Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-02 00:00:00

05\~травня 2021\~року Акціонерне\~товариство комерційний\~банк «ПриватБанк»\~(далі\~-\~АТ КБ\~«ПриватБанк»)\~звернулось із\~позовом до\~ [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості в\~сумі 94162,56\~грн.\~за кредитним\~договором б/н\~від 21\~серпня 2018\~року,\~укладеним між\~ [PERSON] \~та,\~згідно позову,\~«ПриватБанк». Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що відповідно до підписаної заяви №б/н від 21 серпня 2018 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Преміальна картка «World\~Black\~Edition»\~кредитний ліміт\~до 200\~000\~грн. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив свою згоду, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», викладеними на сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором у відповідача станом на 13 квітня 2021 року наявна заборгованість у розмірі 94162,56 гривень, яка складається з: 85746,30 гривень заборгованість за кредитом, в тому числі, 56527,57 заборгованість за поточним тілом кредиту та 29218,73 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 3773 гривень - заборгованість за нарахованими відсотками, 4643,26 грн. заборгованість за простроченими відсотками. 26 травня 2021 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній вказує, що визнає позовні вимоги частково. Зазначає, що у анкеті-заяві позичальника, яку підписав відповідач, нарахування відсотків не зазначено, отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відсотки. Посилається на правовий висновок Постанови Великої палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. Паспорт споживчого кредиту містить прізвище відповідача, а не його особистий підпис. Також 16 квітня 2021 року ним було сплачено за кредитною картою 5000 грн., що не було враховано при розрахунку суми позову. Не визнає позовні вимоги відносно нарахованих відсотків 3773 грн. та прострочених відсотків 4643,26 грн. Сплачені кошти 4073,41 грн. та 14635,55 грн. вважає, що необхідно врахувати у погашення заборгованості за тілом кредиту. Просить зменшити заборгованість за тілом кредиту до 62037,34 грн. 10 червня 2021 року від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій останній вказує, що зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в анкеті-заяві позичальника, яка містить підпис позичальника, Умовах надання банківських послуг, Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Таким чином, між Банком та позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству України не суперечить. Щодо ознайомлення позичальника з умовами та правилами надання банківських послуг, то в анкеті-заяві чітко вбачається ознайомлення відповідача зі всіма істотними умовами договору та засвідчено підписом відповідача. Витяг із тарифів обслуговування кредитних карт «World Black Edition», в якому встановлена поточна процентна ставка 3,1% (37,20% на рік). Зауважив, що виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами по справі. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Просив уточнені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 17 червня 2021 року на адресу суду від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій останній зменшує позовні вимоги та просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором в розмірі 92597 грн, а саме, 86048,05 грн заборгованість за тілом кредиту, в тому числі за простроченим тілом кредиту та 6548,95 грн. заборгованість за простроченими відсотками та судові витрати. 22 вересня 2021 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи, оскільки він заперечував підписання «Паспорту споживчого кредиту», стверджував, що має інший підпис. На вирішення відповідач просив поставити питання: Чи належить підпис [PERSON] , зроблений у вигляді прізвища у рядку «Підпис споживача» у «Паспорті споживчого кредиту». Ухвалою суду від 06 жовтня 2021 року призначено судову почеркознавчу експертизу. 12 листопада 2021 року до суду надійшло клопотання судового експерта Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. В судовому засіданні 03 грудня 2021 року за клопотанням експерта у відповідача [PERSON] були відібрані експериментальні зразки підпису та почерку [PERSON] та відібрані документи, де міститься підпис [PERSON] (вільні зразки підпису [PERSON] ). 08 грудня 2021 року на адресу суду від позивача надійшов оригінал Паспорту споживчого кредиту. 20 грудня 2021 року клопотання експерта задоволено, про що постановлена ухвала, яка станом на 24 грудня 2021 року не набрала законної сили. Разом з тим, 24 грудня 2021 року на адресу суду надійшло повідомлення про неможливість проведення судової експертизи, призначеної ухвалою суду 06 жовтня 2021 року. 20 січня 2022 року на адресу суду надійшло клопотання позивача про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи, експертизу просив призначити Миколаївському Науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України. Ухвалою суду від 24 січня 2022 року знов призначено судову почеркознавчу експертизу. 16 травня 2022 року на адресу суду надійшло повідомлення про неможливість проведення судової експертизи, призначеної ухвалою суду від 24 січня 2022 року, а 02 червня 2022 року з експертної установи надійшли матеріали цивільної справи. 13 червня 2022 року на адресу суду надійшло клопотання позивача про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи, експертизу просить призначити Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз. Ухвалою суду від 13 червня 2022 року призначено судову почеркознавчу експертизу. 08 листопада 2022 року на адресу суду надійшов висновок експерта. Ухвалою суду від 25 січня 2023 року за клопотанням відповідача витребувані докази. 03 березня 2023 року на адресу суду від представника позивача надійшли пояснення на виконання ухвали суду разом із розрахунком заборгованості. 13 червня 2023 року на адресу суду від представника позивача надійшли пояснення та виписка по картрахунку [PERSON] 21 червня 2023 року від представника позивача на адресу суду надійшли пояснення та розрахунок заборгованості відповідача за обліковою ставкою НБУ. 03 липня 2023 року на адресу суду від відповідача надійшло заперечення, в якому вказує, що відсутні підстави для стягнення вказаної суми нарахованих відсотків, а саме, зараховані 50944,54 грн позивачем у рахунок погашення відсотків за використання кредитним лімітом, підлягають у зарахування погашення тіла кредиту 48735,95 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, надсилав до суду клопотання, в якому просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, надсилав до суду заяву про розглядати справи без його участі. Розгляд справи проведено без участі сторін з урахуванням положень ч.1 ст.223 ЦПК України. Дослідивши докази в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 21 серпня 2018 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, який представляє собою анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанк, Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи банку, згідно з яким відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Вказана анкета-заява містить підпис відповідача / т.1 а.с. 17-18, 21-25, 26-70/. Протягом дії договору позичальником було отримано три кредитні картки, строк дії останньої до 03/23. За даною кредитною карткою встановлено кредитний ліміт 03 вересня 2019 року 100000 грн., а 02 лютого 2021 року кредитний ліміт зменшено на 0,00 грн. /а.с. 15, 16/. Останнє погашення заборгованості відповідачем відбулось 16 квітня 2021 року в сумі 5000 грн. /т.1 а.с. 141-142/. Відповідно до частин першої, другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст.\~634\~ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив свою згоду на те, що заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку складає між ним та Банком кредитний договір. Відповідно до п. 2.1.1.4.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі порушення Клієнтом зобов`язань з погашення заборгованості перед Банком протягом 90 днів з моменту виникнення таких порушень - змінити умови кредиту, встановивши термін повернення кредиту дев`яносто першого дня з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту і вимагати від Клієнта повернення кредиту, сплати винагороди, комісії та відсотків за його використання, виконання інших зобов`язань за кредитом в повному обсязі. При цьому згідно ст.ст. 212, 611, 651 Цивільного кодексу України за зобов`язаннями, строк виконання яких не настав, вважається, що термін наступив в 91-й день з моменту настання порушення зобов`язань Клієнта з погашення заборгованості по кредиту. На цю дату Клієнт зобов`язується повернути Банку суму Кредиту в повному обсязі, винагороду й відсотки за фактичний строк його використання, в повному обсязі виконати інші зобов`язання за договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст.1054 ЦК України). Згідно зі ст. 526, ст. 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Крім того, згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за вказаним кредитним договором стосовно надання кредиту виконав, а [PERSON] в порушення умов договору зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим у нього перед банком утворилася заборгованість за тілом кредиту. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Оскільки вказаний договір є договором з щомісячною сплатою кредитного платежу, і відповідач належними чином його не виконував, тобто не сплачував щомісячний платіж у повному обсязі, то є закономірною наявність заборгованості, в тому числі і по простроченій сумі кредиту. Як вбачається з розрахунків заборгованості /т. 1 а.с.141-142, т. 2 а.с. 88-89, т. 2 а.с. 143-144/ відповідач за період дії договору активно користувався кредитними коштами, зокрема знімав їх та вносив кошти на погашення заборгованості, чим фактично визнавав наявність кредитних відносин між ним та АТ КБ «ПриватБанк». Заборгованість [PERSON] перед АТ КБ «ПриватБанк» станом на 01 червня 2021 року заборгованість за тілом кредиту, в тому числі за простроченим тілом кредиту складає 86048,05 грн. Разом із тим, суд, перевіривши розрахунки заборгованості, надані позивачем, а також випискупо рахунку [PERSON] , встановив, що витрати позичених коштів склали 748109,78 грн, а сума погашення складає - 709403,22 грн, відповідно до наведеного розрахунку: За період з 03 вересня 2019 року по 18 грудня 2019 року відповідач використав кредитні кошти на загальну суму 225923,85 грн, а на погашення сплатив 179877,22 грн; за період з 19 грудня 2019 року по 15 травня 2020 року відповідач витратив кредитні кошти на загальну суму 381513,72 грн, а на погашення сплатив 377260 грн; за період з 16 травня 2020 року по 01 червня 2021 року відповідач використав кредитні кошти на суму 140672,21 грн, а на погашення сплатив 152266 грн. Стосовно заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом, вказаної позивачем в розрахунку заборгованості в сумі 6548,95 грн., суд приходить до такого. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054\~ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої ст.\~1048\~ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. У анкеті-заяві від 21 серпня 2018 року, підписаній сторонами, відсутні умови договору про сплату відсотків по кредиту. Банк, пред`являючи вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, просив у тому числі, крім кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитом. Позивач, в обґрунтування позову посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: www.privatbank.ua, та Тарифи Банку, як невід`ємну частину спірного договору. Витягом з Тарифів наданими позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, порядок та строк їх повернення, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, розміри і порядок нарахування процентів, а також містяться додаткові положення. Однак, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Виходячи із викладеного, Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 21 серпня 2018 року шляхом підписання анкети-заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді стягнення процентів за користування кредитом. Вказана позиція зазначена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17. Як було встановлено судом ані розмір процентів, ані порядок їх сплати, ані відповідальність сторін договором між сторонами не визначені, а тому суд не взмозі визначити порушення умов кредитного договору щодо таких обов`язків позичальника та його відповідальності за порушення обов`язків за договором щодо таких обов`язків позичальника та його відповідальності з зазначених підстав. Постановою Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №284/157/20 передбачено підтвердження досягнення умов шляхом підписання паспорта споживчого кредиту. Разом і з тим, згідно висновку експерта № 3526-22 від 30 вересня 2022 року /т. 2 а.с. 27-31/ підпис від імені [PERSON] у вигляді рукописного запису прізвища « [PERSON] », що розміщений в графі «Підпис споживача» Паспорту споживчого кредиту від 03.09.2019 виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Тому суд не приймає як доказ Паспорт споживчого кредиту, який було підписано не відповідачем, а іншою особою. Між сторонами існував письмовий договір про домовленість щодо надання грошових коштів у позику шляхом перерахування цих коштів на банківську картку, яка по закінченню строку її дії перевипускалася Банком. В даному випадку необхідно виходити з того, що між сторонами існував письмовий договір про домовленість щодо надання грошових коштів у позику шляхом перерахування цих коштів на банківську картку. Відповідач не заперечує факту користування кредитним коштами у виді відповідного кредитного ліміту на отриману кредитну картку та про його обізнаність з наявним кредитом свідчить також здійснення періодичного погашення заборгованості за кредитом, що свідчить про існування між сторонами договірних відносин. Рух коштів на банківській картки відображено у виписці банківського рахунку [PERSON] /т. 2 а.с. 115-135/. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] звертався до Банку та 21 серпня 2018 року підписав анкету-заяву про надання послуг Банку, за якою на його ім`я було відкрито банківський рахунок та видано йому кредитну картку, якою він користувався. При цьому, суд звертає увагу, що кошти, сплачені відповідачем повинні бути зараховані на сплату тіла кредита, а не відсотків, чи інших платежів, які не передбачені умовами укладеного договору. Різниця між отриманими та сплаченими коштами становить 38706,56 грн, що і підлягає стягненню з відповідача. Виходячи із викладеного, суд вважає, що доведена заборгованість [PERSON] за кредитним договором складає 38706,56 гривень - заборгованість за тілом кредита, в тому числі за простроченим тілом кредита, а також вважає що з відповідача не підлягають стягненню суми заборгованості за нарахованими відсотками та заборгованості за простроченими відсотками, а спплачені відповідачем кошти підлягають зарахуванню в рахунок погашення суми заборгованості за тілом коредиту. Оскільки, невиконання [PERSON] взятого на себе зобов`язання, потягнуло виникнення заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 38706,56 гривень, порушене право позивача на повернення заборгованості за тілом кредита, в тому числі за простроченим тілом кредита, підлягає судовому захисту шляхом часткового задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що відповідач не оспорював стягнення заборгованості за тілом кредиту, а оспорював тільки стягнення заборгованості за відсотками, розмір яких було зазначено у паспорті споживчого кредиту, суд приходить до висновку про необхідність стягнення витрат за проведення судової-почеркознавчої експертизи у розмірі 9816,04 грн із позивача на користь відповідача /т.2 а.с.23/. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір пропорційно до суми задоволених позовних вимог, тобто 948,86 гривень (41,80%) /т.1 а. с. 81/.

Outcome: partial