Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-13 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. У вересні 2021 року [PERSON] у особі свого представника звернувся до суду з позовом до ТОВ «Наташа-Агро» про усунення перешкоди у користуванні власністю, а саме земельною ділянкою (пай) з кадастровим номером №7424182800:03:000:0129 шляхом повернення із незаконного користування ТОВ «Наташа-Агро» у його володіння. Свої вимоги обґрунтовує тим, що за життя його матері [PERSON] належала земельна ділянка (пай) з кадастровим номером №7424182800:03:000:0129, після її смерті земельну ділянку успадкував позивач. У подальшому позивач виявив, що підпис у договорі оренди спірної земельної ділянки від 25.08.2015 його матері не належить, проте відповідач майно у добровільному порядку не повертає. 18.10.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого заперечує щодо задоволення заявлених позовних вимог, оскільки договір оренди укладений у письмовій формі, а позивач не надав доказів, що підпис у договорі не належить його матері. Також вказує, що у позову неналежне правове обґрунтування позовних вимог. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Суд своєю ухвалою від 27.09.2023 відкрив провадження у справі за позовом [PERSON] , представник позивача [PERSON] , до ТОВ «Наташа-Агро» про усунення перешкод у користуванні майном шляхом повернення земельної ділянки, призначив підготовче засідання. Суд своєю ухвалою від 17.02.2022 задовльнив заяву позивача [PERSON] про забезпечення доказів, постановив забезпечити докази у справі за позовом [PERSON] до ТОВ «НАТАША-АГРО» про усунення перешкод в користуванні майном шляхом повернення земельної ділянки, шляхом витребування документів. Суд своєю ухвалою від 10.03.2023 призначив по справі судову почеркознавчу експертизу, провадження у справі зупинив на час проведення експертизи. Суд своєю ухвалою від 02.05.2023 відновив провадження у справі. Суд своєю ухвалою від 04.07.2023 закрив підготовче провадження та призначив справу за позовом [PERSON] , представник позивача [PERSON] , до ТОВ «Наташа-Агро» про усунення перешкод у користуванні майном шляхом повернення земельної ділянки, до судового розгляду по суті. ІІІ. Позиції сторін. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача заперечив щодо задоволення заявлених вимог. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. За життя [PERSON] , яка померла [INFO] відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23.07.2021 року, належала земельна ділянка (пай) з кадастровим номером №7424182800:03:000:0129, розміром 2,4010 га, що розташована на території Жовтневої сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії IV-ЧН № 020212 (а.с.9, зворот, 19). Після смерті матері [PERSON] успадкував вищезазначену земельну ділянку, на що вказує свідоцтво про право на спадщину за заповітом №304 від 16.03.2021 року (а.с. зворот 9). 25.08.2015 року між [PERSON] та ТОВ «Наташа-Агро» укладено договір оренди спірної земельної ділянки з кадастровим номером №7424182800:03:000:0129 (а.с.10-13). 12.11.2013 року між [PERSON] та ТОВ «Наташа-Агро» укладено договір оренди спірної земельної ділянки з кадастровим номером №7424182800:03:000:0128 (а.с.16-18). 02.04.2021 позивач звертався до відповідача із заявою про дострокове розірвання договору оренди (а.с.44-46). Відповідач перераховував грошові кошти засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» у квітні 2020 на ім`я [PERSON] - 1000 грн, призначення: за паї за 2020, у березні 2022 на ім`я [PERSON] - 4252,30 грн, у березні 2022 на ім`я [PERSON] -6302,90 грн (а.с.86-88). 30.10.2014 [PERSON] склала заповіт на належні їй земельні ділянки за кадастровими номерами №7424182800:03:000:0128 та №7424182800:03:000:0129 на [PERSON] (а.с.101). Відповідно до висновку експерта від 06.04.2023 встановлені розбіжні ознаки стійкі та достатні для категоричного негативного висновку про те, що досліджувальний підпис у графі «15. Реквізити та підписи сторін: Орендодавець:» від імені [PERSON] , розміщений у договорі оренди землі від 25.08.2015 укладеного між [PERSON] та ТОВ «Наташа-Агро», виконаний не [PERSON] (а.с.142-147). V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини першої статті 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідне орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Статтею 6 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Згідно із положенням частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства згідно із частиною першою статті 628 ЦК України. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору відповідно до частини першої статті 638 ЦК України. Згідно із статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Статтею 14 Закону України «Про оренду землі» передбачена письмова форма договору оренди землі. Правочин вважається таким, що вчинено в письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами згідно із частиною другою статті 207 ЦК України. Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За змістом частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/3760/19-ц (провадження № 14-79цс21) вказала, що: «Підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми правочину, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Відсутність на письмовому тексті правочину (паперовому носії) підпису його учасника чи належно уповноваженої ним особи означає, що правочин у письмовій формі не вчинений. Наявність же сама по собі на письмовому тексті правочину підпису, вчиненого замість учасника правочину іншою особою (фактично невстановленою особою, не уповноваженою учасником), не може підміняти належну фіксацію волевиявлення самого учасника правочину та створювати для нього права та обов`язки поза таким волевиявленням. Відсутність вольової дії учасника правочину щодо вчинення правочину (відсутність доказів такого волевиявлення за умови заперечення учасника правочину) не можна ототожнювати з випадком, коли волевиявлення учасника правочину існувало, але не відповідало ознакам, наведеним у частині третій статті 203 ЦК України: волевиявлення не було вільним чи не відповідало його внутрішній волі. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання правочину недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил статей 229-233 ЦК України про правочини, вчинені з дефектом волі - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Тобто як у частині першій статті 215 ЦК України, так і в статтях 229-233 ЦК України йдеться про недійсність вчинених правочинів у випадках, коли існує волевиявлення учасника правочину, зафіксоване в належній формі (що підтверджується, зокрема, шляхом вчинення ним підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає волі цього учасника правочину. Тож внаслідок правочину учасники набувають права і обов`язки, що натомість не спричиняють для них правових наслідків. У тому випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, то правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою взагалі не набуті, а правовідносини за ним не виникли. Суд встановив, що з висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи рукописний текст у договорі оренди землі від 25.08.2015 року та підпис в графі «Орендодавець» виконаний не [PERSON] . Отже, договір оренди підписала не [PERSON] , відповідно, волевиявлення щодо укладення правочину в останньої не було. Відповідач фактично користується земельною ділянкою. Разом з тим, надані відповідачем відомості про перерахування та отримання орендної плати суд не приймає до уваги, оскільки такі відомості є лише за 2020 та 2022 рік, та за якими саме договором оренди земельної ділянки №7424182800:03:000:0128 чи №7424182800:03:000:0129 такі орендні платежі перераховані встановити не можливо, але встановлено, що [PERSON] мала дві земельні ділянки, які у порядку спадкування перейшли у власність позивачеві, та якими користується відповідач. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача повернути позивачу земельну ділянку. VІ. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічні висновки викладено в постанові Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах». Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу позивач надав суду ордер на надання правової допомоги, договір про надання правничої допомоги від 17.08.2021, акт виконаних послуг на суму 8000,00 грн, розрахункову квитанцію на суму 8000 грн,. Також позивач сплатив 4077,72 грн на залучення експерта для проведення судової почеркознавчої експертизи (а.с.136). Враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 12077,72 грн. Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при подачі заяви звільнений від сплати судового збору (інвалід другої групи), відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved