Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом до [PERSON] в якому просив зменшити йому розмір аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати набрання рішенням законної сили та досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивує тим, що 15.05.2008 він уклав шлюб з відповідачкою [PERSON] .. [INFO] у сторін народився син [PERSON] . Рішенням суду шлюб між сторонами розірвано 22.05.2014. Рішенням Заліщицького районного суду Тернопільської області від 22.05.2014 з позивача стягнуто на користь [PERSON] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів щомісячного доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до його повноліття, починаючи з 14.05.2014 або до зміни матеріального чи сімейного стану сторін, справа №597/543/14-ц. Зазначає, що при винесенні вказаного рішення було помилково (в порушення вимог ст. 182 СК України) стягнуто з нього аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частини всіх видів щомісячного доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розмір яких є завищеним, оскільки на одну дитину законодавство визначає частину всіх видів щомісячного доходу. На даний час відповідач створила нову сім`ю та зареєструвала шлюб, після якого змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Зазначає, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою від 26.05.2023 було відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 21.06.2023. Ухвалою суду від 21.06.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 04.07.2023. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, в той же час подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, та просив задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання повідомлена належним чином шляхом, на адресу суду надала заяву, в якій вказала, що позов не визнає та просить у його задоволенні відмовити, вважає заявлені вимоги безпідставними. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суддя вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи згідно рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 22.05.2014 по справі №597/543/14-ц, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів щомісячного доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до його повноліття, починаючи з 14.05.2014 року або до зміни матеріального чи сімейного стану сторін. Зазначене рішення не оскаржувалося [PERSON] , набрало законної сили 03.06.2014. Згідно описової частини рішення, відповідач ( [PERSON] ) в судове засідання не з`явився. Однак від нього поступила заява в якій він просив справу розглянути без його відсутності, згідний сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] . У справі що розглядається, позивач звернувся з позовом про зменшення аліментів на дитину, вважає що під час ухвалення зазначеного рішення було помилково, в порушення вимог ст.182 СК України, стягнуто з нього на користь відповідачки аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки від усіх видів доходу, розмір яких є завищеним, оскільки на одну дитину законодавство визначає 1/4 частину всіх видів щомісячного доходу. Позивач не надав суду інформацію чи перебуває зазначене рішення на примусовому виконанні, чи сплачуються ним присуджені судом аліменти на утримання сина, інформацію про розмір свої доходів не повідомив. Такі обставити не дають суду підстави дійти висновку, що розмір аліментів, визначених судовим рішенням від 22.05.2014, підлягає зменшенню. Вирішуючи питання визначення розміру аліментів, суд виходить з такого. Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального або сімейного стану, так і погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, можуть як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Суд враховує, що норми СК України визначають, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення. Такої обставини для зменшення розміру аліментів на утримання дитини присуджених судом, як помилкове зазначення розміру аліментів, норми СК України не містять, що свідчить що позовна заява про зменшення розміру аліментів не відповідає вимогам ст.192 цього Кодексу. Суд також\~враховує,\~що відповідно\~до ч.2,\~3\~ст.181\~СК України\~за рішенням\~суду кошти\~на утримання\~дитини (аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1, 3 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Таким чином, чином суд, задовольняючи в повному обсязі позовну вимогу [PERSON] , 22.05.2014 у рішенні суду зазначив розмір аліментів на утримання дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів щомісячного доходу, як і просила позивач, і розмір яких був визнаний відповідачем. [PERSON] зверталася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, а не з заявою про видачу судового наказу, і відповідно не була обмежена у своїх позовних вимогах розміром частки заробітку (доходу) яку вважала необхідною пред`явити до стягнення. Обґрунтування позивача\~позову про\~зменшення розміру\~аліментів на\~дитину тим,\~що розмір\~аліментів на\~утримання однієї\~дитини має\~бути не\~більше 1/4\~від усіх\~доходів,\~є помилковим,\~оскільки відповідно\~до ч.2\~ст.182\~СК України\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний\~гарантований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Із цих норм випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Згідно зі ст.12, 13\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст.82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі ст.76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Тлумачення ч.3 ст.11\~ЦК України свідчить, що правові норми самі по собі не можуть створювати суб`єктивних прав та обов`язків, оскільки необхідна наявність саме юридичного факту. Незгода позивача з розміром аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення суду без належного обґрунтування, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до ст.192 СК України. Враховуючи викладене, та те, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту зміни сімейного стану платника аліментів, та матеріального становища, не є підставою для зменшення розміру стягуваних з нього аліментів, в контексті положень ст.76-80 ЦПК України. Таким чином, суд прийшов до висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог. На підставі ст.181-183, 192 СК України,

Outcome: dismissed