Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-11 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах якого діє адвокат Беспалова Н.О. звернувся до суду з позовом до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Авангард» про витребування земельної ділянки. В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 4,1975 га, кадастровий номер 3523181600:02:002:0434, що розташована на території Злинської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області. У визначений законом строк він оформив право власності на вищезазначену земельну ділянку. Під час оформлення спадщини він дізнався про те, що між померлою [PERSON] та ТОВ «Авангард» в особі директора [PERSON] , 18.09.2015 року був укладений договір оренди землі. Згідно вказаного договору сторони домовились про те, що власник надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, строком на 7 років, яка знаходиться на території Злинської сільської ради. Будь якого акта приймання передачі, який би підтвердив передачу земельної ділянки від орендаря до орендодавця в нього немає. Зазначив, що не бажає в подальшому продовжувати з відповідачем договір оренди земельної ділянки, яка належить йому на праві приватної власності. Тому просив суд витребувати у відповідача та зобов`язати відповідача ТОВ «Аванград» передати належну йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом земельну ділянку, площею 4,1975 га, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3523181600:02:002:0434, що розташована на території Злинської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області. Крім того, просив стягнути з ТОВ «Авангард» на його користь судові витрати, що складаються з судового збору в сумі -1073,60 грн та витрати на професійно правничу допомогу в сумі 10000 грн. Представником відповідача ТОВ «Авангард», адвокатом Тимченком С.В., подано відзив на позовну заяву, зареєстрований судом 15.05.2023 року за вх. №4350, в якому останній просив відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог до ТОВ «Авангард» в повному обсязі. На обґрунтування зазначив, що 24.02.2022 року згідно Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 год 30 хв. на території України введено воєнний стан строком на 30 діб, який надалі неодноразово було продовжено, остананнього разу строк дії воєнного стану на території України продовжено з 05 год 30 хв 19.02.2023 року строком на 90 діб. Відповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» внесено зміни до законодавчих актів, зокрема, до розділу X Перехідні положеня ЗК України доповнено п.27 і 28. На підставі чого, договір оренди землі строк дії якого закінчився 18.09.2022 року автоматично поновлений на один рік без волевиявлення сторін, відповідних договорів і без внесення відомостей про поновлення договору до Державного реєстру речових прав на нерохоме майно, тобто до 18.09.2023 року. При винесені рішення просив врахувати правову позицію ВС по справі №563/376/22 від 29.03.2023 року. Представник позивача [PERSON] адвокат Беспалова Н.О. в судове засідання подала заяву, зареєстровану судом 12.07.2023 року за вх. №6574, в якій просила розглянути справу без її участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «Авангард» - адвокат Тимченко С.В. в судове засідання подав клопотання, зареєстроване судом 12.07.2023 року за вх. №6546, про розгляд справи без його участі. Зазначив, що позов ТОВ «Авангард» не визнає, а правова позиція викладена у відзиві, який було подано до суду. Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 03.03.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі та призначено до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 19.06.2022 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду. Суд вважає, що у справі є достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, а тому справу можливо розглянути по суті у відсутність сторін. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, зваживши доводи, викладені в позові на обґрунтування позовних вимог, заперечення у відзиві, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.12\~та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, та приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки кадастровий 3523181600:02:002:0434, площею 4,1975 га, що розташована на території Злинської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 № 320316, виданого Маловисківською районною державною адміністрацією Маловисківського району Кіровоградської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 19 серпня 2002 року, за № 9487, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом виданого 09.11.2016 року державним нотаріусом Маловисківської районної державної нотаріальної контори, Кіровоградської області Ліпінською С.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 9487 (а.с.6- 7). Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі маються відомості про реєстрацію видачі свідоцтва про право на спадщину, де спадкодавцем значиться [PERSON] , а спадкоємцем [PERSON] (а.с.7). 18.09.2015 року між [PERSON] та ТОВ «Авангард» в особі директора Хмуріна А.Б. укладено договір оренди землі №129, за умовами якого [PERSON] передала відповідачу належну їй земельну ділянку кадастровий номер 3523181600:02:002:0434 у строкове платне користування строком на 7 років. Тобто строк дії договору оренди земельної ділянки складає з 18.09.2015 по 18.09.2022 рік (а.с.8-9). 25.10.2022 року на адресу ТОВ «Авангард» Каплуновим М.І., направлено лист повідомлення в якому останній вказує, що строк дії договору оренди землі спливає 18.09.2022 року та він не бажає в подальшому передавати належну йому земельну ділянку в оренду та не бажає продовжувати з ТОВ «Авангард» в особі директора [PERSON] договір оренди (а.с.10). Щодо вимог позивача про повернення земельної ділянки відповідачем, суд зазначає наступне. За змістом\~статті 11 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно із частиною першою\~статті 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права. Частиною третьою\~статті 203 ЦК України\~передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Порушення вимог\~законодавства щодо\~волевиявлення учасника\~правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої\~статті 215 ЦК України,\~а також\~із застосуванням\~спеціальних правил\~про правочини,\~вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Як у частині першій\~статті 215 ЦК України, так і у\~статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину. У тому\~ж випадку,\~коли сторона\~не виявляла\~свою волю\~до вчинення\~правочину,\~до набуття\~обумовлених ним\~цивільних прав\~та обов`язків\~правочин є\~таким,\~що не\~вчинений,\~права та\~обов`язки\~за таким\~правочином особою\~не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. Відповідно до частини першої\~статті 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (частина перша\~статті 207 ЦК України, тут і далі - у редакції, чинній на час укладення спірного договору). Згідно із частиною першою\~статті 627 ЦК України\~і відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є\~укладеним,\~якщо сторони\~в належній\~формі досягли\~згоди з\~усіх істотних\~умов договору.\~Істотними умовами\~договору є\~умови про\~предмет договору,\~умови,\~що визначені\~законом як\~істотні або\~є необхідними\~для договорів\~даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша\~статті 638 ЦК України). За частиною першою\~статті 14 Закону України "Про оренду землі"\~договір оренди землі укладається у письмовій формі. У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. За змістом статей\~15\~і\~16 ЦК України\~кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини другої\~статті 16 цього Кодексу\~способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. У постанові\~від 16\~червня 2020\~року у\~справі N\~145/2047/16-ц\~(провадження N 14-499цс19) Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок про те, що такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. У такому випадку власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсного змісту правовідносин, які склалися у зв`язку із фактичним використанням земельної ділянки. Ефективним способом захисту права, яке позивач вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом пред`явлення вимоги про повернення таких земельних ділянок. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 19 серпня 2020 року у справі N 637/239/14, від 23 вересня 2020 року у справі N 396/1857/16, від 11 листопада 2020 року у справі N 598/538/19 та від 22 вересня 2021 року у справі N 610/3162/18. Відповідно до\~ст.\~792 ЦК України вбачається, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строку володіння та користування за плату.\~Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про оренду землі» № 161-XIV від 06.10.1998 року, зі змінами та доповненнями. Відповідно до приписів пункту 1 Указу введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Приписами пункту 1 Указу Президента\~України від\~14\~березня 2022\~року №133/2022 продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Приписами пункту 1 Указу Президента\~України від\~18\~квітня 2022\~року №259/2022 продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Приписами пункту 1 Указу Президента\~України від\~17\~травня 2022\~року №341/2022 продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Приписами пункту 1 Указу Президента\~України від\~12\~серпня 2022\~року №573/2022 продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Приписами пункту 1 Указу Президента\~України від\~07\~листопада 2022\~року №\~757/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб. Приписами пункту 1 Указу Президента\~України від\~06\~лютого 2023\~року №\~58/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб. Приписами пункту 1 Указу Президента\~України від\~01\~травня 2023\~року №\~254/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб. Крім того, відповідно до ст.1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Відповідно до п. 1-2 розділу VIII\~Прикінцеві положення Закону України «Про оренду землі»\~укладення, виконання, зміна, поновлення і припинення договорів оренди землі та набуття права оренди, суборенди земельних ділянок в Україні або окремих її місцевостях, у яких введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням пунктів 27 і 28 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України. Відповідно до пунктів 27 і 28 розділу X «Перехідні положення» ЗК України, які набрали чинності 07 квітня 2022 року встановлено, що під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: 1) вважаються поновленими на один рік без волевиявлення сторін відповідних договорів і без внесення відомостей про поновлення договору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно договори оренди, суборенди, емфітевзису, суперфіцію, земельного сервітуту, строк користування земельними ділянками щодо яких закінчився після введення воєнного стану, щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення: а) державної, комунальної власності, невитребуваних, нерозподілених земельних ділянок, а також земельних ділянок, що залишилися у колективній власності і були передані в оренду органами місцевого самоврядування; б) приватної власності. Законом України від 09 жовтня 2022 року № 2698-IX, який набрав чинності 19 листопада 2022 року, абзац перший підпункту 1 пункту 27 після слів «воєнного стану» доповнено словами «до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення системи оформлення прав оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення та удосконалення законодавства щодо охорони земель»(тобто цим Законом). Аналіз наведених положень ЗК України дає підстави для висновку, що у період з 07 квітня 2022 року до 19 листопада 2022 року договори оренди земельної ділянки були поновлені на один рік без волевиявлення сторін договору, строк яких сплинув у цей проміжок часу. Отже, законом прямо визначено юридичний факт, з яким закон пов`язує поновлення дії договорів оренди саме без волевиявлення сторін. Така автоматична пролонгація договорів оренди земельних ділянок діяла до 19 листопада 2022 року, тобто до моменту, коли набрав чинності Закон України № 2698-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення системи оформлення прав оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення та удосконалення законодавства щодо охорони земель». Таким чином, з дня набрання чинності Законом України № 2698-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо відновлення системи оформлення прав оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення та удосконалення законодавства щодо охорони земель», тобто з 19 листопада 2022 року, автоматична пролонгація договорів оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення, укладених з фізичними особами, скасована. Зазначений висновок зроблений Верховним Судом та висловлений у постанові від 29 березня 2023 року по справі № 563/376/22-ц. Оскільки строк дії договору оренди землі, укладеного між сторонами, закінчувався 18 вересня 2022 року, тому, відповідно до пункту 27 розділу X «Перехідні положення» ЗК України, цей договір вважається поновленим на один рік без волевиявлення сторін, тобто до 19 вересня 2023 року. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами ст.792 ЦК України, п.1-2\~розділу VIII Закону України «Про оренди землі», п.27\~розділу X ЗК України. Таким чином, враховуючи введений в Україні з 24.02.2022 року воєнний стан та редакцію п.27 розділу X"Перехідні положення" Земельного кодексу України\~чинну на час закінчення визначеного строку дії договору оренди землі, суд відхиляє доводи позивача щодо протиправного утримання земельної ділянки відповідачем, та приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Окрім того, нормами ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Оскільки в задоволені позову відмовлено, судові витрати слід віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed