Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-03 00:00:00

Позивачка звернулася до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до [PERSON] , третя особа - Адміністрація Шевченківського району Дніпровської міської ради в особі управління-служби у справах дітей адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, про позбавлення батьківських прав. На обгрунтування позову зазначила, що з 22.09.2007 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.09.2016 року шлюб між ними був розірваний. Фактичні шлюбні відносини були припинені з вересня 2015 року. Сторони проживають окремо, дитина мешкає разом з позивачкою, спору щодо місця проживання дитини не було. З того часу батько життям доньки не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватися та брати участь у її вихованні, матеріально допомагає під тиском судового рішення про стягнення аліментів у мінімальному розмірі. На сьогоднішній день доньці 14 років, вона з батьком не спілкується, не має до нього почуттів, окрім образи, оскільки батько не розмовляє з нею під час випадкових зустрічей, які трапляються, бо вони живуть поряд. Батько жодного разу не привітав доньку з Днем народження та іншими святами після розлучення. Донька є учасницею хореографічного ансамблю «Кристал», який приймає участь у міжнародних конкурсах та фестивалях. Відповідач з метою тиску на позивачку в зменшенні грошових витрат та аліментів відкликав свій нотаріально посвідчений дозвіл на виїзд дитини за кордон для участі з колективом у фестивалі. Звернення позивачки до суду з позовом про надання дозволу для виїзду дитини за кордон без згоди батька залишено без задоволення. Ці події вплинули негативно на відношення дитини до батька. З 11.02.2017 року позивачка проживає в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від цього шлюбу народилася спільна донька, 2017 року народження. Чоловік бажає удочерити [PERSON] , у них дуже гарні взаємовідносини, донька [PERSON] вважає його своїм батьком. Дитина навчається в комунальному закладі освіти «Навчально-виховний комплекс № 99 «Багатопрофільна гімназія - школа 1 ступеня - дошкільний навчальний заклад» ДМР. Окрім цього, [PERSON] з 2015 року встановлений діагноз «ідиопатична тромбоцитопенія», вона перебуває на обліку лікаря-гематолога, дане захворювання потребує вчасних профілактичних заходів, регулярних оглядів тощо. Нагляд за станом здоров`я дитини здійснює тільки позивачка, батька питання стану здоров`я доньки не цікавлять. З урахуванням викладеного, просить суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав у відношенні доньки - [PERSON] , 2008 року народження. В судовому засіданні позивачка та її представник Сініцина С.І. позовні вимоги підтримали, на їхньому задоволенні наполягали. Позивачка в судовому засіданні також зазначила, що в 2019 році мав місце інцидент, коли їй подзвонив попередній представник відповідача та пропонував відмовитися від позову про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання доньки в обмін на відмову [PERSON] від батьківських прав відносно дитини. Тому інтерес відповідача щодо дитини лише меркантильний. Жодних дій, спрямованих на налагодження спілкування з дитиною, участь у вихованні , окрім обов`язкових до виплати мінімальних сум аліментів, відповідачем вжито не було. Зараз у позивачки є нормальна сім`я: чоловік і дві доньки, взаєморозуміння та взаємоповага в родині, чоловік бажає удочерити [PERSON] , і донька цього також хоче. Ніяких позитивних почуттів до рідного батька [PERSON] . [PERSON] не відчуває після усіх вчинків останнього відносно неї. Тому просять позбавити відповідача батьківських прав. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - адвокат Старенко І.І. проти задоволення позову заперечував, вважав, що підстав для задоволення позову не встановлено, оскільки відповідач сплачує аліменти на утримання дитини. Коли його довіритель востаннє бачився з донькою, пояснити не зміг. Чи дзвонить дитині [PERSON] для спілкування, також пояснити не зміг. Щодо скасування дозволу дитині для виїзду за кордон пояснив, що батько це зробив заради збереження здоров`я дитини, бо тоді були обмеження через коронавірусну інфекцію. Оскільки позбавлення батьківських прав - це крайній захід, який застосовується у виняткових випадках, тому в даній справі відсутні підстави для задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та місце судового розгляду, своїм правом дати особисто пояснення в судовому засіданні щодо заперечень проти позбавлення батьківських прав стосовно доньки [PERSON] , 2008 року народження, не скористався. Представник третьої особи - Пантелєєва Г.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти позбавлення батьківських прав [PERSON] , надала висновок адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради , як органу опіки та піклування, про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Суд, вислухавши позицію сторін по справі, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на таке: Судом встановлено, що сторони у справі з 22.09.2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.09.2016 року. Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 09 грудня 2008 року Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1581. [PERSON] у зв`язку з реєстрацію 11 лютого 2017 року шлюбу з [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Шевченківським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 11 лютого 2017 року, актовий запис № 56. Відповідно до висновку адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, як органу опіки та піклування , від 20.12.2022 № 4/3-142, комісією з питань захисту прав дитини одноголосно було прийнято рішення про надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно дитини - [PERSON] , [INFO] . Судом з`ясовано думку дитини, так, в судовому засіданні [PERSON] , [INFO] , пояснила, що їй зараз повних 14 років, мешкає разом з мамою, вітчимом - [PERSON] та сестричкою. З рідним батьком - [PERSON] погані відносини, взагалі ніяких відносин немає, оскільки зустрічалися особисто вони приблизно 4 роки тому. Зараз батько може пройти поряд та не привітатися, це вона сприймає близько до серця та плаче, батько не дзвонить , з Днем народження не вітає, зі святами не вітає, будь-яких заходів для налагодження спілкування не вживає. Вона на нього образилася, коли батько скасував дозвіл їй на виїзд за кордон з дитячим колективом на фестиваль. Вона дуже засмутилася з цього приводу. З батьком спілкуватися більше не хоче. У неї добрі відносини з чоловіком мами, вважає його батьком. Просить суд позбавити батька батьківських прав, оскільки він взагалі не приймає участі в її житті. З висновку органу опіки та піклування від 20.12.2022 року та наданих довідок НВК № 99 та КПНЗ «ЦПР № 1» судом встановлено, що мати [PERSON] та вітчим [PERSON] приділяють увагу навчанню та вихованню доньки, батьківські збори відвідують систематично, з розумінням ставляться до рекомендацій вчителя. Протягом останніх років навчання доньки батько [PERSON] до шкоди не приходив. Витрати на пошив сценічних костюмів, участь у фестивалях здійснюються за кошти матері, батько [PERSON] за останні чотири роки участі у творчому процесі не приймає, здібностями та досягненнями доньки не цікавиться. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.07.2019 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно з 13.02.2019 року. Яв встановлено судом з наданого представником відповідача розрахунку заборгованості по аліментах від 28.03.2023 року, розмір аліментів визначений до стягнення з відповідача [PERSON] у мінімально можливому розмірі - станом на 2023 рік - 1387,53 грн., заборгованість станом на 28.03.2023 року складає 3715,77 грн. Статтею 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як вбачається із тексту позовної заяви, [PERSON] , звертаючись до суду з позовом до [PERSON] , підставою позбавлення батьківських прав відповідача зазначила п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України. У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з п.п. 15, 16 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Слід розуміти, що поняття ухилення від виконання обов`язку і невиконання обов`язку не є тотожними. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони свідомо не піклуються про розвиток дитини, хоча мають реальну можливість для цього. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. У рішенні у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року ЄСПЛ наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для матері (батька), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Із матеріалів справи вбачається, що відповідач на засідання комісії з питань захисту прав дітей адміністрації Шевченківського району ДМР не з`явився, пояснень не надав, про бажання спілкуватися з донькою та приймати участь у її житті не заявляв. Відповідач [PERSON] особисто в судове засідання не з`явився, своїм правом на надання пояснень щодо своїх заперечень проти позбавлення батьківських прав не скористався, хоча судом було оголошено перерву в судовому засідання для явки в наступне засідання відповідача. Таким чином, належних та допустимих доказів щодо будь якої участі відповідача у виконанні своїх обов`язків у вихованні дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти матеріали справи не містять, окрім сплати аліментів у мінімальному розмірі, визначеному судовим рішенням. Жодних доказів на підтвердження бажання відповідача [PERSON] приймати участь у вихованні, навчанні, підтримання здоров`я, дозвіллі дитини впродовж судового розгляду справи з вересня 2022 року до липня 2023 року матеріали справи не містять. Дитина, яка внутрішнім законодавством визнається такою, що має достатній рівень розуміння, під час розгляду судовим органом справи, що стосується її, наділяється правами: отримувати всю відповідну інформацію; отримувати консультацію та мати можливість висловлювати свої думки; клопотати про призначення спеціального представника під час розгляду судовим органом справ, бути поінформованою про можливі наслідки реалізації своїх думок та про можливі наслідки будь-якого рішення (статті 3, 4 Європейської конвенції про здійснення прав дітей 1996 року). Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі, при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Разом з тим, згода дитини на проживання з одним з батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо така згода не буде відповідати та сприяти захисту прав та інтересів дитини (стаття 12 Конвенції про права дитини, стаття 171 СК України, стаття 14 Закону України «Про охорону дитинства», стаття 45 ЦПК України). Думка дитини може бути висловлена у письмових доказах (висновках органів опіки та піклування, спеціалістів тощо); електронних доказах (відео-, аудіоматеріалах); висновках психологічної експертизи; показаннях самої дитини, присутньої в залі судового засідання або з використанням режиму відеоконференції. Судом було в судовому засіданні безпосередньо з`ясовано думку дитини, [PERSON] , 2008 року народження, просила суд позбавити батьківських прав батька, оскільки тривалий час вони не спілкуються, його вчинки негативно позначилися на ставленні доньки до батька, добрих почуттів до нього не залишилося, випадкові зустрічі, коли батько навіть не вітається, спричиняють біль та переживання. У неї є бажання, щоб її удочерив вітчим [PERSON] . Тому суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача зробить життя дитини кращим, ніж зараз, буде відсутня залежність від волі відповідача щодо вирішення багатьох питань, в тому числі, про виїзд за кордон, це буде відповідати інтересам дитини. Суд приймає до уваги, що впродовж останніх чотирьох років це вже друга спроба позивачки позбавити [PERSON] батьківських прав. Проаналізувавши встановлені обставини по справі та матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав відповідача підлягають задоволенню, оскільки позивачем надані достатні докази свідомого нехтування батьківськими обов`язками відповідачем, які свідчать про ухилення [PERSON] від виховання доньки [PERSON] , тому позбавлення батьківських прав буде відповідати меті цього заходу: захист інтересів дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved