Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-25 00:00:00

У січні 2023 року позивач звернувся із зазначеним позовом до суду, вказавши, що вони із відповідачкою перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано згідно з рішенням Подільського районного суду м. Києва від 27 березня 2014 року. Від шлюбу у них є син [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу син проживає разом із відповідачкою за спільною домовленістю сторін. Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 15 травня 2014 року по справі №758/4062/14-ц було стягнуто з позивача на користь відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 11 квітня 2014 року до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 14 вересня 2020 року по справі № 758/616/19 зменшено розмір аліментів на утримання дитини до 1/5 частини з усіх видів доходів (заробітку) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16 січня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Сторони, не погоджуючись з рішенням суду від 14 вересня 2020 року у справі №758/616/19, подали апеляційні скарги до Київського апеляційного суду, який постановою від 24 грудня 2020 року апеляційну скаргу [PERSON] залишив без задоволення, а апеляційну скаргу [PERSON] - задоволив частково, виклавши рішення суду першої інстанції в наступній редакції: «Зменшити розмір аліментів, що підлягає стягненню із позивача на користь відповідача, на утримання [PERSON] , [INFO] , до 1/5 частки з усіх видів доходів (заробітку) батька, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття». В обґрунтування позову позивач зазначив, що окрім сина [PERSON] на його утриманні перебуває непрацездатна хвора мати [PERSON] та згідно з рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 11 серпня 2022 року по справі №367/2369/21 з нього на користь матері стягуються аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01 квітня 2021 року і довічно. Крім того, внаслідок отриманої 02 червня 2022 року травми у нього був виявлений перелом грудного хребця, закритий компресійний перелом тіл Th 7,9,10,11 хребців в процесі консолідації з компресією СМК, виражений больовий синдром, порушення функцій тазових органів, значні порушення вертебростатичної та вертебродинамічної функції, а також йому були поставлені численні діагнози, що свідчить про погіршення його стану здоров`я. Також позивач зазначив, що ним укладено кредитні договори, погашення яких також потребують грошових коштів. У зв`язку наведеним та з урахуванням положень ст. 192 СК України, позивач просить суд зменшити розмір аліментів, стягуваних з нього за рішенням Подільського районного суду м. Києва від 14 травня 2014 року на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , до 15 000,00 грн., починаючи з дати подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 січня 2023 року головуючим у справі визначено суддю Ковбасюк О.О. Ухвалою суду від 30 січня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу відповіді на відзив. 24 лютого 2023 року позивачем подано до суду уточнену позовну заяву, відповідно до змісту якої позивач просить зменшити розмір стягуваних з нього аліментів до 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. 18 травня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позову не визнала, вказуючи на його необґрунтованість та безпідставність. Зокрема, відповідач просить врахувати, що посилання позивача на наявність у нього кредитних зобов`язань є безпідставними, оскільки будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , який був предметом іпотеки за зобов`язаннями позивача, ним на підставі договору купівлі-продажу від 24.04.2023 продано [PERSON] , у зв`язку з чим остання також прийняла на себе усі зобов`язання по погашенню іпотечного боргу. Вказана обставина також була врахована Подільським районним судом міста Києва при ухваленні рішення від 14.09.2020 по справі №758/616/19 та суд не вбачав цю обставину в якості підстав для зменшення зі сплати аліментів. Крім того, позивачем не надано належних доказів на підтвердження факту стягнення з нього аліментів на утримання його матері [PERSON] , а також не підтверджено оплату його обстежень та лікування в лікувальних закладах. При цьому відповідач зазначає, що навіть якщо у нього і були такі затрати, то вони компенсуються або сплачуються страховою компанією, з якою укладений договір АТ «Райффайзен Банк» для своїх працівників. З огляду на наведене відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] та стягнути з нього на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/5 частини з усіх видів доходів (заробітку) батька, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня набрання рішенням суду законної сили. Крім того, відповідач також просить суд стягнути з позивача на її користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн. 22 червня 2023 року позивач подав до суду відповідь на відзив, в якому стверджує, що відповідачем не наведено жодних обставин, що свідчать про наявність підстав для відмови у задоволенні заявлених ним вимог про зменшення розміру аліментів та не надано доказів і правової оцінки, що спростовують позовні вимоги. Разом з тим зазначив, що обов`язок з погашення кредиту впливає на його матеріальне становище. Крім того, зауважив, що відповідач хибно стверджує, що на підтвердження погіршення стану здоров`я ним мають бути надані підтвердження оплати обстеження та лікування в лікувальних закладах. Така позиція суперечить вимогам діючого законодавства, є необґрунтованою та не повинна враховуватись при ухваленні рішення. Зокрема, він послався на вимоги ст. 182 СК України та п.п. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у яких зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати, зокрема, стан здоров`я. З урахуванням наведеного, позивач просив суд уточнені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивачем подано до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. З огляду на наведене, із урахуванням того, що сторонами подано до суду відзив та відповідь на відзив, суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч.8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який було зареєстровано Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що було складено актовий запис №1399. Від шлюбу у сторін є син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Запитівською селищною радою Кам`янка-Бузького району Львівської області 17 грудня 2009 року. Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 27 березня 2014 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 15 травня 2014 року, ухваленим у справі №758/4062/14-ц, стягнуто з позивача на користь відповідачки аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 11 квітня 2014 року до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 14 вересня 2020 року, ухваленим у справі №758/616/19, розмір аліментів, що підлягає стягненню із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , зменшено до 1/5 частки з усіх видів доходів (заробітку) батька, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 січня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. У задоволенні решти вимог відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 24 грудня 2020 року вказане рішення суду змінено та викладено його в наступній редакції: «Зменшити розмір аліментів, що підлягає стягненню із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , до 1/5 частки з усіх видів доходів (заробітку) батька, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. У задоволенні решти вимог відмовити». Разом із цим, як встановлено судом, після ухвалення вказаних рішень судами першої та апеляційної інстанції, 11 серпня 2022 року Ірпінським міським судом Київської області ухвалено рішення по справі №367/2369/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, яким позов задоволено та стягнуто із [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з 01 квітня 2021 року і довічно. Як встановлено судом із Єдиного державного реєстру судових рішень, вказане судове рішення набрало законної сили 13 вересня 2022 року. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються сімейним законодавством України. Стаття 141 СК України встановлює рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 «Конвенції ООН про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу вказаних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір прожиткового мінімуму для дітей встановлено Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» та на час розгляду справи для дитини віком від шести до вісімнадцяти років становить 2 833,00 грн. Як встановлено судом, після набрання законної сили постановою Київського апеляційного суду від 24 грудня 2020 року, якою було остаточно визначено розмір аліментів, що стягуватимуться із [PERSON] на утримання дитини, у нього змінилися обставини, які суд бере до уваги. Так, згідно із вищевказаним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 11 серпня 2022 року з позивача щомісячно стягуються аліменти на утримання його матері [PERSON] у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 01 квітня 2021 року і довічно. Крім того, із наданих позивачем копій медичних документів судом встановлено, що у нього погіршився стан здоров`я, а саме: внаслідок травми, отриманої 02 червня 2022 року, в позивача був виявлений перелом грудного хребця, закритий компресійний перелом тіл Th 7,9,10,11 хребців в процесі консолідації з компресією СМК, виражений больовий синдром, порушення функцій тазових органів, значні порушення вертебростатичної та вертебродинамічної функції. Протягом 2022-2023 років позивачу були поставлені наступні діагнози: хронічний панкреатит; хронічний холецистит; виразка дванадцятипалої кишки; невралгія потиличного нерву; еритематозна гастропатія; переартрит лівого колінного суглоба; нейрогенна слабкість сечового міхура; артеріальна гіпертензія, синусова тахікардія; субоклюзія хребтової артерії, що також є свідченням погіршення стану здоров`я. За правилами ст. 191 СК України лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Таким чином, з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дитини, виходячи із закріплених ч.9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, суд вбачає зміну матеріального стану та погіршення стану здоров`я платника аліментів, тобто позивача [PERSON] , а тому вважає, що його вимоги про зменшення розміру аліментів є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню - до 1/6 частки з усіх видів доходів (заробітку) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 715,00 грн. Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить із наступного. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. Ці розрахунки повинні бути надані суду до закінчення судових дебатів. Відповідачем [PERSON] на підтвердження факту надання правничої допомоги на суму 8 000,00 грн., надано: договір № 11 про надання правової (правничої) допомоги від 19 квітня 2023 року; додаток № 1 до договору № 11 про надання правової (правничої) допомоги від 17 травня 2023 року; акт приймання-передачі правових послуг згідно договору № 11 від 17 травня 2023 року; квитанцію до прибуткового касового ордера № 11 від 20 квітня 2023 року на суму 8 000,00 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат, встановлення їхньої дійсності та необхідності, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі East/West Alliance Limited проти України , від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Ураховуючи вищенаведені положення законодавства та практики ЄСПЛ, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу та стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial