Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення на її користь аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона є дочкою [PERSON] . Вказала, що відповідачка [PERSON] з нею не проживає та ніякої участі у її вихованні та утриманні не приймає. На прохання допомогти постійно відмовляє. Зазначила, що пенсії дідуся та бабусі, з якими вона проживає на даний час не вистачає на задоволення усіх потреб, а саме: на харчування та сезонний одяг, предмети для навчання. Вказала, що в даний час вона перебуває в скрутному матеріальному становищі, тому вимушена поставити питання про стягнення аліментів в судовому порядку. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 25.04.2023 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті (а.с. 18). В судове засідання позивачка не з`явилася, надала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності (а.с. 31). Відповідачка в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи. Відзиву на позов не надавала. Заперечень щодо розгляду справи у спрощеному провадженні сторони не надавали. Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи, які не з`явилися. Ухвалою суду від 10.07.2023 вирішено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За вказаних обставин, відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Кустоловської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, актовий запис № 1, матір`ю [PERSON] , [INFO] , зазначена [PERSON] (а.с.9). Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 15 вересня 2016 року визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . (а. с. 3-5). Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 29 грудня 2021 року ухвалено стягувати з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 листопада 2021 року до досягнення нею повноліття (а.с. 6-8). Згідно з довідкою № 02-19/78 від 18.08.2022 [PERSON] , [INFO] , з 2016 року проживає за адресою: [ADDRESS] разом з рідними - [PERSON] , 1949 року народження та [PERSON] , 1956 року народження (а.с. 10). Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом положень статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 51 Конституції України та статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із роз`яснень, які містяться в пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Визначаючи розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей суд виходить із сукупності наявних в матеріалах справи доказів та враховує загальновідомі обставини про щоденну потребу дитини у їжі, одязі, засобах особистої гігієни, забезпеченні належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку, а також те, що обов`язки з утримання дітей є рівними для обох батьків. Відповідно до положень частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом частини 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У зв`язку з цим суд вважає, що з відповідачки необхідно стягнути на користь позивачки аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше встановленого законодавством мінімального гарантованого розміру аліментів для дитини відповідного віку. На переконання суду, такий розмір аліментів забезпечить потреби неповнолітньої дитини, відповідатиме об`єктивним можливостям відповідачки та задовольнятиме правомірні очікування позивача на отримання аліментів, і з урахуванням балансу інтересів сторони буде достатнім для забезпечення належного утримання позивачки та відповідатиме можливостям матері надавати таку допомогу. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а відтак, вимога позивача підлягає задоволенню з дня подання позовної заяви до суду. У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. У відповідності до положень статті 4, пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір, від сплати якого позивач звільнена.

Outcome: approved