Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до\~суду з\~позовом до\~відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що вона, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , місце реєстрації проживання: [ADDRESS] та громадянин [PERSON] , [INFO] , місце реєстрації проживання: [ADDRESS] - 18 грудня 2020р. уклали шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дрогобичі Дрогобицького району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) складено актовий запис №303 від 18 грудня 2020р. та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного шлюбу із відповідачем - [INFO] народилась дочка [PERSON] , яка проживає й зареєстрована та залишиться проживати разом з нею й після розірвання шлюбу за адресою: [ADDRESS] . Незважаючи на те, що шлюб між нею та відповідачем укладено не так давно, їхні сімейні відносини та стосунки погіршились фактично уже із першого року спільного сімейного життя. Ще під час її вагітності відповідач перестав надавати їй будь-яку допомогу та жодних грошових коштів на потреби їхньої сім`ї, у зв`язку із чим вона була змушена звернутись із відповідним позовом до суду про стягнення із відповідача [PERSON] у її користь аліментів на її утримання під час її вагітності та до досягнення її дочкою трьохрічного віку, за наслідками якої у цивільній справі №442/8559/21 ухвалено рішення, відповідно до якого ухвалено стягувати із відповідача у її користь аліменти на її утримання у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 02.11.2021р. і до досягнення дитиною трьохрічного віку. Після народження їхньої дочки [PERSON] відповідач теж не надавав їй у Добровільному порядку жодної фінансової допомоги, у зв`язку із чим вона була змушена звернутись із позовом до суду про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дочки, за наслідками якого у цивільній справі №442/3012/22 ухвалено рішення про стягнення із відповідача [PERSON] у її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 06.06.2022р. і до досягнення дочкою повноліття. Додатково зазначає, що з першого дня народження їхньої з відповідачем дочки [PERSON] до цього часу [PERSON] зовсім не цікавиться нею, не виконує жодного свого батьківського обов`язку, пов`язаного з участю батька в утриманні дитини, у її вихованні, у створенні для дитини усіх належних та достатніх умов для проживання дитини, забезпечення повноцінного харчування дитини, забезпечення дитини одягом, засобами гігієни, забезпечення лікарського догляду за дочкою, створення усіх сприятливих умов для фізичного та духовного розвитку дитини. Увесь тягар цих батьківських обов`язків вона виконує самостійно. Із відповідачем вона не проживає разом фактично із 2021р., між ними немає будь-яких сімейних відносин, шлюб існує тільки формально, подальше збереження не є доцільним. Кожен із них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, дітей, їхнє матеріальне утримання, догляд та виховання, що унеможливлює їхнє із відповідачем спільне проживання надалі та є підставою для розірвання шлюбу у судовому порядку. Просить шлюб розірвати. Відповідно до ч.5\~ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Відповідач відзив на позовну заяву не подавав, ухвалу про розгляд справи в спрощеному позовному провадженні було надіслано за адресою реєстрації останнього ( рекомендоване повідомлення міститься в матеріалах справи), відтак суд знаходить можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за правилами спрощеного позовного провадження, з особливостями встановленими гл. ІІ «Заочний розгляд справи» ЦПК України, при цьому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи суд дійшов таких висновків. Головним завданням сімейного законодавства є зміцнення сім`ї. Проте завдання СК України щодо подальшого зміцнення сім`ї не виключає існування права на розлучення. Держава заінтересована у збереженні лише такої сім`ї, яка б відповідала принципам моралі і вимогам закону. Відсутність почуттів любові і поваги, неможливість подолання непорозумінь, неприязні, ворожнечі - все це негативно відбивається на особистому житті кожного із подружжя. Основою сімейних відносин є добровільний шлюб жінки та чоловіка, що ґрунтується на вільних від матеріальних розрахунків почуттях взаємної любові, дружби та поваги всіх членів сім`ї. Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. У відповідності до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»№11 від 21.12.2007року проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. У статті 112 СК України регламентовано, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Суд, вирішуючи справу про розірвання шлюбу, перш за все виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем, бажає створити нову. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача і що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права подружжя, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до вимог ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved