Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-11 00:00:00

У грудні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Повітрофлотський сервіс» (далі по тексту - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач 1), [PERSON] (далі по тексту - відповідач 2), в якому позивач просить суд: - стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] борг за надані послуги в розмірі 9 974,65 грн на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Повітрофлотський сервіс». В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що товариство здійснює обслуговування, утримання та експлуатацію багатоповерхового житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі є власниками квартири [ADDRESS] . Позивач вказує, що відповідачі, як власники квартири приєднався до Типового договору відшкодування надання комунальних та експлуатаційних послуг від 18 вересня 2018 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Місто для людей «Повітрофлотський квартал», правонаступником якого є позивач, та ОСББ «Шолуденка, 1-В». Відповідачі, як вказано у позові, несвочасно сплачують комунальні послуги, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 9974,65 грн. Зважаючи на те, що відповідачі у добровільному порядку наявну суму заборгованості не сплачують, позивач змушений звернутись до суду з цим позовом. Ухвалою суду від 26 травня 2022 року відкрито провадження у справи, вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, а також встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення копії ухвали суду подати відзив на позовну заяву у відповідності до статті 274 ЦПК України. Так, з матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовну заяву з доданими до неї документами відповідачам направлено рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням відповідачам за їх підтвердженим місцем реєстрації, проте, відповідно копія ухвали суду разом з доданими до неї документами, не вручені та повернуті на адресу суду. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачами відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням пункту 3, пункту 4 частини 1 статті 280 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, виходить з наступного. Відповідно до частин 1, 3 статті 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» від 29 листопада 2001 року № 2866-III (далі по тексту - Закон України від 29 листопада 2001 року №2866-ІІІ) об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. В одному багатоквартирному будинку може бути створено тільки одне об`єднання. Власники квартир та нежитлових приміщень у двох і більше багатоквартирних будинках, об`єднаних спільною прибудинковою територією, елементами благоустрою, обладнанням, інженерною інфраструктурою, можуть створити одне об`єднання. Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, ОСББ «Шолуденка, 1-В» зареєстроване як юридична особа приватного права з 03 вересня 2018 року, код ЄДРПОУ 42433533, про що до реєстру внесено відповідний реєстраційний запис, видом діяльності зазначено: код КВЕД 81.10 Комплексне обслуговування об`єктів. Відповідно до протоколу №3 установчих зборів ОСББ «Шолуденка, 1-В», 03 вересня 2018 року між ОСББ «Шолуденка, 1-В» (далі по тексту - замовник) та ТОВ «Місто для людей «Повітрофлотський» (правонаступником якого є позивач) (далі по тексту - Управитель) укладено договір №1/2018 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком (далі по тексту - договір). У відповідності з пунктом 1 договору Управитель зобов`язався надавати замовникові послуги з управління будинком замовника, і споруд та об`єктів благоустрою, що розташовані на прибудинковій території, для забезпечення його сталого функціонування відповідно до цільового призначення, збереження його споживчих властивостей та організації забезпечення потреби власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень у своєчасному отриманні житлово-комунальних послуг відповідної якості, а замовник надав право Управителю відраховувати належну йому плату від загальної суми оплати за житлово-комунальні послуги, а також відшкодовувати здійснені ним необхідні витрати, пов`язані з управлінням будинку. Згідно з пунктами 2.1, 2.2. договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Ціна (тариф) послуги з управління багатоквартирним будинком, споруд та прибудинкової території визначена в додатку №3, який є невід`ємною частиною цього договору. Згідно підпунктів 3.2.4, 3.2.8 пункту 3.2. договору кожен із співвласників зобов`язався оплачувати послуги в установлені договором строки, в розмірах визначених цим договором, відповідно з чинним законодавством України. Своєчасно та в повному обсязі вносити плату за надані послуги за договором. В матеріалах справи наявна копія додатку №3 до договору «Ціна (тариф) послуги з управління багатоквартирним Будинком, споруд та прибудинкової території для власників житлових та житлових приміщень», в якому зазначено, що складові тарифу (кошторис) на послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території розраховані, відповідно до Порядку формування тарифів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року №869 з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2015 року №515. Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №149530545 від 14 грудня 2018 року та №149530778 від 14 грудня 2018 року, [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] , у рівних частках. Окрім того, згідно відповіді №144073 від 12.07.2023р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власники вказаної квартири не змінилися. Відповідно до розрахунку за житлово-комунальні послуги за період з 01 грудня 2020 року по 31 жовтня 2021 року по квартирі [ADDRESS] , яка належить відповідачам, обліковується заборгованість по сплаті житлово-комунальних послуг у розмірі 9 974,65 грн. Зважаючи, що відповідачі добровільно не оплачують надані житлово-комунальні послуги, позивач звернувся до суду з цим позовом. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого. Згідно з частиною 1 статті 322 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Крім того, статтею 10 ЖК України встановлено, що громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію, а статтею 66 ЖК України передбачено, що плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири. Статтею 151 Житлового кодексу України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Так, у статті 67 ЖК України зазначено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами, а ст. 68 ЖК України на власників квартир покладається обов`язок своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Згідно із пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII встановлено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Крім того, відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів» відповідачі є споживачами комунальних послуг. Даним Законом передбачено, що під договором слід розуміти усну чи письмову угоду між споживачем та виконавцем послуг. Цей Закон також передбачає оформлення письмової угоди через посередництво квитанцій та інших розрахункових документів. Згідно з пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24 січня 2006 року «Про внесення змін до постанови Кабміну від 08 жовтня 1992 року № 572», власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як вбачається із матеріалів справи, відповідачі належним чином не сплачують за надані послуги з управління багатоквартирним будинком, у зв`язку з чим, згідно з розрахунком наданим позивачем, за період з 01 грудня 2020 року по 31 жовтня 2021 року утворилась заборгованість, яка складає 9974,65 грн. Згідно статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Суд зауважує, що відповідачами будь-яких заперечень по суті позовних вимог суду не надано. Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У відповідності до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із частинами 1, 7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року, принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Відповідачі процесуальним правом подання відзиву на позовну заяву, не скористалися, тому доводи позивача відповідачем не спростовано. Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача, підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 2 270, 00 грн по 1 135,00 грн з кожного з відповідачів.

Outcome: approved