Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

11 листопада 2021 р. [PERSON] (далі: позивач) звернулась з позовом до Акціонерного товариства «Сенс Банк» (далі: відповідач), треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець Виконавчого округу Харківської області Петренко Дмитро Олександрович, в якому просить суд виконавчий напис № 24611 від 30.08.2021 визнати таким, що не підлягає виконанню. Крім того просила стягнути з відповідача на свою користь витрати на правову допомогу в розмірі 20\~000, 00 грн. та по сплаті судового збору в сумі 1\~362, 00 грн. В обґрунтування заявленої вимоги посилається на те, що виконавчий напис № 24611 від 30.08.2021 вчинений з порушенням вимог Закону України "Про нотаріат". 29.11.2021 р. представником позивача подано заяву про розподіл та відшкодування судових разом із доказами. Вищезазначена заява разом із доказами була направлена відповідачу, про що свідчить опис документів що направляється цінним листом з оголошенню цінністю та фіскальний чек. Відповідач заперечував проти задоволення позовної вимоги посилаючись на те, що позивачем жодним чином не доведено інший розмір заборгованості, ніж той, що зазначений у виконавчому напису. Крім того у відзиві зазначив, що позивач заявляє орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20\~000, 00 грн. та не надає доказів, у зв`язку з чим просив направити йому копію заяви з додатками, у разі надходження заяви про стягнення витрат, для висловлення свої правової позиції з цього приводу. 02.05.2023 рішенням Київського районного суду м. Харкова позов [PERSON] до Акціонерного товариства «Сенс Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець Виконавчого округу Харківської області Петренко Дмитро Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - задоволено, виконавчий напис № 24611 від 30.08.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., визнано таким, що не підлягає виконанню, стягнуто з Акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору в сумі 1\~362, 00 грн. 22.06.2023 року представником позивача подано заяву про ухвалення додаткового рішення суду щодо розподілу та відшкодування судових витрат у справі № 953/21374/21. До судового засідання 13.07.2023 р. учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не з`явились, причину неявки суду не повідомили. Частиною 4 ст. 270 ЦПК України встановлено, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. З урахуванням обставин, що стали підставою для ухвалення додаткового рішення, суд вважає за можливе розглянути дане питання за відсутності учасників справи, які були повідомлені належним чином про дату, час та місце судового засідання. Розглянувши заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов наступного: Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо не вирішено питання про судові витрати. Як зазначалось вище, 02.05.2023 рішенням Київського районного суду м. Харкова позов [PERSON] до Акціонерного товариства «Сенс Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець Виконавчого округу Харківської області Петренко Дмитро Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - задоволено, виконавчий напис № 24611 від 30.08.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., визнано таким, що не підлягає виконанню, стягнуто з Акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору в сумі 1 362, 00 грн. Разом із тим, судом не вирішено питання про витрати на правову допомогу в розмірі 20\~000, 00 грн. При цьому, суд зазначає, що не знаходить підстав для направлення відповідачу заяви про розподіл та відшкодування судових витрат з додатками, як про то це зазначено у відзиві, оскільки позивач 26.11.2021 року направив відповідачу відповідну заяву, про що свідчать опис документів що направляється цінним листом з оголошенню цінністю та фіскальний чек. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: попереднє визначення суми судових витрат (ст. 134 ЦПК України); визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України); розподіл удових витрат між сторонами (ст. 141 ЦПК України). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас, зі змісту ч. 4 ст. 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 141 ЦПК України. Разом із тим у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії,

Outcome: partial