Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~09.01.2023 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідачів солідарно на свою користь заборгованість за кредитним договором №DNQTGK00000212 від 28.03.2008 рокув розмірі 12059,38 Доларів США та судові витрати по справі. Позов мотивовано тим, що між позивачем та [PERSON] кредитний договір №DNQTGK00000212 від 28.03.2008 року за яким Банк зобов`зався надати [PERSON] кредитну лінію у розмірі 8700 Долларів США строком до 28.03.2028 року, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, що встановлені в договорі, але [PERSON] свої зобов`язання не виконав в строки встановлені кредитним договором. З урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, станом на 04.01.2023 року заборгованість за кредитним договором склала\~12059,38 Доларів США, з якої 4300,53 Доларів США - заборгованість за тілом кредиту, 3605,33 Доларів США - заборгованість за відсотками за користування кредитом,176,97 Доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 3976,55 Доларів США\~нарахована пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за кредитним договором. В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором №DNQTGK00000212 від 28.03.2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки, а тому [PERSON] виступає як солідарний боржник. \~ \~ \~ \~29.03.2023 року надійшов відзив, за змістом якого відповідач 1 позовні вимоги не визнає, посилаючись зокрема на пропущення позивачем строку позовної давності у зв`язку з пред`явленням Відповідачам письмової вимоги від 26.01.2016 року (вихідний №30.1.0.0/2 80328DNH0S536) щодо дострокового повернення сумикредиту в повному обсязі, нараховані проценти та штрафні санкції. \~ \~ \~ \~Представник позивача надав відповідь на відзив в якій зазначив, зокрема, щовимогу від 26.01.2016 року направлено в порядку ст. 35 ЗУ «Про іпотеку». \~ \~ \~ \~У судовому засіданні представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги. \~ \~ \~ \~Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на таке: ?Порушено строки позовної давності; ?Подвійне нарахування плати за користування кредитом; ?Двозначні умови кредитного договору; ?Неправомірне нарахування комісії та пені; ?06 грудня 2022 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області\~прийняв рішення по цивільній справі №185/9722/21, яке набрало законної сили після апеляційного оскарження та яким встановлено в тому числі таку обставину: Згідно з випискою за рахунком [PERSON] останній платіж за кредитним договором №DNQTGK00000212 від 28.03.2008 року позичальник зробив 24 грудня 2014 року (том 1, а.с.200). \~ \~ \~ \~Відповідач 2 у судове засідання повторно не з`явився, про причину неявки суду не повідомив. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.ст. 263, 264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо. \~ \~ \~ \~Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, \~ \~ \~ \~28 березня 2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» та позичальником [PERSON] був укладений кредитний договір № DNQTGK00000212, за умовами якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 8700 доларів США на наступні цілі: у розмірі 7000 доларів США на придбання нерухомості, у розмірі 1700 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених договором. Договором передбачено сплату за користування кредитом відсотків у розмірі один відсоток на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 0,48 відсотків річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно пункту 8.2 договору. \~ \~ \~ \~Погашення заборгованості повинно здійснюватися шляхом сплати позичальником щомісячного платежу у розмірі 80,29 доларів США, що складається із заборгованості по кредиту та відсоткам, винагороди, комісії. Кінцевий термін повернення кредиту 28 березня 2028 року. \~ \~ \~ \~Як передбачено пунктом 5.5. кредитного договору № DNQTGK00000212, терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки за даним договором встановлюються сторонами тривалістю 5 років. \~ \~ \~ \~З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором № DNQTGK00000212 між сторонами був укладений договір поруки з відповідачем 2. \~ \~ \~ \~Представником позивача надано виписку з рахунку [PERSON] з якої вбачається, що останній платіж за кредитним договором №DNQTGK00000212 від 28.03.2008 року позичальник зробив 24 грудня 2014 року. Крім того, спірний кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача 1 повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку. \~ \~ \~ \~Саме з цього часу виникло право позивача на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за кожним черговим платежем.За графіком погашення кредиту дата здійснення наступного щомісячного платежу 28 січня 2015 року. Саме з цієї дати позивач міг довідатися про порушення свого права, а саме невиконання позичальником свого зобов`язання у визначений термін. \~ \~ \~ \~Однак, позивач змінив строки виконання зобов`язань пред`явивши Відповідачу письмову вимогу від 26.01.2016 року (вихідний №30.1.0.0/2 80328DNH0S536) щодо дострокового\~повернення суми\~кредиту в повному обсязі, а також нараховані проценти та штрафні санкції. \~ \~ \~ \~Суд кретично ставиться до посилань позивача на те, що вимогу від 26.01.2016 року направлено в порядку ст. 35 ЗУ «Про іпотеку», оскільки у вимозі відсутні посилання на ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» та відсутні посилання на іпотечний договір. Ця стаття передбачає попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги протягом 30 днів. Однак позивач вимагав у разі несплати протягом 5 календарних днів заборгованості повернення суми кредиту в повному обсязі та не попереджав про звернення стягнення на предмет іпотеки. \~ \~ \~ \~Так статтею 35 ЗУ «Про іпотеку» вказано, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. \~ \~ \~ \~Отже спірна вимога не відповідає положенням статті 35 ЗУ «Про іпотеку». \~ \~ \~ \~Таким чином, у позивача виникло право на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за кожним черговим платежем починаючи з 28 січня 2015 року по 26.01.2016 року. А по всім наступнимплатежам через 5 днів після пред`явлення вимоги про дострокове погашення заборгованості, тобто з 31.01.2016 року. \~ \~ \~ \~Таким чином п`ятирічний строк позовної давності закінчився 31 січня 2021 року.\~ \~ \~ \~ \~Позовна заява надійшла до суду з порушенням цього строку, а саме 09.01.2023 року. \~ \~ \~ \~Як визначено статтями 256, 257 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістюу три роки. \~ \~ \~ \~Частино 1 статті 259 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. \~ \~ \~ \~Згідно з частиною першою статті 261 Цивільного кодексу України, \~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. \~ \~ \~ \~Перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочки виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу (постанова Великої Палати ВС від 28.03.2018 р. у справі №444/9519/12). \~ \~ \~ \~У вказаній постанові зазначено, що оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем строку внесення чергового платежу. У разі порушення позичальником такого строку, передбаченого договором (прострочка боржника), відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі ст. 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного з цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання строку сплати кожного з цих платежів. \~ \~ \~ \~Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочки. Це унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності для погашення всієї заборгованості за договором з моменту спливу строку кредитування. \~ \~ \~ \~Аналогічні правові позиції наведені у постановах Великої Палати ВС від 05.06.2019 р. у справі №523/3082/14-ц, від 27.03.2019 р. у справі №200/15135/14-ц та інших. \~ \~ \~ \~У постанові Верховного Судувід 9 листопада 2016 року у справі № 6-2251цс16\~зроблені наступні висновки: пред`явлення кредитором вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов`язання та зумовлює перебіг позовної давності. \~ \~ \~ \~Така позиція узгоджується з ВСУ в постанові від 02.09.2015 р. у справі № 6-1077цс15 «Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором.» \~ \~ \~ \~Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення\~до позичальника\~вимоги згідно\~з частиною\~другою статті\~1050\~ЦК України\~право кредитодавця\~нараховувати передбачені\~договором проценти\~за кредитом\~припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. \~ \~ \~ \~Таким чином, право нараховувати відсотки за користування припинилося з моменту пред`явлення вимоги - 26.01.2016 року. \~ \~ \~ \~Крім того, пунктом 4.1 Кредитного договору зазначено, що Банк резервує ресурси у розмірах зазначених в Додатку №2 і надає позичальнику право на їх використання. \~ \~ \~ \~Пунктом 4.2 Кредитного договору встановлено, що за надане право використання позичальником зарезервованих ресурсів, позичальник сплачує Банку винагороду у розмірі 0,48 відсотків річних від суми зарезервованих ресурсів, а також винагороду за проведення додаткового моніторингу згідно пункту 8.2 договору. \~ \~ \~ \~Однак позивач не надав доказів здійснення резервування ресурсів та використання відповідачем 1 зарезервованих ресурсів, а також їх розміру. \~ \~ \~ \~При цьому, умови договору не містять положень про визначення поняття «резервування ресурсів» та в чому саме полягає послуга Банку за яку повинен сплачувати споживач. У судовому засіданні представник позивача також не зміг пояснити цю обставину. \~ \~ \~ \~При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях. \~ \~ \~ \~Суд вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів. \~ \~ \~ \~Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. \~ \~ \~ \~Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. \~ \~ \~ \~Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. \~ \~ \~ \~Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. \~ \~ \~ \~Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. \~ \~ \~ \~У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII Про захист прав споживачів (далі Закон № 1023-XII). \~ \~ \~ \~У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН Керівні принципи для захисту інтересів споживачів, прийняті 09 квітня 1985 року № 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. \~ \~ \~ \~Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. \~ \~ \~ \~Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] АТ КБ ПриватБанк дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування в частині резервування ресурсів та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. \~ \~ \~ \~Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. \~ \~ \~ \~Таким чином, частину грошових коштів, які сплачував відповідач 1 Банк неправомірно зараховував в якості комісії за резервування коштів. \~ \~ \~ \~Розрахунок заборгованості наданий банком не оформлений належним чином, оскільки в ньому не зазначено прізвища посадової особи, яка має право складати такий розрахунок, що не відповідає нормативним вимогам до оформлення документів, закріплених в ДСТУ 4163-2003 «Вимоги до оформлення документів», затверджених наказом Держспоживстандарту України № 55 від 17 квітня 2003 року. \~ \~ \~ \~Таким чином, суд позбавлений можливості перевірити правильність нарахування заборгованості за простроченим тілом кредиту та заборгованості за простроченими відсотками. \~ \~ \~ \~Доведення позивачем умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі № 61-28582ск18. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed