розгляду справи № 638/850/16-ц. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1,3 Глави 16 розділу II Порядку). При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку. Кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, саме такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі 910/10374/17. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). В даному випадку оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 10.06.2021. При цьому відповідачем не доведено факт надання нотаріусу на час вчинення виконавчого напису оригіналу нотаріально посвідченого договору та підтвердження безспірності заборгованості, між тим позивач дану заборгованість оскаржує, посилаючись на відсутність належних попереджень про розмір заборгованості, що не спростовано в судовому засіданні. Також суд зазначає, що виконавчий напис нотаріуса, виданий на проведення стягнення заборгованості з [PERSON] за період 25.05.2021 по 03.06.2021, яка розрахована за кредитним договором, укладеним 13.11.2013. У зв`язку з тим, що відповідні виписки з рахунку [PERSON] відсутні і вони нотаріусу не надавались, що в свою чергу, унеможливило перевірку нотаріусом правильності визначення суми заборгованості зі встановленням початкової дати виникнення цієї заборгованості та періоду, за який проведено розрахунок заборгованості, а також, чи входив такий період в цілому у трьохрічний строк до дня звернення до нотаріуса, що є обов`язковою умовою вчинення виконавчого напису, передбаченою ст.88 Закону України «Про нотаріат». З огляду на викладене, підлягає задоволенню\~позов [PERSON] до ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС», в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, зареєстрованого в реєстрі за № 132889 від 10.06.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованості у розмірі 9252,25 грн. Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Підстави для закінчення виконавчого провадження передбачені ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, відповідно до п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини (ч. 2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»). У разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження (ч.1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження»). Відповідно до статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок\~іншої особи. Згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 0.0.2751824610.1 від 22.11.2022 [PERSON] перерахував приватному виконавцю Городецькій Ю.С. кошти в сумі 10477,47 грн призначення платежу « [PERSON] ІПН [NUMBER] » (а.с.7). Згідно платіжного доручення № 815 від 22.11.2022 [PERSON] перерахувала ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» 9252,25 грн, призначення платежу «Борг стягнутий з [PERSON] , ВП № 67110023, виконавчий напис 132889 від 10.06.2021» (а.с.17). Згідно платіжного доручення № 816 від 22.11.2022 « [PERSON] » перерахувала « [PERSON] » 925,22 грн призначення платежу «Основона винагорода Лубенець Р.І, ВП 67110023» (а.с.17зв). Згідно платіжного доручення № 814 від 22.11.2022 « [PERSON] » перерахувала « [PERSON] » 300 грн призначення платежу «відшкодування витрат [PERSON] , ВП 67110023» (а.с.18). Відповідач звернув увагу на правову позицію ВС у постанові від 12.10.2020, як на підставу відмови у задоволенні позову про стягненню безпідставно набутих коштів. Однак, вказана постанова ВС від 12 жовтня 2020 року у справі 206/4592/17 не застосовується, оскільки в ній наявні інші обставини оскарження судових рішень попередніх інстанцій, а саме оскарження публічних торгів, що не має відношення до справи про стягнення безпідставно набутого майна у межах виконавчого провадження. Посилання відповідача на відсутність розрахунку стягнутих коштів з позивача на користь відповідача, як одну з підстав відмови позовної вимоги про стягнення безпідставно набутих коштів, суд не приймає до уваги, так як з платіжного доручення № 815 від 22.11.2022 чітко вбачається, що приватний виконавець Городецька Ю.С. перерахувала ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» 9252,25 грн, як борг, стягнутий з [PERSON] в рамках ВП № 67110023, відкритого на підставі виконавчого напису № 132889 від 10.06.2021». За таких обставин в межах заявлених позовних вимог, суд задовольняє позовну вимогу про стягнення безпідставно набутих коштів частково, лише в межах перерахованих коштів на рахунок відповідача. В частині грошових коштів, зарахованих в рахунок винагороди, витрат виконавчого провадження, позивач має право звернутися щодо їх повернення безпосередньо до приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Городецької Ю.С. та за наявністю спору, вирішити питання в судовому порядку. \~ \~ \~ \~Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 1 ст. 142 КПК України передбаченого, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідачем подано до суду заяву про визнання позову і в тоже й ж час подано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечив щодо задоволення однієї позовної вимоги, тобто стороною відповідача не визнано позовні вимоги в повному обсязі, отже у суду відсутні правові підстави для повернення позивачу 50 % судового збору, сплаченого ним при подачі позову, тому у клопотанні представника відповідача про повернення позивачу з державного бюджету 50 % сплачено судового збору слід відмовити. Частиною 1 ст.141 ЦПК України визначено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Так, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 2\~ст. 137 ЦПК України). Враховуючи, що позовні вимоги судом задовольняються частково, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 3\~ст. 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до положень ч. 8 ст.\~141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Таким чином, відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Разом з\~позовною заявою\~представник подав\~до суду\~клопотання про\~компенсацію витрат\~на професійну\~правову допомогу,\~в якому\~просив стягнути\~з ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» на користь [PERSON] витрати, на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн представник позивача надав копії: договору № б/н про надання правничої допомоги від 18.11.2022, укладеного між АБ «Позненка Юрія» та [PERSON] ; акт № 1 прийому передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 29.11.2022, звіт № 1 детальний опис робіт (наданих послуг) про виконану роботу (надані послуги) АБ «Позненка Юрія» та витрачений час відповідно до договору про надання правової допомоги № б/н від 18.11.2022; квитанцію до прибуткового касового ордера № 37. Згідно звіту № 1 АБ «Позненка Юрія» виконало наступну роботу: -Особиста зустріч з клієнтом 1 год. 1000 грн; -Надання усних консультацій клієнту в ході підготовки справи до розгляду 1 год. 1000 грн; -Ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження 67110023 в офісі приватного виконавця. Включаючи дорогу до офісу виконавця 2 год. 2000 грн; -Правовий аналіз документів 1 год. 1000 грн; -Підготовка позовної заяви та її відправка до суду. \~ \~ \~ \~Відповідно квитанції до прибуткового касового ордера № 37 АБ «Позненка Юрія» прийняло від [PERSON] 10000 грн на підставі договору № б/н про надання правничої допомоги від 18.11.2022, та акт № 1 прийому передачі виконаних робіт від 29.11.2022. Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції, зокрема у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/WestAllianceLimited проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (п.95), в рішенні у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (п.268) (заява № 19336/04) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір\~обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою з урахуванням конкретних обставин справи, ціни позову. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial