Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом вказуючи, що вона з відповідачем 07 серпня 2012 року зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу вони мають двох дітей: син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що подружнє життя у них не склалося по тій причині, що відповідач на тривалий час зникав, не пояснюючи причину своєї відсутності. Одруження з відповідачем виявилось невдалим, відповідач проявляв до неї неповагу, вчиняв сварки. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у неї відсутні спільні інтереси з відповідачем, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю. В даний час вони з відповідачем проживають окремо. Позивач прийшла до твердого переконання, що сім`я розпалась і зберегти її неможливо. Примирення вваж є неможливим. Позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 07 серпня 2012 року, актовий запис №5. Ухвалою Володарсько Волинського районного суду Житомирської області від 10.05.2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась, у позовній заяві просить розглянути справу за її відсутності, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить оголошення на офіційному сайті суду про виклик відповідача та довідка Укрпошти про повернення відправлення з відміткою причин повернення «Адресат відсутній за вказаної адресою» за адресою вказаною в позовній заяві. Згідно із ч.10 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Згідно із ч.8 ст. 123 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, відповідач повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення повідомлень за зареєстрованим місцем проживання а також за місцем проживання, яке також вказане в позовній заяві, а також шляхом розміщення оголошення про виклик відповідача на офіційному сайті суду, що згідно ч.8, 11 ст.128 ЦПК України є належним повідомленням особи про розгляд справи. Відповідно до ч.4\~ст.223 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який належно повідомлявся про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із слідуючих підстав. Відповідно до\~ст.51\~Конституції України та ч.1\~ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Згідно ч.3\~\~ст.56 СК України\~\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Частина 3\~\~ст.105\~СК України передбачає, що\~\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~\~ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як слідує з матеріалів справи, сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 07 серпня 2012 року виконавчим комітетом Рижанської сільської ради Володарсько-Волинського району Житомирської області, актовий запис №5, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявними в матеріалах справи відповідними свідоцтвами про їх народження. Із позовної заяви судом встановлено, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб носить лише формальний характер, примирення не можливе, сім`я фактично припинила існувати і зберегти її неможливо. Згідно зі\~статтею 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки, позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, а також те, що сторони не бажають зберегти сім`ю, спільне проживання суперечить їх інтересам, шлюбні відносини припинені, а тому є підстави для розірвання шлюбу.

Outcome: approved