Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-05 00:00:00

Представник позивачки адвокат Бірюков С.В. 15.03.2023р. звернувся до суду із даним позовом в якому зазначив, що 02.10.1999р. позивачка уклала шлюб із відповідачем, від якого малолітніх чи неповнолітніх дітей немає. Шлюб не склався, сторони перестали проживати як подружжя з 2013 року, спільного бюджету не мали. 08.03.2023р. відповідач спровокував сварку, під час якої в присутності сторонніх осіб ображав позивачку та застосовував до неї фізичну силу, спричинивши позивачці легкі тілесні ушкодження. Позивачка та її представник надали заяви про розгляд справи у їх відсутності, при цьому позов підтримали. Позивачка в заяві зазначила що клопотання відповідача про надання терміну для примирення є необґрунтованим, оскільки примирення неможливе у зв`язку з суттєвими суперечками у поглядах на життя, тривале окреме проживання і не ведення спільного господарства, що підтверджується у т.ч. й досягненням між сторонами угодою від 31.05.2023р. про поділ майна. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, неодноразово просив відкласти розгляд справи та надати найбільший термін для примирення. Суд вважає за недоцільним надання строку на примирення оскільки з дня подання позову, а саме з 15.03.2023р. до теперішнього часу відповідачем будь яких дій щодо примирення не здійснено, а відповідач наполягає на розірванні шлюбу. Суд, перевіривши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 02 жовтня 1999 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №741, прізвища сторін після укладення шлюбу: [PERSON] та [PERSON] . У сторін від шлюбу малолітніх чи неповнолітніх дітей немає. Як вбачається\~з протоколу\~про прийняття\~заяви про\~вчинене кримінальне\~правопорушення від\~09.03.2023р.\~ [PERSON] повідомила,\~що 08.03.2023р.\~близько 23\~год.\~ [PERSON] за\~місцем спільного\~мешкання [ADDRESS] декілька разів вдарив руками та ногами по тулубу, спричинивши їй тілесні ушкодження. Вказані відомості внесені до ЄРДР 11.03.2023р. за правовою кваліфікацією ч.1 ст.125 КК України. Спільне життя не склалося, шлюбно-сімейні відносини не підтримуються тривалий час, спільне господарство не ведеться, сторони проживають окремо, відновлення сімейних відносин неможливо. При таких обставинах суд вважає, що родина існує формально, подальше спільне життя подружжя у законному шлюбі і збереження родини неможливо, у зв`язку з чим шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved