Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~22.05.2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначив, що 04.01.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу\~Волинської області\~Таранком Д.В.\~відносно нього\~було відкрито\~виконавче провадження\~№ 68029211\~з примусового\~виконання виконавчого\~напису,\~вчиненого25.05.2021 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. (далі приватний нотаріус) та зареєстрованого в реєстрі за № 60610, яким запропоновано стягнути з нього на користь ТзОВ «Фінансової компанії «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТзОВ «ФК «ЄАПБ») заборгованість за Кредитним договором № 576880257, укладеним 15.05.2019 року між ним та ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в загальному розмірі 25645 грн. Вважає, що спірний виконавчий напис вчинений із грубим порушенням вимог чинного законодавства, оскільки Кредитний договір № 576880257 від 15.05.2019 року нотаріально не посвідчувався, а тому в приватного нотаріуса не було жодних правових підстав для вчинення спірного виконавчого напису. При цьому, стягуваний розмір заборгованості не може вважатися безспірним. Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса, вчинений 25.05.2021 року та зареєстрований в реєстрі за № 60610. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.05.2023 року вищевказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та за наявними у справі матеріалами. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву та заперечень на відповідь на відзив. Третім особам визначено строк для подання пояснень щодо позову. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.05.2023 року вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за спірним виконавчим написом. 09.06.2023 року відповідачем ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на електронну адресу суду відзив на позовну заяву. В обгрунтування своїх заперечень щодо позову останній зазначає, що при вчиненні спірного виконавчого напису приватним нотаріусом було в повній мірі досліджено факт безспірності стягуваної заборгованості, а доводи про зворотне є безпідставними. У свою чергу, ТзОВ «ФК «ЄАПБ», внаслідок відступлення прави вимоги за Кредитним договором № 576880257 від 15.05.2019 року, від ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТзОВ «Таліон Плюс» та, в подальшому, від ТзОВ «Таліон Плюс» до ТзОВ «ФК «ЄАПБ» є належним стягувачем у вказаних правовідносинах. Наведене свідчить про безпідставність доводів [PERSON] , у зв`язку з чим у задоволенні його позову просить відмовити повністю (а.с. 61-62). 16.06.2023 року від позивача надійшла відповідь на вищевказаний відзив у якому останній зазначає, що стороною відповідача при поданні відзиву не було надано жодних доказів, які б споростовували його позицію, яка викладена у позовній заяві. Зокрема, жодних документів про зміну кредитора у правовідносинах, які виникли на підставі Кредитного договору № 576880257 від 15.05.2019 року він не отримував, а спірна заборгованість ним була погашена. Позов просить задовольнити та стягнути з відповідача на свою користь судові витрати по справі (а.с. 71-75). Станом на дату ухвалення даного судового рішення заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву від відповідача ТзОВ «ФК «ЄАПБ», письмові пояснення на позовну заяві від третіх осіб, клопотання про продовження строку подання відповідних процесуальних документі, на адресу суду не надходили. Враховуючи строки подання вищевказаних процесуальних документів, які наразі сплинули, суд вважає за можливе вирішити спір за наявними у справі доказами. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 25.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком О.Є. було вчинено\~виконавчий напис,\~зареєстрований в\~реєстрі за\~№ 60610,\~яким з\~ [PERSON] \~на користь\~ТзОВ «ФК\~«ЄАПБ» стягнуто\~суму заборгованості за Кредитним договором № 576880257, укладеним 15.05.2019 року між позивачем та ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в загальному розмірі 25645 грн., з яких: 10000 грн. основний борг; 15595 грн. відсотки; 50 грн. плата за вчинення виконавчого напису (а.с. 17-зворот). Із вищевказаного виконавчого напису вбачається, що стягувана заборгованість нарахована за період 28.05.2020 року по 30.04.2021 року та згідно укладених Договорів факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року (від ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога») та Договору факторингу № 20190103 від 03.01.2019 року № 1 (від ТзОВ «Таліон Плюс») право вимоги за Кредитним договором № 576880257 від 15.05.2019 року, перейшло до ТзОВ «ФК «ЄАПБ». На підставі вказаного виконавчого напису, Приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Таранком Д.В. 04.01.2022 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 68029211 (а.с. 13), в межах якого 16.05.2023 року відповідною постановою було звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 14). Заявлені позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує, зокрема, тим, що оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса вчинений на підставі кредитного договору, який не був посвідчений нотаріально. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» (далі Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 (далі Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону). Так, згідно ст. 87 Закону, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року (далі Перелік). Статтею 88 Закону визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи: 1) якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; 2) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Одночасно з цим, 26.11.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» України № 662 від 26.11.2014 року, зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ КБ «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року. Тобто, на даний час, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 25.05.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна позиція закріплена в постанові Верховно суду від 15.04.2020 року № 158/2157/17. Доказів іншого сторонами суду надано не було. Отже, дослідивши та оцінивши представлені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що обґрунтування [PERSON] щодо вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком О.Є. виконавчого напису від 25.05.2021 року, що зареєстрований в реєстрі за № 60610, з порушенням вимог закону є обґрунтованими, у зв`язку з чим його слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до положень ч. 1, п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Отже, витрати пов`язані із забезпеченням доказів, як процесуальна дія, необхідниа для розгляду справи та відновлення порушених прав та законних інтересів сторони у справі, відносить до судових витрат, які підлягають поділу за наслідками розгляду справи. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Із наведеного слідує, що понесені позивачем та документально підтвердженні витрати по сплаті судового збору за звернення до суду з даним позовом в розмірі 1073,60 грн. та за звернення до суду із заявою про забезпечення позову в розмірі 536,80 грн., у зв`язку із задоволенням позову, підлягають компенсації за рахунок відповідача. На підставі ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ЗУ «Про нотаріат»,

Outcome: approved