Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-05 00:00:00

Заявниця звернулася до Галицького районного суду Івано-Франківської області з вказаною заявою, в якій просить встановити факт\~смерті [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~яка померла\~ [INFO] \~в м.\~Красний Луч\~Луганської області;\~допустити негайне\~виконання рішення\~суду. Заявниця в заяві зазначає, що [INFO] в м. Красний Луч Луганської області померла матір [PERSON] - [PERSON] , [INFO] .\~Внаслідок смерті\~ [PERSON] \~заявниці 14\~грудня 2021\~року було\~видане свідоцтво\~про смерть. Звернувшись до\~Галицького районного\~відділу ДРАЦС\~в Івано-Франківському\~районі Івано-Франківської\~області Західне\~міжрегіональне управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Івано-Франківськ) для отримання свідоцтва про смерть [PERSON] , отримала відмову, мотивовану тим, що надане свідоцтво про смерть є недійсним і не створює правових підстав. Просить встановити\~факт смерті\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~в м. Красний Луч, Луганської області, [INFO] . В судове засідання заявниця не з`явилися, надала заява про розгляд справи у її відсутність, заяву підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за відсутності представника. Проти задоволення вимог не заперечують. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно до ч.2 ст. 317 ЦПК України\~справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Як встановлено судом, заявниця [PERSON] , є донькою померлої [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження а також копія витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища. [INFO] померла [PERSON] в\~м.\~Красний Луч,\~Луганської народної\~Республіки,\~про що\~свідчать довідка\~про смерть\~від 29.12.2021\~року та\~свідоцтво про\~смерть серії\~ [NUMBER] \~від 14.12.2021\~року,\~видане Відділом\~запису актів\~громадянського стану\~Краснолучського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської народної Республіки. В той же час, суд не може видані довідку про смерть та свідоцтво прийняти як належні докази, оскільки орган, який видав вказані документи, у відповідності до чинного законодавства України не зареєстрований, а тому документи, видані таким органом, є нікчемним, тобто не породжують жодних юридичних наслідків для органів державної влади та інших юридичних та фізичних осіб, які знаходяться на контрольованій Україною території. Звернувшись до\~Галицького районного\~відділу ДРАЦС\~в Івано-Франківському\~районі Івано-Франківської\~області Західне\~міжрегіональне управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Івано-Франківськ) із заявою щодо отримання свідоцтва про смерть [PERSON] , було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть, через те, що надане свідоцтво про смерть є недійсним і не створює правових підстав. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані "намібійські винятки", згідно яких, якщо невизнання документів, виданих окупаційною владою, веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, такі документи повинні визнаватися. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів". Згідно до ч. ч. 1, 6 ст.\~17\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію актів\~цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб Пунктом 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом (у редакції наказу) встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до ст.1\~Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія\~Конституції\~та законів України. Стаття 4 цього ж закону\~передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього\~Закону\~поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Статтею 9\~ч. 2,\~3,\~4\~цього\~Закону\~передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України. Відповідно до\~ст.17\~ч.1\~цього Закону\~у разі порушення положень цього\~Закону\~державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно зі\~ст.\~18\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Пунктом 8 ч. 1ст. 315\~ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ч. 2 ст. 315\~ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Отже, оскільки заявниця не має можливості надати для реєстрації смерті своєї матері [PERSON] , [INFO] , документи, передбачені законодавством України, суд, оглянувши матеріали справи, з метою захисту законних прав та інтересів заявниці, як громадянина України, вважає необхідним встановити факт смерті [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Хрустальний (колишня назва Красний Луч), Луганської області.

Outcome: approved