Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-09 00:00:00

У травні 2023 року позивач [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позову посилалася на те, що вона з 05.10.2013 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, який рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.12.2022 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають із позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча працює, має дохід, задовільний стан здоров`я, інших дітей чи осіб на утриманні не має, а тому, на думку позивача, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Домовленості щодо утримання дітей між сторонами не досягнуто. Враховуючи викладене, позивач змушена звернутись до суду та просити стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 грн. на кожного щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.05.2023 року зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено судове засідання. Від представника відповідача адвоката Тарасевича С.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву, а також додаткові пояснення у яких він позовні вимоги визнав частково, просив суд зменшити розмір аліментів на утримання малолітніх дітей до розмірів не більше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування заперечень представник відповідача посилався на те, що розмір аліментів, які просить стягнути позивач, є завищеним та не доведеним з боку позивача. Відповідач на теперішній час не працевлаштований, у власності чи володінні нерухомого та рухомого майна не має, а тому не має можливості сплачувати таку значну суму аліментів, яку просить позивач. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, натомість його представник адвокат Бойко Є.І. надала до суду заяву у якій просила справу розглядати за відсутності відповідача та його представників з урахуванням обставин, викладених у відзиві на позовну заяву, позовні вимоги визнала частково. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, на електронну адресу суду направила заяву у якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, доходить висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 05.10.2013 року, який рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.12.2022 року було розірвано (а.с. 9-10). Батьками малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] \~та [PERSON] (а.с. 11). Батьками малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] \~та [PERSON] (а.с. 12). Як вбачається із індивідуальних відомостей про застраховану особу ПФУ від 16.06.2023 року, відповідач [PERSON] на теперішній час офіційно не працює (а.с. 24). Відповідачем у відзиві не заперечувалось, що малолітні діти проживають разом із позивачем та перебувають на її утриманні. Положеннями частини другої статті 51\~Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). За змістом ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно із ч. 2 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.\~182\~СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. На підставі ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема й розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст.\~7\~Сімейного кодексу\~України визначено, що при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Положеннями ч. 1 ст.\~141\~СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно із статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). Суд зазначає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами необхідності стягнення саме такого розміру аліментів на утримання дітей, визначеного позивачем, враховуючи, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо дітей. Також, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що відповідач має можливість та спроможний сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі, заявленому позивачем 5\~000 грн. на кожну дитину щомісячно. Визначаючи розмір аліментів, які необхідно стягнути із відповідача на користь позивача на утримання малолітніх дітей, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дітей, а також стан здоров`я і матеріальне становище відповідача, який офіційно не працевлаштований, однак є працездатним. Згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 2 272 грн., а для дітей віком від 6 до 18 років 2 833 грн. Малолітньому сину [PERSON] , [INFO] , на момент винесення рішення виповнилось повних 9 років, а малолітньому сину [PERSON] , [INFO] , на момент винесення рішення виповнилось повних 5 років. Відповідач відомостей щодо розміру свого доходу суду не надав, однак, враховуючи, що він перебуває у працездатному віці, доказів наявності у відповідача інвалідності матеріали справи не містять, а тому, на думку суду, враховуючи часткове визнання позовних вимог відповідачем, відповідач спроможний надавати позивачу аліменти на утримання спільних дітей. Враховуючи вищевикладене, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи надані та здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв`язку у сукупності, з огляду на те, що діти сторін малолітні, знаходиться на утриманні своєї матері, яка потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, враховуючи часткове визнання позову відповідачем, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів, які слід стягнути із відповідача на користь позивача на утримання малолітніх дітей у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме: на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2\~272 грн. та на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2\~833 грн. щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи стягнення з 23.05.2023 року і до досягнення дітьми повноліття. Суд звертає увагу, що визначена сума аліментів є не меншою ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та буде об`єктивним, необхідним, достатнім та справедливим розміром стягнення аліментів. Стаття 191\~СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до правил п. 1 ч. 1 ст.\~430\~ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позивач від сплати судового збору звільнена на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позовні вимоги було задоволено частково, тому з відповідача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, слід стягнути судовий збір у розмірі 553,44 грн. на користь держави. На підставі вищевказаного,

Outcome: partial