Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-16 00:00:00

14.03.2023 [PERSON] звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що [INFO] у [PERSON] та відповідачки [PERSON] народився син - [PERSON] . Останні 3 роки [PERSON] життям дитини не цікавиться, участі у вихованні не приймає. [PERSON] самостійно доглядав та виховував дитину, а також виконував всі інші батьківські обов`язки. Це спричинило звернення [PERSON] до Ленінського районного суду м. Запоріжжя із позовом про позбавлення батьківських прав. Однак, в процесі розгляду справи, [INFO] [PERSON] помер, відповідно, провадження в справі було закрите. Після смерті батька, [PERSON] було влаштовано до рідної сестри померлого батька - [PERSON] , тобто рідної тітки малолітньої дитини. На теперішній час малолітній [PERSON] перебуває на повному утриманні позивачки. Відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, його виховання, навчання та підготовку до самостійного життя. Просить суд: -позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] . 24.03.2023 року суддя відкрив загальне провадження по справі та призначив підготовче судове засідання. 26.04.2023 року суд закрив підготовче судове засідання та призначив справу до розгляду. Позивач [PERSON] позовну заяву підтримала, просила її задовольнити, справу розглядати за її відсутності. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , справу просила розглядати за її відсутності. Представник третьої особи органу опіки та піклування Запорізької міської ради по Хортицькому району Малинка Ю.М. просила суд розглядати справу за її відсутності, рішення ухвалити з урахуванням висновку органу опіки від 12.05.2023 року. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою ВР від 27.02.1991року № 789-ХІІв усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Дитина з моменту народження має право на піклування своїх батьків. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови ПВСУ № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 визначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, не зважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Пунктом 16 Постанови ПВСУ № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Неповнолітній [PERSON] народився [INFO] , батьками якого є відповідачка [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.01.2021, виданим Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). У зв`язку з невиконанням батьківських обов`язків [PERSON] , [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя із позовом про позбавлення батьківських прав. Однак, в процесі розгляду справи, [INFO] , [PERSON] помер, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 19.12.2022, виданим Запорізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Відповідно, провадження в справі було закрите. Після смерті батька, дитину було влаштовано до рідної сестри померлого батька - [PERSON] , що підтверджується відповіддю служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 16.01.23р. та наказом №62 від 16.01.23р. Родинний зв`язок батька дитини та позивачки підтверджується їх свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 27.10.1984 та [PERSON] серії [NUMBER] від 18.01.1983, а також свідоцтвом про укладання шлюбу, після якого позивачка змінила прізвище з дівочого « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відповідно до інформації Запорізької гімназії №108 від 21.04.2023 №01-10/110, малолітній [PERSON] , [INFO] , є вихованцем старшої групи «Калинонька» дошкільного підрозділу гімназії, його батько - [PERSON] , сумлінно займався вихованням сина, створював належні умови для розвитку та його навчання. Після смерті батька вихованням дитини займається тітка - [PERSON] , яка підтримує зв`язок з вихователями групи та створила умови для дистанційної освіти дитини. Мати дитини - [PERSON] за час перебування малолітнього [PERSON] , [INFO] , в дошкільному підрозділі Запорізької гімназії №108, участі у вихованні дитини не приймала. Згідно з інформацією КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №9» від 19.04.2023 №0944/01-04, декларацію про вільний вибір лікаря на медичне обслуговування укладено 13.01.2021 батьком, [PERSON] з лікарем-педіатром [PERSON] . Відповідно до інформації вищезазначеного центру на прийом лікаря з дитиною звертається тітка - [PERSON] , яка виконує рекомендації лікаря-педіатра в повному обсязі. Мати дитини - [PERSON] , участі у лікуванні дитини не приймає. Свідок [PERSON] зазначила, що є сусідкою, поруч проживали [PERSON] , [PERSON] та малолітній [PERSON] . Вихованням дитини займався батько дитини [PERSON] та баба дитини. З 2020 року [PERSON] проживав з батьком та бабою, матір дитини вона більше не бачила. Після смерті батька дитини, останній проживає з його рідною тіткою [PERSON] . Голова районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району затвердив висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . У висновку вказано, що [PERSON] не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Голова районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] . Вирішуючи наявність законних підстав для задоволення позовних вимог, суд враховує пояснення свідків та позивача, з яких встановлено, що [PERSON] покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Крім того, регулярно демонструє асоціальну поведінку, що підтверджується вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14.06.2016, яким [PERSON] визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, та призначено їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік. Суд не встановив жодних об`єктивних, непереборних обставин, які заважали відповідачу підтримувати зв`язок із своїм сином. Суд враховує, що відповідачка [PERSON] не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . З досліджених по справі доказів суд робить висновок, що відповідач по справі ухиляється від виконання обов`язків по вихованню своєї дитини, а тому вона підлягає позбавленню батьківських прав. Також суд роз`яснює [PERSON] , що у відповідності до статті 169 СК України у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення її батьківських прав, вона має право звернутись до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судовий збір в сумі 1073,60 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved