Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-28 00:00:00

У вересні 2021 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги центрального опалення та центрального постачання гарячої води в розмірі 90 626,50 грн. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 07 вересня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, а також витребувано від Комунального підприємства Київської міської ради «Київського міського бюро технічної інвентаризації» відомості, що підтверджують право власності об`єктом нерухомості за адресою: [ADDRESS] . 04.10.2021 до суду від Комунального підприємства Київської міської ради «Київського міського бюро технічної інвентаризації» надійшла запитувана судом інформація. 04.11.2021 представником позивача подано клопотання про залучення співвідповідачів, в якому він просить залучити до участі у справі як співвідповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . 02.12.2021 представником позивача подано позовну заяву в новій редакції. Позовні вимоги мотивовані тим, що 28.03.2018 на виконання вимог Закону України "Про житлово-комунальні послуги" КП "Київтеплоенерго" підготувало та опублікувало договір про надання послуг централізованого опалення та гарячої води в газеті Хрещатик № 34 (5085), за яким свідоцтвом повного та беззаперечного акцепту (прийняття) умов договору є факт отримання послуг споживачем. Відповідачі є споживачами послуг з централіззованого опалення та гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Однак відповідачі здійснюють неналежним чином оплату таких послуг, у зв`язку з чим перед позивачем станом на 01.07.2021 утворилась заборгованість у розмірі 38510,38 грн., яка складається з: 21906,51 грн. - заборгованість за надані послуги з центрального опалення; 16603,87 грн. - заборгованість за послуги централізованого постачання гарячої води. Окрім того, 11.10.2018 між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» укладено договір № 602-18 про відступлення права вимоги, за яким КП «Київтеплоенерго» прийняв право вимоги до відповідачів з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 52116,12 грн. Позивач просить стягнути заборгованість у загальному розмірі 90626,50 грн., а також 33,00 грн. витрат, пов`язаних з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та судовий збір у розмірі 2270,00 грн. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 16 грудня 2021 року залучено до участі у справі як співвідповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . 25.01.2022 [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якому вона просить суд застосувати до позовних вимог про стягнення заборгованості строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з недоведеністю та необґрунтованістю. Відповідач вказує, що вона є особою з інвалідністю ІІ групи та співвласником квартири за адресою: [ADDRESS] . Позивач не додав до позовної заяви жодного належного доказу фактичного надання послуг у квартирі [ADDRESS] за попередні роки. Відповідачка наголошує, що розрахунок заборгованості, наданий позивачем, також не може підтверджувати сам факт надання послуг, оскільки не є тим документом, що може вважатись належним доказом цього. У відзиві також йдеться про те, що відповідач в 2014 році, встановивши в своїй квартирі накопичувальний водонагрівач (бойлер), за наявності встановлених лічильників води, продовжила користуватись лише послугою з централізованого водопостачання (ХВ), при цьому у встановленому порядку передавала незмінні показники лічильника гарячої води, проте з незрозумілих причин нарахування проводились без врахування переданих показників. Неодноразові звернення відповідача з вимогою провести перерахунок, та брати до уваги дійсні показники лічильника гарячої води, були повністю проігноровані. 05.12.2018 представником ПрАТ «АК Київводоканал» за адресою відповідача було проведено демонтаж засобу вимірювальної техніки та монтаж нового засобу вимірювальної техніки, про що було складено відповідні Акти, в яких зокрема, зафіксовані показники лічильника гарячої води. Наступного дня, 06.12.2018 відповідачка звернулась із заявою до КК «Центр комунального сервісу», в якій просила прийняти на баланс новий лічильник, а також надала копії цих Актів, при цьому, гарячою водою вона й надалі не користувалась і вже передавала нові показники лічильника, які становили 0,0 м?. Відповідачка, зазначає, що в січні 2019 року, отримавши рахунок на оплату комунальних послуг, побачила, що показники нового лічильника не враховуються, тобто її заява про взяття його на облік не була розглянута. Під час телефонної розмови з представником КК «Центр комунального сервісу», в січні 2019 року, її запевнили, що заява буде опрацьована, і потрібно лише зачекати. Незважаючи на це, вона продовжувала передавати у визначений спосіб показники лічильника гарячої води, які становили 0,0м?. Оскільки рахунки в наступних місяцях й надалі виставлялись не за показниками лічильника, які передавались, тому 02.04.2019 вона подала нову заяву про перерахунок та взяття лічильника на облік, а також просила надати їй письмову відповідь.Частково перерахунок було проведено, але не з дати встановлення лічильника та подання заяви про взяття його на облік, а лише в межах суми за один місяць споживання послуги, при цьому відповіді відповідач так і не отримала, а тому 11.12.2019 вкотре звернулась із заявою про роз`яснення стосовно боргу, який був нарахований до встановлення 05.12.2018 представником ПрАТ «АК Київводоканал» за адресою засобу вимірювальної техніки, так і після встановлення лічильника в сумі 48372,96 грн. Вказує, що 21.07.2021 за її заявкою було проведено повірку засобу обліку води (лічильників), про що було складено відповідний Акт надання послуг та Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки. В даному Акті зазначено, зокрема, показники на дату повірки (м?), які становлять 00001. Таким чином, з моменту встановлення лічильника по дату повірки вона спожила лише 1м? гарячої води, але при цьому незважаючи на передані нею показники, їй необґрунтовано нарахували суму до оплати. Відтак, оскільки відповідачка з 2014 року послугу з ГВП, від позивача фактично не отримувала (за виключенням лише 1м?), тому оплату за цю послугу не здійснювала, а всі здійснені позивачем нарахування вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Також відповідачка зазначає, що позовна заява датована та підписана 26.08.2021, проте заявлені вимоги про стягнення заборгованості, виходять за межі позовної давності. 14.02.2022 представником позивача подано відповідь на відзив, в якій він підтримує заявлені позовні вимоги та вказує, що твердження відповідача щодо відомостей тільки за 2021 рік не відповідає дійсності, оскільки до матеріалів справи додано й інші відомості за попередній період. В розрахунку заборгованості зазначено, що відповідач не сплачував кошти до 01.05.2018 та надає декілька квитанцій, які їй було надіслано за червень - грудень 2014 року та січень 2015 року, що не спростовує факту неправомірного нарахування. Крім того, відповідачем не додано жодного документу, яким би підтверджувався факт оплати за отримані послуги. Як зазначає відповідач, що жодних дій не вчинялось з боку Комунального концерну, однак це не відповідає дійсності, оскільки, що в розрахунку, що в рахунках-повідомленнях, наданих відповідачем за 2019 рік, вбачається проведення перерахунку за його адресою, а тому Комунальний концерн та позивач виконали покладений на нього обов`язок щодо проведення перерахунку за отримані послуг за зверненням відповідача. Представник позивача вказує, що в матеріалах справи міститься два розрахунки з двох різних систем, які здійснюють функціонування у позивача. Перший розрахунок, там де зазначено нулі, формується з такого самого період, коли Позивач почав надавати житлово-комунальні послуги та є інформативним, оскільки відображає той факт, що відповідач не сплачував свою заборгованість, яка виникла за період діяльності ПАТ «Київенерго». Другий розрахунок, де зазначено нарахування та оплати, також є інформативним для суду, оскільки відображає саме кількість нарахувань, оплат та коригувань за період діяльності саме позивача, тобто за період, коли тільки позивач надавав послуги. Окрім того, представник позивача наголошує, що встановлення бойлеру в квартирі не звільняє відповідача від передання показань лічильників, оплат за опалення місць загального користування. Крім того, відповідач мав змогу у будь-який момент приєднатися до центрального постачання гарячої води, адже останній не був відключений від внутрішньо-будинкових систем. Відповідачем не надано доказів, якими б підтверджувався факт постійного передання показників лічильника. Відповідачем надано частину паспорту лічильника, з якого не вбачається, чи насправді належать дані, зазначені на одному аркуші, даним встановленого лічильника. Також, відповідач надає акт про демонтаж засобу вимірювальної техніки 05.12.2018, в якому зазначено, що попередній акт повірки було зроблено у 2013 році. Таким чином, відповідачем було порушено інтервальний період повірки засобів обліку. Крім того, було встановлено лічильник, який було враховано після того, як постачальній організації було передано інформацію щодо встановленого лічильника. Також позивач вважає, що відповідач неправильно обраховує позовну давність. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 15 листопада 2022 року закрито підготовче провадження у справі № 754/13479/21 та призначено справу до судового розгляду по суті. 18.05.2023 [PERSON] подано письмові пояснення, в яких зазначається, що корінці наряду, які було виписано на підключення опалення та розрахунку теплового навантаження зазначено й інших осіб, проте не надано доказів чи мали дані посадові особи право на підписання таких документів, крім того, корінці нарядів надані виключно з 14.10.2018 по 21.04.2021, тобто за спірний період до 2018 року матеріали справи не містять жодних відомостей. Вимоги позивача про стягнення з відповідачів за нібито спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води доказами не підтверджуються. 29.06.2023 представником позивача подано клопотання про долучення документів: довідки про стан заборгованості та двох розрахунків заборгованості. 29.06.2023 [PERSON] подано клопотання про долучення документів (листа та договору реструктуризації), а також заяву про часткове визнання боргу, а саме в частині визнання заборгованості за централізоване опалення в розмірі 5595,06 грн. за період з 22.01.2020 по 01.07.2021 та централізоване постачання гарячої води у розмірі 7773,31 грн. за період з 22.01.2020 по 01.07.2021. У судовому засіданні 29 червня 2023 року представник позивача підтримав позовні вимоги. Відповідач [PERSON] підтримала подану заяву про часткове визнання боргу та заперечувала щодо задоволення інших позовних вимог. Відповідачі - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до суду не з`явилися, відзив на позовну заяву чи інших письмових пояснень від них до суду не надходило, а також повідомлення про іншу адресу, клопотання про відкладення судового розгляду також не заявлялося. Відповідачі повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи належним чином, шляхом направлення судових повісток на адресу їх зареєстрованого місця проживання ( [ADDRESS] ), проте судові повістки повернулись до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача-1, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Відповідно до інформації, наданої Київським міським бюро технічної інвентаризації, власниками квартири за адресою: [ADDRESS] , за якою утворилась заборгованість, є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності № [NUMBER] від 09.03.1998 (а.с. 95 т.1). Таким чином, відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається із матеріалів справи, 11.10.2018 між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та Комунальним підприємство (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» було укладено Договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесїї), за яким ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» відступило право вимоги, а КП «КИЇВТЕПЛОЕНРГО набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед Кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018 з урахуванням оплат, що отримані Кредитором за період з 01.08.2018 до дати укладення цього договору та коригувань платежів. Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), прав вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у Додатку № 1 та Додатку № 2 до цього договору. Надання послуг здійснювалось на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила), який був опублікований 31.07.2014 на офіційному сайті ПАТ «КИЇВЕНЕРГО», а також в газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 № 111 (4511). Відповідно до Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до Договору цесїї позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 20249,14 грн. та право вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 31866,98 грн. за адресою: [ADDRESS] . Окрім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідачів заборгованості за спожиті з 01.05.2018 по 01.07.2021 послуги з централізованого опалення у розмірі 21906,51 грн. та заборгованості за спожиті з 01.05.2018 послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 16603,87 грн. КП "Київтеплоенерго" було опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті Хрещатик від 28.03.2018 № 34 (5085). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами. Такі договори є договорами приєднання, а отже може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови. Так, стаття 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначає, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до п. 18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Зі змісту п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" вбачається, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. За приписами статей 526, 525, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. З матеріалів справи вбачається, що 05.12.2018 представником ПрАТ «АК «Київводоканал» за адресою [ADDRESS] було проведено демонтаж та монтаж вимірювальної техніки (а.с. 146, 147 т. 1). 02.04.2019 та 11.12.2019 [PERSON] зверталась до Комунального концерну «Центр комунального сервісу» із заявами про здійснення перерахунку за послугою постачаня гарячої води, які було залишено без реагування (а.с. 148, 149 т. 1). Згідно з довідкою Комунального підприємства «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» № 164000500290100 від 27.06.2023 станом на 26.06.2023 у [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , заборгованість за судовою справою № 754/13479/21-КЕ складає: - за централізоване опалення (ЦО) - 20 249,14 грн.; - за централізоване постачання гарячої води (ПГВ) - 31 866,98 грн.; заборгованість за судовою справою № 754/13479/21-КТЕ складає: - за централізоване опалення (ЦО) - 5 595,06 грн. - за централізоване постачання гарячої води (ПГВ) - 7 773,31 грн. Однак, судом встановлено, що 22.01.2020 між КП «Київтеплоенерго» в особі Комунального концерну «Центр комунального сервісу» та [PERSON] , як власницею житлового приміщення за адресою [ADDRESS] , укладено договір № 164000500290100/01/2020 розстрочення заборгованості за послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, згідно з яким споживач визнає та підтверджує заборгованість перед виконавцем за послуги з централізованого опалення станом на 01.01.2020 у розмірі 29225,01 грн. та постачання гарячої води 0,00 грн. (п. 1). Вказаний договір діє до 20.01.2023 (п. 9). Таким чином, вказаним договором КП «Київтеплоенерго» та [PERSON] підтвердили, що заборгованість за послуги з централізованого опалення станом на 01.01.2020 становила 29225,01 грн., а заборгованості за послугу з постачання гарячої води не було взагалі. Окрім того, договором змінено строк сплати заборгованості, розстрочено вказану суму заборгованості рівними частинами по 811,82 грн., яку споживач зобов"язався сплатити протягом 36 місяців щомісячними платежами до 20.01.2023. Судом встановлено, що надані позивачем розрахунки заборгованості не відповідають встановленій між сторонами у договорі № 164000500290100/01/2020 від 22.01.2020 заборгованості, а тому суд їх відхиляє. Жодних первинних документів, які б підтверджували наявність заборгованості, що виникла до 01.05.2018 за послуги з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води у розмірі 52116,12 грн., матеріали справи не містять. Слід зауважити, що позивач звернувся до суду з даним позовом 01.09.2021 щодо стягнення з відповідачів заборгованості в сумі 90 626,50 грн., яка виникла станом на 01.07.2021, проте з огляду на положення договору № 164000500290100/01/2020 від 22.01.2020 станом на день звернення позивача з позовом до суду не існувало у відповідачів такого зобов`язання перед позивачем, адже не існувало ні такої суми боргу (90 626,50 грн), ні строк сплати, визначеного сторонами боргу у загальному розмірі 29225,01 грн. не настав, адже виконання було розстрочено. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки позивач не довів належними та допустимими доказами наявності у відповідачів заборгованості, що виникла до 01.05.2018 (за період діяльності ПАТ "Київенерго") за централізоване опалення (ЦО) у розмірі 20249,14 грн., за централізоване постачання гарячої води (ПГВ) у розмірі 31 866,98 грн., суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині. При цьому, суд зауважує, що підстав для застосування наслідків спливу позовної давності немає, з огляду на необгрунтованість позовних вимог. Як зазначалося вище, позивач також просить стягнути з відповідачів заборгованцість, що виникла з 01.05.2018 за період діяльності КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», а саме за послуги з централізованого опалення у розмірі 21906,51 грн. та за послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 16603,87 грн. Водночас згідно з довідкою позивача № 164000500290100 від 27.06.2023 заборгованість за судовою справою № 754/13479/21-КТЕ складає: за централізоване опалення (ЦО) - 5 595,06 грн.; за централізоване постачання гарячої води (ПГВ) - 7773,31 грн.Вказана сума заборгованості визнається відповідачем. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини у справі, зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи заяву відповідача-1 про часткове визнання позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з відповідачів підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 5595,06 грн. та спожиті з послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 7773,31 грн. за період діяльності КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО». В решті позовні вимоги задоволенню не підлягають; позовна давність за вимогами, що виникли з 01.05.2018, не спливла. Положеннями ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки [PERSON] звільнена від сплати судового збору, відшкодування частини судових витрат позивачу здійснюється з інших відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial