Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-05 00:00:00

01.02.2022 позивач звернулась до Шевченківського районного суду міста Києва із вищезазначеним позовом, в якому просила скасувати постанову державного нотаріуса Першої Київської державної нотаріальної контори Кравченко Т.В. від 23 червня 2021 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі їй свідоцтва про придбання з прилюдних торгів нерухомого майна, що розташоване за адресою [ADDRESS] , обґрунтовуючи свої вимоги наступним. 03.12.2020 в рамках виконавчого провадження [NUMBER], відкритого 21 жовтня 2019 року приватним виконавцем Кравцем В.В., з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса КМНО Кобернської О.Ю. №392 від 02 жовтня 2019 року, про стягнення з боржника [PERSON] на користь стягувача [PERSON] заборгованості за договором позики в сумі 100000 грн, відбулись електронні торги, організовані та проведені ДП «СЕТАМ» з реалізації арештованого майна боржника [PERSON] , а саме трикімнатної квартири [ADDRESS] . 05.12.2021 позивачу після повного розрахунку за придбання нерухомого майна видано акт про проведення електронних торгів в даному виконавчому провадженні для отримання свідоцтва про придбання нерухомого майна з електронних торгів нотаріусом. 23.06.2021 представник позивача подав відповідну заяву до нотаріуса про видачу відповідного свідоцтва разом із вищезазначеним актом. Натомість відповідачем було видано постанову про відмову у видачі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, що унеможливило подальшу реєстрацію права власності позивача у відповідному Державному реєстру речових прав на нерухоме майно. Вважаючи таку постанову протиправною позивач звернулась з даним позовом до суду. Таке рішення відповідача перешкоджає, за твердженням позивача, реалізації позивачем права власності на дану квартиру. Позивач зазначає, що підставою для такої відмови стало те, що відповідач всупереч положенням діючого законодавства здійснив перевірку наявності обтяжень (арештів) нерухомого майна при вирішенні питання щодо видачі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, оскільки чинним законодавством така перевірка не передбачена , а отже не передбачено й винесення нотаріусом відповідної постанови про відмову у вчиненні зазначеної нотаріальної дії з підстави наявності обтяжень щодо нерухомого майна (а.с.5-9). 03.02.2022 ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва зазначену справу передано на розгляд за підсудністю до Солом`янського районного суду міста Києва з підстав виключної підсудності (а.с.2, 28). 04.05.2022 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями визначено головуючого суддю [PERSON] з розгляду даної справи (а.с.31). 11.05.2022 ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва [PERSON] відкрито спрощене позовне провадження в даній справі без виклику сторін. Копія ухвали з додатками направлена відповідачу у справі та третій особі (а.с.33, 35). 24.08.2022 на адресу суду від відповідача надійшов лист, в якому нотаріус зазначила, що, на її думку, нотаріуси не можуть бути відповідачами або заінтересованими особами, а можуть залучатися виключно як треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача (а.с.42). 18.01.2023 ухвалою суду у даній справі залучено в якості третьої особи Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с.45). 17.05.2023 відповідно до розпорядження т.в.о. керівника апарату Солом`янського районного суду м. Києва Іваницької А. у зв`язку із звільненням у відставку судді [PERSON] призначений повторний автоматизований розподіл даної справи (а.с.57). 17.05.2023 відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи головуючому судді Жовноватюк В.С. передану справу для розгляду (а.с.58). 22.05.2023 ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва Жовноватюк В.С. дану справу прийнято до свого провадження. Продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику. Копію ухвали направлено учасникам (а.с.60-64). Як вбачається з матеріалів справи відзив відповідачем подано так і не було, хоча копію ухвали про відкриття провадження, копію позову з додатками відповідач отримав ще 04 серпня 2022 року (а.с.38). Треті особи пояснення щодо позову також не надіслали в суд. Відтак, суд розглядає справу на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Так, судовим розглядом встановлено, що 29.04.2004 [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири став власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.10). 21.10.2019 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Кравцем В.В. відкрито виконавче провадження [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису №392 від 02 жовтня 2019 року, виданого приватним нотаріусом КМНО Кобернською О.Ю., про стягнення з боржника [PERSON] на користь стягувача [PERSON] заборгованості за договором позики від 25 вересня 2019 року в сумі 100000 грн, що підтверджується відповідною постановою про відкриття виконавчого провадження (а.с.15-16). 28.10.2019 відповідно до постанови про опис та арешт майна боржника описано майно боржника [PERSON] , а саме трикімнатна квартира [ADDRESS] , яка на праві власності була зареєстрована за боржником [PERSON] , що підтверджується актом про проведення електронних торгів від 05 січня 2023 року в даному виконавчому провадженні (а.с.17-19). 03.12.2020 відбулись електронні торги, організовані та проведені ДП «СЕТАМ» з реалізації вищезазначеного арештованого майна (лот №453103), що підтверджується актом про проведення електронних торгів ДП «СЕТАМ» №517442 від 03.12.2020 (а.с.19-20). 05.01.2021 позивачу після проведення повного розрахунку за придбання майна на електронних торгах видано акт про проведення електронних торгів у ВП [NUMBER] для видачі свідоцтва про придбання нерухомого майна з електронних торгів нотаріусом (а.с.19-20). 23.06.2021 державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Кравченко Т.В. на підставі заяви від 23 червня 2021 року, поданої [PERSON] , який є представником [PERSON] , відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про придбання нерухомого майна з електронних торгів на вищезазначену квартиру (а.с.13). Постанова мотивована тим, що державний нотаріус, здійснивши перевірку зазначеної квартири в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, - знайшов зареєстровані обтяження, а саме три арешти нерухомого майна щодо вищезазначеної квартири. Перший, зареєстрований 21.02.2019, підстава виникнення обтяження ухвала Шевченківського районного суду м. Києва у справі №761/33193/15-к від 12.11.2015. Другий, зареєстрований 16.12.2015, підстава виникнення обтяження постанова ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві від 09.09.2015. Третій, зареєстрований 21.10.2019, підстава виникнення обтяження постанова ПВВО м. Києва Кравця В.В. від 21.10.2019 у виконавчому провадженні [NUMBER]. Далі в постанові державний нотаріус посилається на положення інструкції з організації примусового виконання рішень, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» і зазначає про дії виконавця, які він повинен вчинити в рамках виконавчого провадження у випадку реалізації арештованого майна , з таким арештованим майном, зокрема, зняти такі арешти. І робить висновок про те, що оскільки такі арешти не зняті, що оскільки виконавцем не скасовані вжиті заходи щодо виконання рішення, що не вилучені обтяження (арешти), то підстав для видачі позивачу свідоцтва про придбання нерухомого майна з електронних торгів на таку квартиру, на думку нотаріуса, немає. З цих підстав виносить оскаржуване рішення. Твердження позивача про те, що відповідач діяв таким чином всупереч положенням діючого законодавства та вийшов за рамки своїх повноважень, грунтується на положеннях діючого законодавства. Відтак позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права. Частиною 1 статті 1 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Відповідно до ч.2 ст.1 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Обов`язок нотаріуса та відповідної посадової особи вчиняти нотаріальні дії передбачений ч.3 ст.49 Закону України «Про нотаріат», де також встановлено заборону безпідставної відмови у її вчиненні. Згідно з п.9 ч.1 ст.49 Закону України «Про нотаріат» підстави для відмови у вчиненні нотаріальної дії можуть встановлюватися тільки цим Законом. Перелік підстав для відмови нотаріусом у вчиненні нотаріальних дій , зазначений у статті 49 Закону України «Про нотаріат», не є вичерпним. За наявності умов, передбачених ст.49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус може відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вона суперечить вимогам чинного законодавства, по друге, обґрунтувати своє рішення на підставі норм чинного законодавства. Так, у ч.1 ст.49 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо 1)вчинення такої дії суперечить законодавсту України, 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії, 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства, 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень, 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи , суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності, 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення, 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням, 9) в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ч.2 ст.50 Закону України «Про нотаріат» право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Предметом судової діяльності у справах про оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні є перевірка законності дії нотаріусів або відповідних посадових осіб, які вчиняють нотаріальні дії чи які відмовили в їх вчиненні. Відповідно до ст.61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено обороноздатного майна та майна, зазначеного у ч.8 ст.56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах встановлюються відповідними актами цивільного законодавства (ч.1 ст.650 ЦК України). Відповідно до ч.4 ст.656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах, конкурсах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Відповідно до п.1.1 «Порядку реалізації арештованого майна», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2831/5 (далі - Порядок) електронні торги - це продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних торгів, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну. Після повного розрахунку переможця за придбане майно (у тому числі сплати винагороди за організацію та проведення електронних торгів) на підставі протоколу про проведення електронних торгів та платіжного документа, який підтверджує сплату додаткової винагороди за організацію та проведення електронних торгів (у випадку якщо майно реалізовувалось за ціною, вищою за стартову), виконавець протягом 5 робочих днів складає акт про проведені електронні торги. Державний виконавець додатково затверджує акт про проведені електронні торги у начальника відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством. У випадку придбання нерухомого майна документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, є свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, яке видається нотаріусом на підставі акта про проведені електронні торги (п.п.4.10 та 8.10 Порядку). Згідно з п.5 ст.34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, а саме - видають свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів). Відповідно до п.3.1 Глави 12 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, свідоцтво про придбання арештованого нерухомого майна з прилюдних торгів видається нотаріусом на підставі акта про проведені публічні торги, складеного державним виконавцем та затвердженого начальником відповідного відділу державної виконавчої служби або приватним виконавцем. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постановах Верховного Суду від 23 вересня 2021 року у цивільній справі №161/1869/19, від 05 серпня 2020 року у справі №359/2045/18 останній дійшов висновку, що пунктом 8 Порядку встановлено, що акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, передбачених законодавством. Отже, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на торгах, яка полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на торгах, тобто є правочином. В постанові Верховного Суду від 13 лютого 2013 року у справі №6-174цс12 зазначено, що виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, складання державним виконавцем за результатами їх проведення акту про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а відтак є правочином. В постанові від 20 березня 2019 року у справі №751/11610/15-ц Верховний Суд звернув увагу на те, що процедура реалізації нерухомого майна з прилюдних торгів завершується затвердженням начальником органу державної виконавчої служби акту, складеного державним виконавцем за результатами відповідних торгів, що є підставою для подальшої реєстрації прав на придбане майно. Відповідно до ст.72 Закону України «Про нотаріат» документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане нерухоме майно, є свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, яке видається нотаріусом на підставі акту про проведені електронні торги. Підставою для вчинення цієї нотаріальної дії є звернення до нотаріуса набувача нерухомого майна чи його повіреної особи та подання ним документів, які безспірно встановлюють факт набуття права власності на нерухоме майно внаслідок проведення аукціону. Видача свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів - нотаріальна дія, яка встановлює факти, що мають юридичне значення. Законодавством передбачений вичерпний перелік документів для видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), які відбулися: -документи, що ідентифікують власника (покупця), -документи, що підтверджують проведення аукціону (торгів), -в разі придбання заарештованої нерухомості з публічних торгів - Акт державного/приватного виконавця про проведення прилюдних торгів. Додатково може знадобитись Протокол проведення прилюдних торгів. Останнім етапом буде реєстрація права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Нотаріус самостійно в день видачі свідоцтва реєструє право власності на придбане майно. Аналіз вищенаведених норм права та практики Верховного Суду свідчить про те, що законодавець не пов`язує видачу свідоцтва про придбання нерухомого майна з електронних торгів з обов`язком відповідного нотаріуса, до якого звернувся «переможець» електронних торгів з чітко передбаченим вище пакетом документів, перевіряти наявність будь-яких обтяжень у такого нерухомого майна. Тим більше, законом не передбачена можливість відмовити у вчиненні такої нотаріальної дії через наявність таких обтяжень. Видача нотаріусом свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів не є правочином, а лише констатує факт підтвердження права власності, яке вже виникло на підставі акту про проведення електронних торгів. Вимога надати інші документи нотаріусу для видачі зазначеного свідоцтва, окрім акту, не передбачена. В даному випадку нотаріус не є особою, яка наділена правом контролювати дії державного чи приватного виконавця з примусового виконання ними будь-якого рішення і надавати їм вказівки скасувати будь-які обтяження. Однак саме про це зазначив відповідач в оскаржуваній постанові. Вищезазначений акт від 23 червня 2021 року подано до нотаріуса представником позивача разом з заявою про видачу свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів. Як вбачається з акту про проведення електронних торгів від 05 січня 2021 року, позивач сплатила в повному обсязі кошти за придбання такого майна, що свідчить про набуття нею права власності на таке майно. Доказів оспорювання вищезазначеного акту та/або визнання його недійсним в судовому порядку суду учасниками справи не надано. Нотаріусом під час винесення оскаржуваної постанови, яка полягає у відмові у вчиненні конкретної нотаріальної дії, порушено п.5 ст.34 Закону України «Про нотаріат», п.п.4.10 та 8.10 Порядку реалізації арештованого майна, п.3.1 Глави 12 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. В свою чергу, тлумачення ст.50 Закону України «Про нотаріат» свідчить , що при задоволенні позову про оспорення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, суд не може зобов`язати нотаріуса вчиняти нотаріальні дії, оскільки такі дії вчиняються нотаріусом відповідно до Закону України «Про нотаріат» і належать до його компетенції. Отже, вимоги позивача не тільки ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, але й ще є законними та обґрунтованими, а обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог знайшли своє підтвердження під час судового розгляду. Виходячи з цього, суд задовольняє позов в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved