Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-11 00:00:00

У лютому 2023 року [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на частку земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер 7423380800:01:001:0102, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] , на частку земельної ділянки площею 0,1648 га з кадастровим номером 7423380800:01:001:0103 для ведення особистого селянського господарства за адресою: [ADDRESS] , на частку земельної ділянки площею 0,0852 га з кадастровим номером 7423380800:01:001:0104 для ведення особистого селянського господарства за адресою: Чернігівська область, Ніжинський район, с. Бурківка (урочище «Кут»), на частку земельної ділянки площею 0,1303 га за кадастровим номером 7423380800:01:001:0105 для ведення особистого селянського господарства за адресою: Чернігівська область, Ніжинський район, с. Бурківка (урочище «Хамазей»). На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема, земельні ділянки на території с. Бурківка Ніжинського району Чернігівської області. За життя [PERSON] залишив заповіт, яким заповів усе своє майно дітям - позивачці, [PERSON] та [PERSON] [PERSON] та [PERSON] подали заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , а [PERSON] (дружина спадкодавця), яка померла [INFO] , та [PERSON] подали заяви про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] та [PERSON] . Постановою держаного нотаріуса Другої чернігівської держаної нотаріальної контори відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на частку вказаного спадкового майна, оскільки вказані земельні ділянки не зареєстровані за спадкодавцем. Рішенням Бурківської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області від 09.10.2013 передано у власність [PERSON] земельні ділянки з кадастровими номерами: 7423380800:01:001:0102 площею 0,2500 га, 7423380800:01:001:0103 площею 0,1648 га, 7423380800:01:001:0104 площею 0,0852 га, 7423380800:01:001:0105 площею 0,1303 га, які розташовані на території с. Бурківка Ніжинського району Чернігівської області. Однак [PERSON] не встиг їх зареєструвати у встановленому законом порядку, оскільки після передачі рішенням сільської ради йому у власність земельних ділянок помер через 17 днів - 26.10.2013. [PERSON] , який у рівній частині отримав спадкове майно, не вчиняє дій щодо належного оформлення своєї частки у вказаному спадковому майні. З метою визнання права власності на частину спадкового майна - частку земельних ділянок, позивачка звернулася до суду з указаним позовом. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 01 березня 2023 року відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження; залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - [PERSON] ; підготовче засідання призначено на 09-00 год. 06 квітня 2023 року, яке в подальшому відкладено на 09 травня 2023, 09-00 год. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09 травня 2023 року залишено без розгляду заяви від імені третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - [PERSON] , [PERSON] ; відмовлено у прийнятті визнання позову відповідачем; закрито підготовче провадження у справі; справу призначено до судового розгляду на 01 червня 2023 року 09-00 год., яке в подальшому відкладено на 12.07.2023, 14-00 год. У судове засідання учасники справи не з`явилися. Позивачка у позові просила справу розглядати у відсутність. Від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність представника відповідача та визнання позову в повному обсязі. Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - [PERSON] надійшла заява, в якій він проти задоволення позову не заперечував та просив справу розглядати за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, суд дійшов таких висновків. Судом установлено, що згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON] . За життя [PERSON] склав заповіт на користь [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , посвідчений 13 січня 2011 року секретарем Бурківської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області Багмут Н. М. за № 02. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , 23.01.1982 [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , змінила прізвище на [PERSON] (а. с. 9). [INFO] помер [PERSON] згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконкомом Бурківської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області (а. с. 6). Постановою державного нотаріуса Другої чернігівської держаної нотаріальної контори Репех С. О. від 16.02.2023 № 366/01-31 відмовлено [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтв про право власності за заповітом на підставі ст. 49 Закону України «Про нотаріат», у зв`язку з відсутністю документів, які б підтвердили право власності на земельні ділянки. Спадкова справа щодо майна померлого [PERSON] заведена за заявою [PERSON] , [PERSON] ; інший спадкоємець за заповітом - [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців - [PERSON] та [PERSON] . Згідно з копією спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] , наданою Другою чернігівською державною нотаріальною конторою, [PERSON] та [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті батька - на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Бурківської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, площею 1,9326 га та 0,9975 га в розмірі частки кожному. Відповідно до ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК Україна). Згідно із ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно із ч. 1 ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Положенням ч. 1 ст. 1235 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. У справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування (постанови Верховного Суду в справі № 759/19779/18, провадження № 61-4523св21, від 10 листопада 2021 року, у справі № 697/2052/17-ц, провадження № 61-3014св19, від 04 грудня 2019 року. Положеннями ст. 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження в справі. Статтею 175 ЦПК України передбачено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги. Відповідач - це особа, яка, на думку позивача порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок. Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. У постанові від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Згідно з постановою Верховного Суду від 28.10.2020 у справі № 761/23904/19 (провадження № 61-9953св20) визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням потрібного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частини перша та третя статті 13 ЦПК України). У разі пред`явлення позову не до всіх відповідачів суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших осіб до участі у справі як відповідачів чи співвідповідачів. Суд зобов`язаний вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і стосовно тих відповідачів, які зазначені у ньому. Належним відповідачем за позовною вимогою про визнання права власності на спадкове майно має бути особа, яка також має право спадкування після смерті спадкодавця, а не територіальні громада, яка жодних претензій щодо спірного майна не має та приватних (майнових) прав позивачки у цій справі не оспорює. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що Територіальна громада в особі Крутівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області не є належним відповідачем у справі, а тому в задоволенні позову слід відмовити з підстави пред`явлення його до неналежного відповідача, що узгоджується з правовим висновком, наведеним Верховним Судом у постанові від 31 березня 2021 року в справі № 463/4616/18. Згідно зі ст. 141 ЦПК України понесені позивачкою судові витрати зі сплати судового збору слід залишити за нею.

Outcome: dismissed