Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

У березні 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до російської федераціх про відшкодування майнової та моральної шкоди, в якому просить: - стягнути з відповідача на користь позивача майнову шкоду в розмірір 282876, 00 грн.; - стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 150000, 00 грн.; судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що йому на праві власності належить автомобіль «Volksvagen Polo», д.н.з. [NUMBER] . 17.03.2022 року близько 16 год. 00 хв. внаслідок обстрілу з боку російської федерації належний позивачу автомобіль був пошкоджений вибухом артилерійського снарядку при здійсненні артилерійського обстрілу м. Києва. На час пошкодження вибухом російського артилерійського снаряду під час обстрілу автомобіль перебував у м. Києві біля будинку [ADDRESS] . Позивач з сином в цей час перебували неподалік біля будинку [ADDRESS] та чув три потужних вибухи, при цьому позивач та його син отримали уламкові вибухові поранення. Уламкові вогнепальні поранення позивач лікував протягом місяця та не мав можливості працювати та вільно пересуватися у звичайному режимі життя. Згідно звіту №18 від 17.11.2022 року розмір заподіяних матеріальних збитків становить 282876, 00 грн. такими діями російської федерації йому завдано матеріальну шкоду та збитки позивачу. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 31.03.2023 року у справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. За таких обставин судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявній в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , автомобіль «Volksvagen Polo», д.н.з. [NUMBER] на праві власності належить [PERSON] (а.с. 64). 24.02.2022 російська федерація здійснила широкомасштабну військову агресію проти України, що стало підставою для введення на території України з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 воєнного стану, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 року за № 2102-IX. Згідно довідки НПУ ГУНП у м. Києві Святошинського УП від 19.07.2022 року №125/54/03-2022, виданої потепілому [PERSON] про те, що дісно 17.03.2022 року о 16 год. 00 хв. внаслідок збройної агресії з боку російської федерації було пошкоджено (зруйновано) майно, а саме автомобіль марки ««Volksvagen Polo», д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . Відомості про вчинене кримінальне правопорушення 17.03.2022 року було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12022100080000690 за ознаками ч. 1 ст. 438 КК України (а.с. 31). Відповідно до звіту №18 про оцінку автомобіля «Volksvagen Polo», д.н.з. [NUMBER] , варість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volksvagen Polo», д.н.з. [NUMBER] , в результаті його пошкодження складає 282876, 00 грн. (а.с. 32-60). З консультативного висновку Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охмадит» МОЗ України від 17.03.2023 року встановлено діагноз [PERSON] , а саме: Вогнепальне поранення другого пальця лівої кістки та правого стегна, перелом основної фаланги другого пальця лівої кісті (а.с. 62). Згідно рентгенографії Націолнальної дитячої спеціалізованої лікарні «Охмадит» від 19.03.2022 року у [PERSON] виявлено багатоуламковий перелом проксимальної фаланги другого пальця лівої кісті із наявністю стороннього тіла в товщі кістки розміром 5х6 мл., уламки без суттєвого зміження (а.с. 61). Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За приписами ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 3 ст. 22 ЦПК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. При цьому ст. 1166 ЦК України визначає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, зокрема, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ст.23 ЦК України моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із душевними стражданнями, у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України ( п.3, 9) N 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. За змістом ст.ст. 1167, 1168 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: в тому числі у випадках, встановлених законом. Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Право на життя передбачені Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, ІV Женевською конвенцією 1949 року про захист цивільного населення під час збройного конфлікту, розділу ІІ Конституції України. Іноземна держава-відповідач не користується судовим імунітетом, оскільки російська федерація вийшла за межі суверенних прав, гарантованих ст. 2 Статуту ООН, тому що будь-яка іноземна держава не має права втручатися шляхом збройної агресії в іншу країну, і суди України, мають право ігнорувати імунітет цієї країни та розглядати справи про відшкодування шкоди, завданої фізичній особі в результаті збройної агресії рф, за позовом, поданим саме до цієї іноземної країни. Аналогічну позицію щодо непоширення на рф судового імунітету при розгляді справ щодо відшкодування шкоди, завданої збройною агресією рф проти України, викладено в постанові Верховного Суд від 14.04.2022 року у справі № 308/9708/19 (провадження № 61-18782 св 21), а також постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2022 року у справі № 635/6172/17 (провадження № 14-167 цс 20). За приписами ч. 9 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об`єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на російську федерацію як на державу, що здійснює окупацію. Держава Україна всіма можливими засобами сприятиме відшкодуванню матеріальної та моральної шкоди російською федерацією. Отже, рф, вчинивши неспровокований та повномасштабний акт збройної агресії проти Української держави, численні акти геноциду Українського народу, не вправі надалі посилатися на свій судовий імунітет, заперечуючи тим самим юрисдикцію судів України на розгляд та вирішення справ про відшкодування шкоди, завданої такими актами агресії фізичній особі - громадянину України. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved