Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, за участі третьої особи, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що [PERSON] в період з 21 серпня 2013 року до 20 серпня 2020 року відбував покарання в місцях позбавлення волі в російській федерації. Після повернення в Україну в серпні 2020 року він систематично пробував навідатися до свого батька, але двері в квартиру постійно були зачинені. Мама позивача розлучена з батьком з 1987 року. Вона спілкувалась з батьком тільки по телефону здебільшого на предмет стану позивача в період його відсутності. Зі слів мами, він інколи телефонував, щоб дізнатись актуальну інформацію про позивача, остання розмова з батьком у неї була приблизно в березні 2017 року. Нещодавно, в ході чергової спроби відвідати батька, сусідка повідомила, що батько помер. Після цього, позивач звернувся в органи державної реєстрації актів цивільного стану та отримав свідоцтво про смерть батька. Відповідно до даних, вказаних в свідоцтві, батько помер [INFO] , в період відбування позивачем покарання в російській федерації. Батько позивача, [PERSON] , проживав у квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належала йому на праві приватної власності. До від`їзду позивача батько неодноразово говорив, що його квартира залишиться позивачу. Зі слів мами, їй також батько неодноразово говорив в ході телефонних розмов, що збирається квартиру залишити позивачу, оскільки у нього більше нікого немає. Після отримання свідоцтва про смерть, позивач звернувся до нотаріуса з метою оформити спадщину за адресою: [ADDRESS] , але нотаріус повідомив, що спадкова справа вже заведена і потрібно звертатись до державного нотаріуса у Франківському районі м. Львова. В результаті звернення в П`яту Львівську державну нотаріальну контору позивачу повідомили, що прийом здійснюється тільки за попереднім записом, який можна здійснити на дату не раніше 20 вересня. Після цього позивачу вдалось отримати інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, з якої слідує, що квартира батька, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , перебуває у власності [PERSON] , який являється батькові позивача братом. Підставою для державної реєстрації права власності вказано свідоцтво про право на спадщину за законом серія та номер: 25, видане 22.01.2018 року П`ятою Львівською державною нотаріальною конторою. Тобто в період перебування у місцях позбавлення волі російської федерації право власності на квартиру батька перейшло до його брата в порядку спадкування за законом, при тому, що позивач є спадкоємцем за законом першої черги. Виходячи з передбачених законодавством способів захисту прав, для того щоб відновити право на спадщину, позивачу залишається звернутись до суду з позовом про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та просити суд встановити додатковий строк для прийняття спадщини. Позивач остерігався того, що в період збору доказів та розгляду справи судом, [PERSON] може в будь який момент відчужити батьківську квартиру і навіть в разі задоволення позовних вимог, рішення суду можливо буде виконати тільки формально при цьому право на спадщину відновити буде неможливо, оскільки позивач в результаті не зможе взяти участь у спадкуванні квартири. 14 вересня 2021 року позивачу вдалось попасти на прийом до нотаріуса П`ятої Львівської нотаріальної контори Ясинської Ніни Миколаївни, яка видавала свідоцтво про право на спірну спадщину. Вона повідомила позивачу, що він має право написати заяву про прийняття спадщини, але оскільки шестимісячний строк після смерті батька пройшов, то вона відповідно до закону змушена буде відмовити з наданням відповідного вмотивованого листа. В цей день позивачем подана нотаріусу заява про прийняття спадщини, проте відповідь про результати її розгляду нотаріус зможе надати тільки після отримання матеріалів спадкової справи з архіву. Крім цього, позивач просив нотаріуса надати матеріали спадкової справи для ознайомлення з можливістю виготовити копії, оскільки позивачу потрібно долучити їх до позовної заяви у якості доказів обставин, якими позивач обґрунтовуватиме свої позовні вимоги. Проте, нотаріус повідомила, що немає на це права і що суд, в разі необхідності, витребує матеріали спадкової справи. Попри це 14 вересня 2021 року позивач надіслав нотаріусу цінним листом з описом заяву з проханням надати для ознайомлення матеріали спадкової справи з можливістю виготовлення копій Враховуючи вищевикладене, вважає, що [PERSON] не мав права на спадкування, оскільки відносився до другої черги спадкування за законом, в той час як позивач є спадкоємцем першої черги спадкування. Оскільки [PERSON] не мав права на спадкування, то на підставі ст. 1301 ЦК України свідоцтво про прийняття ним спадщини підлягає визнанню недійсним. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 15.11.2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків. Після усунення недоліків, ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 16.12.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. 28.02.2022 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву. Зазначає, що вимоги позивача є безпідставними по тій причині, що жодних порушень при оформленні спадкових прав після смерті [INFO] [PERSON] П`ятою Львівською державною нотаріальною конторою допущено не було. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв його батько, спадкоємець першої черги, [PERSON] , але не оформив її, оскільки помер [INFO] . Після смерті [PERSON] , спадщину прийняв відповідач, [PERSON] , як його син, і спадкоємець першої черги. Так, згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, яке було видано 22.01.2018 року [PERSON] , державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори, вказано, що спадкоємцем квартири [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] , який прийняв спадщину, але не оформив спадкових прав після смерті сина [PERSON] , що помер [INFO] , є його син [PERSON] , [INFO] . Нотаріусом у відповідності до закону було відкрито спадкову справу № 375/2017 та проведені усі нотаріальні дії для визначення кола спадкоємців, факту прийняття спадщини, та право відповідача на спадкування. Жодних порушень, які б стали підставою для скасування свідоцтва про право на спадщину, нотаріусом допущено не було. Батько відповідача [PERSON] подав відповідну заяву нотаріусу за місцем відкриття спадщини у шестимісячний строк після її відкриття, тобто вчинив дії, що передбачені ст. 1270 ЦК України. Окрім того, зазначає, що відсутні підстави для поновлення позивачу строку для прийняття спадщини, адже позивачем не наведено обґрунтованих підстав поважності пропуску такого строку. 15.02.2023 року позивачем подано заяву про зміну підстави позову. Зазначає, що після смерті батька, [PERSON] , його батько, [PERSON] , [INFO] подав заяву про прийняття спадщини за законом, в якій вказав, що інших спадкоємців за законом немає. [INFO] [PERSON] помер. 15 вересня 2017 брат батька позивача, [PERSON] , подав заяву про прийняття спадщина за законом після смерті батька позивача [PERSON] . 22 січня 2018 року нотаріусом було сформовано Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, з якого вбачалось, що у батька позивача, [PERSON] , наявний син. Попри це 22 січня 2018 року нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого [PERSON] успадкував квартиру [ADDRESS] . З матеріалів спадкових справ випливає, що відповідач успадкував квартиру не після смерті батька позивача, як спадкоємець другої черги. Спочатку батько прийняв спадщину в порядку першої черги, а після цього відповідач успадкував квартиру після смерті свого батька також в порядку першої черги. Попри вищезгадані обставини, які стали відомі після ознайомлення з матеріалами спадкових справ, свідоцтво про право на спадщину все одно підлягає визнанню судом недійсним. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 15.03.2023 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду, а також прийнято до розгляду заяву позивача про зміну підстав позову. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Просив суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 25, видане 22.01.2018 року П`ятою Львівською державною нотаріальною конторою, що стало підставою для державної реєстрації права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 39294758 від 22.01.2018, визначити додатковий строк для подачі [PERSON] до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , терміном в два місяці з часу набрання рішенням суду законної сили. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог із підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, разом із тим подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали, дослідивши наявні у справі докази, доходить переконання про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що [PERSON] в період з 21 серпня 2013 року до 20 серпня 2020 року відбував покарання в місцях позбавлення волі в російській федерації, що підтверджується довідкою № 002779. [PERSON] народився [INFO] , батьком зазначений [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (свідоцтво № [NUMBER] ). [PERSON] помер [INFO] (свідоцтво [NUMBER] ). Як вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.09.2021 року квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] . Повідомленням П`ятої Львівської державної нотаріальної контори від 16.09.2021 року № 1646/01-16 [PERSON] доведено до відома те, що він вважається таким, що не прийняв спадщину та для визначення додаткового строку для прийняття спадщини необхідно звертатися до суду. Як вбачається із досліджених в судовому засіданні спадкових справ № 573/2017 від 18.07.2017 року та № 275/2017 від 02.04.2017 року, після смерті батька, [PERSON] , його батько, [PERSON] , [INFO] подав заяву про прийняття спадщини за законом, в якій вказав, що інших спадкоємців за законом немає. [INFO] [PERSON] помер. 15 вересня 2017 брат батька позивача, [PERSON] , подав заяву про прийняття спадщина за законом після смерті батька позивача [PERSON] . 22 січня 2018 року нотаріусом було сформовано Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, з якого вбачалось, що у батька позивача, [PERSON] , наявний син. Попри це 22 січня 2018 року нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого [PERSON] успадкував квартиру [ADDRESS] . З матеріалів спадкових справ випливає, що відповідач успадкував квартиру не після смерті батька позивача, як спадкоємець другої черги. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1222 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Ст. 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1297 Цивільного кодексу України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Тому позивач [PERSON] як син спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , є спадкоємцем першої черги за законом до майна померлого батька. Згідно з частинами 1, 3, 5 статті 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Статтею 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1301 Цивільного кодексу України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Як вбачається із роз`яснень, викладених в п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, встановлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. У постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2- 1316/2227/11 зроблено правовий висновок, що у статті 1301 ЦК України як підставу визнання свідоцтва недійсним прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; немає юридичних фактів, що давали б їй підстави набути право на спадкування утримання, спорідненість, заповіт; у разі, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини, тощо. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Як вбачається із положень ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Зважаючи на викладене, суд доходить переконання про те, що при видачі свідоцтва про право на спадщину було порушено право позивача [PERSON] як спадкоємця першої черги. Відтак, свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 25, видане 22.01.2018 року П`ятою Львівською державною нотаріальною конторою, що стало підставою для державної реєстрації права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] слід визнати недійним. Як наслідок, наявні підстави для скасування рішення державного реєстратора - нотаріуса П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Ясинської Н.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 39294758 від 22.01.2018 року. Окрім того, за правилами статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Згідно статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1272 ч. 3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може призначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пунктом 24 постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 N 7, роз`яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Встановлено, що [PERSON] в період з 21 серпня 2013 року до 20 серпня 2020 року відбував покарання в місцях позбавлення волі в російській федерації, що підтверджується довідкою № 002779. Вказане свідчить про наявність поважних причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини. Відтак, слід визначити додатковий строк для подачі [PERSON] до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , терміном в два місяці з часу набрання рішенням суду законної сили. Згідно з ч. 7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову, заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп., сплачена за подання позовної заяви. Враховуючи наведене та на підставі ст.ст. 12, 81, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд -

Outcome: approved