Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-11 00:00:00

19.06.2023\~\~позивач\~ [PERSON] \~звернувся\~ до\~\~судучерез свого представника - адвоката Істоміну В.Л. з указаним позовом, мотивуючи тим, що із постанови приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова М.О. від 03.11.2021 року про відкриття виконавчого провадження № 67371785 він дізнався, що 12.03.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис № 13097 про стягнення з нього на користь ТОВ «Фінпром маркет» коштів на суму 10\~955,00 грн. Позивач вважає, що цей виконавчий напис є неправомірним і таким, що не підлягає виконанню, оскільки розмір заборгованості є спірним, так як будь-якого кредитного договору [PERSON] не укладав, жодних коштів не отримував. При вчиненні виконавчого напису приватним нотаріусом Остапенком Є.М. не дотримано вимог статей 87 та 88 Закону України «Про нотаріат». Вчинення неправомірного виконавчого напису порушує права та інтереси позивача, а тому він просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 13097, вчинений 12.03.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення з нього коштів в сумі 10\~955,00 грн та стягнути з відповідача на його користь судові витрати по справі. 22.06.2023 суд постановив ухвалу, якою прийняв указаний позов до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначив судове засідання на 12.07.2023 (а.с.58-60). Того ж дня суд постановив ухвалу, якою задовольнив клопотання представника позивача про витребування доказів та витребував у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких було видано виконавчий напис № 13097 від 12.03.2021 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром маркет» коштів у розмірі 10\~955,00 грн; витребував у ТОВ «Фінпром маркет» належним чином засвідчені копії документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) та які встановлюють прострочення виконання зобов`язання, в результаті якого 12.03.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис № 13097 про стягнення з нього на користь ТОВ «Фінпром маркет» коштів у розмірі 10\~955,00 грн (кредитний договір, виписка з рахунку боржника [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою ТОВ «Фінпром маркет» про непогашення заборгованості); витребував у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова Михайла Олександровича належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № 67371785 про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ТОВ «Фінпром маркет». Строк для подання витребуваних доказів встановлено до 11.07.2023 (а.с.61-63). 07.07.2023 на виконання ухвали від 22.06.2023 до суду надійшла копія матеріалів виконавчого провадження № 67371785 від приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова М.О. (а.с.86-119). В судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат Істоміна В.Л. не з`явились, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належно і завчасно згідно вимог чинного законодавства (а.с.66-69). 12.07.2023 на офіційну електронну адресу суду надійшло клопотання під представниці позивача адвоката Істоміної В.Л. про розгляд справи без її участі та без участі позивача, позов просить задовольнити. Відповідач ТОВ «Фінпром маркет» свого представника в судове засідання не направив; про день, час і місце судового розгляду справи повідомлені належно та завчасно згідно вимог чинного законодавства: рекомендоване поштове відправлення суду з ухвалою про відкриття провадження у справі, копією позову та додатків і судовою повісткою про виклик в судове засідання вручене представнику товариства 01.07.2023, що підтверджується відомостями зворотного повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення (а.с.84); крім того, указані документи та судова повістка про виклик в судове засідання були доставлені до електронного кабінету ТОВ «Фінпром маркет» в підсистемі «Електронний\~суд» (а.с.\~64).\~ Відзив на позовну заяву [PERSON] , заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили. Треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. та приватний виконавець виконавчого округу Київської області Чучков М.О. в судове засідання не з`явились, про день, час і місце розгляду справи повідомлялися\~ належно і завчасно згідно вимог чинного законодавства. Рекомендоване поштове відправлення суду отримано [PERSON] 03.07.2023 (а.с.85). В матеріалах справи міститься конверт з відміткою про його повернення у зв`язку з відсутністю [PERSON] за вказаною адресою, що згідно положень п.4 ч.8 ст.128 ЦПК є днем вручення судової повістки (а.с.73). Процесуальним правом подачі письмових пояснень на позовну заяву у встановлений судом строк не скористались. За положенням частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи за умови їх належного повідомлення про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Стаття 280\~ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4)позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач ТОВ «Фінпром маркет» не з`явився в судове засідання (свого представника до суду не направив); не повідомив суду про поважність причини неявки в судове засідання; відзив не надав; водночас, позивач не висловлював заперечень щодо заочного розгляду справи, - суд вважав за необхідне провести заочний розгляд даної справи. Ухвалою суду від 12 липня 2023 року, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено провести заочний розгляд даної цивільної справи. Зі змісту положень статті 281 ЦПК України вбачається, що заочний розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, на підставі положень ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, встановив наступні фактичні обставини та визначив зміст спірних правовідносин. Суд установив, що 12.03.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем було вчинено виконавчий напис № 13097 про звернення стягнення з [PERSON] невиплачених в строк грошових коштів на користь ТОВ «Фінпром маркет» (ідентифікаційний код: 43311346, місцезнаходження: 08200, Київська область, м. Ірпінь, вул. Стельмаха Михайла, буд. 9-А, офіс 204, реквізити IBAN № [NUMBER] відкритий у АТ «ОТП Банк»), якому ТОВ «Фінансова компанія управління активами» код платника податків згідно з ЄДРПОУ 35017877, відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 250121 ФК від 25 січня 2021 року, якому в свою чергу ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів», код платника податків згідно з ЄДРПОУ 35465907, відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 25/01/21 від 25 січня 2021 року, якому в свою чергу ТОВ «ФК «Бізнес капітал»», код платника податків згідно з ЄДРПОУ 40489610, на підставі Договору факторингу № 30072019 від 30 липня 2019 року, відступлено право вимоги за Кредитним договором № 1-20190225-73032 від 25 лютого 2019 року, укладеного між ТОВ «ФК «Бізнес капітал»» та [PERSON] , за період з 29.07.2019 по 12.03.2021 включно, суму у розмірі 10\~955,00 грн, з яких: 3\~000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 7\~905,00 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами і комісією; 50,00 грн плата за вчинення цього виконавчого напису (а.с.89). Цей виконавчий напис набрав чинності з дня його вчинення, тобто з 12.03.2021, і може бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років з дня його вчинення. 14.09.2021 директором ТОВ «Фінпром маркет» Яворським Р.І. було подано приватному виконавцю Чучкову М.О. заяву про примусове виконання рішення, до якої було додано оригінал виконавчого напису № 13097 від 12.03.2021, що вбачається з копії заяви від 14.09.2021 за вих. № 75\~534 (а.с.88). 03.11.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Чучковим Михайлом Олександровичем було винесено постанову у ВП № 67371785 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису № 13097 від 12.03.2021 про стягнення з позивача [PERSON] на користь відповідача ТОВ «Фінпром маркет» заборгованості в сумі 10\~955,00 грн, відповідно до кредитного договору № 1-20190225-73032 від 25.02.2019, укладеного між первісним кредитором ТОВ «ФК «БІЗНЕС КАПІТАЛ»» та [PERSON] .. Крім цього постановлено стягнути з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 1 095,50 грн (а.с.16, 17, 91). При перевірці майнового стану боржника [PERSON] приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Чучковим М.О. було встановлено відсутність зареєстрованих за боржником транспортних засобів, що підтверджується копіями відповідей на запит до Міністерства внутрішніх справ України від 05.11.2021 та від 20.05.2023 (а.с.92, 101). Крім того, перевіркою було встановлено, що боржник [PERSON] на обліку в органах ДФС не перебуває, що підтверджується копіями відповідей на запит до Державної фіскальної служби України від 03.11.2021 та від 12.05.2023 (а.с.94, 104). 03.11.2021 приватний виконавець Чучков М.О. виніс постанову про стягнення з боржника [PERSON] основної винагороди в сумі 1095,50 грн та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження на суму 230,00 грн (а.с.96, 98 та на зворотах). 13.11.2021 приватний виконавець Чучков М.О. постановив постанову про арешт коштів боржника [PERSON] (а.с.100 та на звороті). 09.06.2023 приватний виконавець Чучков М.О. виніс постанову про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Остапенка Є.М. № 13097 виданого 12.03.2021 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром маркет» заборгованості в сумі 10\~955,00 грн до набрання законної сили рішенням суду про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с.105 та на звороті). Крім того, суд установив, що 26.06.2023, на підставі заяви боржника [PERSON] , приватний виконавець Чучков М.О. виніс постанову про визначення поточного рахунку фізичної особи-боржника у банку для здійснення видаткових операцій, згідно якої, визначив рахунок [NUMBER] у АТ КБ «ПриватБанк» поточним рахунком для видаткових операцій боржника [PERSON] на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року, що станом на день винесення постанови складає 13\~400 грн (а.с.117 та на звороті). Вказані обставини встановлено з матеріалів справи, досліджених в судовому засіданні. Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.34 Закону України «Про нотаріат» до переліку нотаріальних дій, що вчиняють нотаріуси, належить, у тому числі, вчинення виконавчих написів. Так, згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. З тексту оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що при його вчиненні нотаріус керувався ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (далі Перелік № 1172). Вказаний Перелік № 1172 було доповнено пунктом 2 згідно\~ Постанови КМУ від 26.11.2014 року за №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».\~ Зокрема, пункт 2 Переліку № 1172 було доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису відбулося за фактом подання стягувачем документів, що були передбачені п.2 Переліку № 1172, і які були підтвердженням безспірності заборгованості боржника перед стягувачем та слугували підставою для вчинення цього виконавчого напису. Водночас, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, що була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року та набрала законної сили, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «п. 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язати Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.». Отже, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 визнано нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Згідно положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 р. №7 «Про судове рішення в адміністративній справі» визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. З огляду на наведене, суд висновує, що при вчиненні 12.03.2021 виконавчого напису нотаріус Остапенко Є.М. керувався пунктом Переліку №1172, який був незаконним та нечинним, а відтак, із застосуванням положень нечинного нормативного акту дійшов помилкового висновку про існування безспірності заборгованості позивача перед ТОВ «Фінпром маркет» на підставі лише тих документів, що були передбачені пунктом 2 Переліку №1172. На підставі викладеного, суд вважає, що вимога позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є законною та обґрунтованою, оскільки наявні у нотаріуса документи, на час вчинення ним виконавчого напису, не свідчили про безспірність заборгованості за кредитним договором, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Судом також враховується правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) та від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс 19), про те, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Конституція України у статті 129 визначає однією із основних засад судочинства змагальність сторін та свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Вказаний принцип закріплено також і в Цивільному процесуальному кодексі України. Так, згідно ч.3 ст. 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є змагальність сторін, що полягає у рівності прав учасників справи щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.1 ст. 12 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.2 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України). Частинами 5,7 статті 81 ЦПК України визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосується предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконані обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За положенням ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. За положеннями ч.ч. 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин\~ суд вирішує справу за наявними матеріалами. З огляду на викладене, даючи оцінку зібраним у справі доказам, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, а також беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу допомогу, суд виходить із наступного. Положеннями статті 59\~Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно зі ст. ст. 26, 30\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, ордеру. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, згідно зі ст.\~137\~ЦПК України несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн позивачкою подано: - копію Договору про надання правової допомоги, укладений 11.06.2021 між [PERSON] , як клієнтом, та [PERSON] , як адвокатом, предметом якого є надання правової допомоги в обсязі та на умовах передбачених договором. В пункті 4.1. цього договору сторони обумовили, що сума винагороди, яку клієнт зобов`язується сплатити за надання правової допомоги (гонорар), порядок та строки її внесення зазначаються в окремому Додатку до цього Договору (а.с.35-37); - копію Додаткової угоди № 1 до Договору від 11.06.2021 про надання правової допомоги від 31.12.2022, якою сторони домовилися внести зміни в п. 6.1. Договору та викласти його в наступній редакції: «6.1. Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до 31.12.2024 року.» (а.с.38); - копію Додатку № 2 до Договору про надання правової допомоги від 11.06.2021 за яким сума винагороди, яку клієнт зобов`язується сплатити адвокату за надання правової допомоги (гонорар) у справі про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 13097 від 12.03.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. становить 6000 грн (без ПДВ) (а.с.39); - копію довідки від 05.06.2023, якою підтверджено сплату [PERSON] адвокату Істоміній В.Л. гонорару в сумі 6000 грн по договору про надання правової допомоги укладений 11.06.2021 (а.с.40). Надані представником позивача документи відповідно до положень ст.ст. 12, 81\~ЦПК України є належними доказами понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу і сплати грошових коштів за надання такої адвокату Істоміній В.Л. у цій справі. Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 28.12.2020 у справі №640/18402/19, розмір гонорару адвоката, встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу та часу, витраченого представником позивача, а отже, є визначеним. Адвокат не повинен підтверджувати розмір гонорару іншими письмовими доказами, якщо гонорар встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі. Отже, за наведених умов та з урахуванням відсутності клопотань відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами в порядку ст. 137 ЦПК України, - суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі в сумі 6000,00 гривень. Також положеннями статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, у даному випадку при повному задоволенні позовних вимог з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в сумі 1073,60 грн та за клопотання про витребування доказів в сумі 536,80 грн, всього 1610,40 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved