Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-25 00:00:00

У жовтні 2022 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання недієздатною [PERSON] , [INFO] та встановити над [PERSON] , [INFO] опіку і за поданням органу опіки та піклування призначити опікуна. В обгрунтування заяви посилався на те, що [PERSON] є його матір`ю. У зв`язку з віком та перенесеними захворюваннями, в тому числі інсультом у [PERSON] виявилися ознаки психічного розладу. На сьогоднішній день [PERSON] не пам`ятає багато речей та дуже швидко забуває будь-які події та факти. Просить задовольнити заяву. Заявник в судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представники заінтересованої осіб в судове засідання не з`явилися про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Встановлено, що [PERSON] , [INFO] є матір`ю заявника [PERSON] /а.с.6-10, 12/. Відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого ТОВ «Клініка Медокс» від 06.11.2021р. повний діагноз стенозуючий атеросклероз; ГПМК за ішемічним типом (атеротромботичний тип інсульту, 01.11.2021р.) в басейн сегментів лівої М4, сегментів лівої А4 з помірною моторною афазією (динамічна), координаторними порушеннями, когнітивним дефіцитом. Хвороба дрібних судин. Деменція змішаного типу (альцгеймерівська та судинна). Гіпертонічна хвороба ІІІ ст., 2 ст., ризик 4, Дифузний кардіосклероз/а.с.13-19/. Відповідно до довідки № 107 від 02.03.2023р. Київського міського психоневрологічного диспансеру № 4 [PERSON] на обліку у лікаря-психіатра не перебуває/а.с.39/. Судом було призначено судово-психіатричну експертизу. З листа ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» вбачається, що надані матеріали повернуто без викоанння судово-психіатричної експертизи стосовно [PERSON] у зв`язку з неявкою [PERSON] на експертний огляд на неодноразові виклики/а.с.47/. Суд неодноразово здійснював повідомлення заявника та його представника про забезпечення явку на експертний огляд [PERSON] . Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. У відповідності до вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Встановленню судом факту відповідають цивільні правовідносини про визнання фізичної особи недієздатною, які регулюються нормами ЦК України та ЦПК України. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. У відповідності до ч. 1 ст. 298 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. У постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі N 6-384цс16 зроблено висновок, що "за положеннями частини першої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. При цьому зміст цієї норми слід тлумачити таким чином, що суд має право, але не зобов`язаний визнати фізичну особу недієздатною. Частиною другою статті 39 ЦК України встановлено, що порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України. Відповідно до статті 239 ЦПК України (на даний час ч. 298 ЦПК України) суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними. Висновок про недієздатність фізичної особи слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в сукупності за умови, що особа страждає саме хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок чого у особи виникає абсолютна неспроможність розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про визнання особи недієздатною не може покладатися висновок експертизи, який ґрунтується на припущеннях. Визнання особи недієздатною - це не тільки визначення стану здоров`я, але й складне юридичне поняття, яке містить в собі два критерії: медичний та юридичний (психологічний). Під медичним критерієм слід розуміти "хронічний, стійкий психічний розлад". Другий, юридичний (психологічний) критерій, вказує на нездатність особи усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Але чіткого категоричного розмежування юридичного (психологічного) та медичного критеріїв існувати не може. Долучені до матеріалів справи докази - медичні документи не свідчать, що [PERSON] не може розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Також наявність психічного розладу не підтверджено висновком судово-психіатричної експертизи, який би давав підстави для визначення психічного стану [PERSON] . Враховуючи викладене, матеріали справи не дають жодних підстав для встановлення тієї обставини, що [PERSON] хворіє на психічну хворобу і внаслідок цього вона не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними, що є підставою для визнання особи недієздатною. За встановлених обставин, суд приходить висновку, що заява про визнання особи недієздатною задоволенню не підлягає, оскільки не підтверджена належними доказами.. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed