Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що з 20 листопада 2009 року по 19 вересня 2022 року вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. За період шлюбу ними було набуто нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] . Оскільки відповідач не визнає його право власності на половину цього спільного сумісного майна подружжя, то позивач просить суд визнати спільним сумісним майном подружжя квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , яка зареєстрована на ім`я [PERSON] , визнавши за ним право власності на 1/2 її частину. Ухвалою суду від 09 червня 2023 року відкрито спрощене провадження у даній справі. Цього ж дня ухвала про відкриття провадження була направлена учасникам справи. Крім того, відповідачу були направлені копія позовної заяви разом з доданими до неї документами. Також відповідачу був визначений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення йому копії ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Щодо заяви відповідача про слухання справи у порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін, то суд вважає, що вони не підлягають задоволенню з огляду на таке. Так, відповідно до положень ч. ч. 5, 6 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. При цьому, суд вважає, що наявних в матеріалах справи доказів цілком достатньо для повного та всебічного встановлення обставин справи, а слухання справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін, є недоцільним. Та обставина, що відповідачка надіслала іншій стороні проект мирової угоди, сама по собі не є підставою для проведення засідання з викликом сторін, оскільки відповідачкою не надано жодних даних, що позивач хоч якимось чином погоджується на укладання мирової угоди. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість вирішення справи за наявними матеріалами у відповідності до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке. Так, судом встановлено, що з 20 листопада 2009 року по 19 вересня 2022 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Також встановлено, що 11 вересня 2015 року відповідач [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу придбала квартиру [ADDRESS] . Статтею 60 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. А відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У відповідності до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Хоча дану квартиру було зареєстровано лише на відповідача, однак факт реєстрації спірного нерухомого майна на ім`я одного з подружжя не означає, що воно належить лише цій особі. Майно в цьому разі є спільною сумісною власністю подружжя та належить чоловікові та дружині в рівних частках з моменту його придбання. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01 квітня 2020 року по справі №462/518/18. З наведеного слідує, що частки сторін у праві власності на спільне майно подружжя є рівними, тобто складають по 1/2 частині. Так як право власності на спірне майно відповідач [PERSON] набула у період шлюбу з позивачем, то відповіднодо вимог вищевказаних Законів, суд вважає необхідним задовольнити вимоги позивача та визнати за позивачем право власності на спільне сумісне майно подружжя, а саме, частину квартири, розташовану за адресою: [ADDRESS] , та відповідно, - на частину зазначеної квартири за відповідачем. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати, а саме: 1800 грн. понесених позивачем витрат на сплату судового збору за подання позовної заяви, та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн., а всього підлягають стягненню 4800 грн..

Outcome: approved