Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-02 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Бойко Б.Б., звернувся в суд із позовною заявою у якій зазначає, що 21.10.2019 року о 09 год. 11 хв. інспектором взводу № 2 роти № 4 батальйону УПП в Закарпатській області відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 363845 за ст. 124 КУпАП, у якому зазначено, що [PERSON] керуючи автомобілем марки «Skoda Octavia», д.н.з. [NUMBER] , на трасі М-06 Київ-Чоп 828км.+200м. не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «Opel Corsa», д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] та який рухався попереду, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п.п. 12.1,13.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. 18.05.2020 року Ужгородський міськрайонний суд виніс постанову у справі № 308/12210/19 згідно якої закрив провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 124 КУпАП, на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.. 124 КУпАП. У свою чергу постановою Виноградівського районного суду від 20.05.2020 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності іншого учасника ДТП - [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Згідно з постановою Закарпатського апеляційного суду від 18.11.2020 року постанову судді Виноградівського районного суду від 20.05.2020 року - скасовано. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, тобто встановлено наявність його вини у ДТП в якій належний позивачу транспортний засіб «Skoda Octavia», д.н.з. [NUMBER] , отримав ушкодження. Вказує, що цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП була застрахована в ПрАТ СК PZU Україна». Отримавши рішення Закарпатського апеляційного суду позивач звернувся до страхової компанії з якою [PERSON] на день скоєння ДТП мав укладений договір обов`язкового страхування - ПрАТ СК PZU Україна» для виплати йому відшкодування, але дана страхова компанія відправила йому лист від 14.012021 року № 157-31 в якому відмовила йому у здійсненні відшкодування шкоди у зв`язку з пропущеним строком на подання заяви про страхове відшкодування. Зазначає, що через тривалий розгляд судами справ про адміністративне правопорушення він не мав можливості звернутися із відповідною заявою раніше. Зазначає, що відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг № MRD-506-351423 від 23.10.2019 року ФОП [PERSON] (СТО «[INFO]») - вартість виконаних робіт та запасних частин і матеріалів, використаних при відновленні пошкодженого автомобіля становить 76882,00 грн. Факт оплати наданих ФОП [PERSON] послуг підтверджується розрахунковою квитанцією № 003509 від 29.09.2020 року. А тому на підставі вищенаведеного просить стягнути з [PERSON] на його користь матеріальну шкоду в сумі 76882,00 грн., завдану ним внаслідок ДТП, а також понесені судові витрати та витрати на правову допомогу. Представник відповідача - адвокат Киретів В.В. подав відзив на позовну заяву згідно з яким просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що цивільно-правова відповідальність його довірителя була застрахована згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ.9284106, згідно якого забезпеченим був його транспортний засіб «Opel Corsa», д.н.з. [NUMBER] . Однак, до страхової компанії стосовно ДТП, що мала місце 21.10.2019 року позивач звернувся лише 15.12.2020 року. Винуватець відповідає за завдану шкоду, якщо вона перевищує розмір страхової суми або відноситься до сум, які страховик не повинен відшкодовувати. Покладення відповідальності у розмірі завданого збитку який повинен відшкодовувати страховик на винуватця суперечить інституту страхування цивільно-правової відповідальності. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечили та просили відмовити у його задоволенні. Зазначили , що між ПрАТ СК PZU Україна» та [PERSON] був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ.9284106 (далі - Поліс). Забезпеченим, згідно з Полісом є транспортний засіб «Opel Corsa», д.н.з. [NUMBER] . Разом із тим , потерпілий в ДТП - [PERSON] у встановлений законом строк не подав до страхової компанії заяву про страхове відшкодування. Також, представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву у якому представник відповідача зазначив, що між відповідачем та ПрАТ СК «ПЗУ Україна» був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ.9284106, згідно якого забезпеченим був його транспортний засіб Opel Corsa, н.з. [NUMBER] . Даний поліс був укладений на підставі вимог Цивільного кодексу України, Законів України «Про страхування», «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності». Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п.35.1 ст.35 даного Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Відповідно до пп.37.1.4 п.37.1 ст.37 Закону підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо- транспортної пригоди.Відповідно до п.37.2 ст.37 Закону рішення страховика про відмову у здійсненні страхової виплати повідомляється страхувальнику у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. У зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована полісом № АМ.9284106, однак потерпілий в дорожньо-транспортній пригоді - позивач [PERSON] у встановлений законом строк не подав до страхової компанії заяву про страхове відшкодування, вважаю, що ПрАТ СК «ПЗУ Україна» правомірно відмовила йому у виплаті страхового відшкодування і дана обставина не надає позивачу право на стягнення заявлених ним збитків з відповідача [PERSON] .Як вбачається з листа ПрАТ СК «ПЗУ Україна» № 157-31 від 14 січня 2021 року, наданого [PERSON] , стосовно дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 21 жовтня 2019 року, позивач з заявою звернувся тільки 15 грудня 2020 року, в зв`язку з чим - через порушення строків на подання заяви про страхове відшкодування ПрАТ СК «ПЗУ Україна» відмовила у виплаті страхового відшкодування по даному випадку. Даних щодо незгоди та оскарження вище вказаного рішення ПрАТ СК «ПЗУ Україна» про відмову [PERSON] у виплаті йому страхового відшкодування до позовної заяви не додано. Також позивачем не було надано свій пошкоджений автомобіль для огляду та оцінки завданих збитків аварійному комісару, а до позовної заяви не додано висновку експерта чи звіту оцінювача про необхідність ремонту автомобіля саме на суму 76 882,00 грн. Винуватець відповідає за завдану шкоду, якщо вона перевищує розмір страхової суми або відноситься до сум, які страховик не повинен відшкодовувати. Покладення відповідальності у розмірі завданого збитку який повинен відшкодувати страховик на винуватця - суперечить інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд доходить наступного висновку. У відповідності до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до постанови Закарпатського апеляційного суду від 18.11.2020 року у справі № 308/12207/19 судом встановлено, що [PERSON] 21.10.2019 року о 09 год. 11 хв. на автодорозі М06 Київ-Чоп 828 км.+200м., керуючи автомобілем марки «Opel Corsa», д.н.з. [NUMBER] , перед поворотом ліворуч завчасно не зайняв відповідне положення на проїзній частині призначеній для руху в цьому напрямку, здійснюючи маневр повороту ліворуч, допустив зіткнення з автомобілем марки «Skoda Octavia», д.н.з. [NUMBER] , який рухався позаду, чим порушив п.10.4 ПДР України. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Згідно з вищевказаною постановою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Також судом встановлено, що між ПрАТ СК PZU Україна» та [PERSON] був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ.9284106 (далі - Поліс). Забезпеченим, згідно з Полісом є транспортний засіб «Opel Corsa», д.н.з. [NUMBER] . За приписами частини першої пункту 9 частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Разом з тим, згідно зі ст. 37 Закону № 1961-IV невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди, неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). В суді також встановлено, що ПрАТ СК «ПЗУ Україна» своїм листом № 157-31 від 14 січня 2021 року, повідомило [PERSON] , що у зв"язку з пропущенням ним строків на подання заяви про страхове відшкодування, йому відмовлено у виплаті страхового відшкодування по випадку стосовно дорожньо-транспортної пригоди , яка мала місце 21 жовтня 2019 року, оскільки позивач із відповідною заявою звернувся до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» тільки 15 грудня 2020 року. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 року у справі № 147/66/17 відступила від висновку Верховного Суду України про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. Зазначила, що закон з огляду на принцип добросовісності визначає, що якщо потерпілий недобросовісно реалізовує право на отримання відшкодування завданої йому під час експлуатації наземного транспортного засобу шкоди, не виконує покладені на нього Законом № 1961-IV обов`язки, він має нести тягар негативних наслідків власної поведінки. Законодавство у страхових правовідносинах передбачає здійснення прав та обовязків з дотриманням принципу добросовісності всіма учасниками цих правовідносин і не дотримання цього принципу може мати наслідком відмову в захисті порушеного права, зокрема в праві на відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці особи взагалі, та звільняє страховика від обов`язку відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці винної особи та потерпілого. Також вказала, що з огляду на те, що пропуск річного строку звернення із заявою до страховика (страхової компанії) не зазначений у законодавстві (стаття 12 ЦК України) як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі. Аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (стаття 13 ЦПК України) та принципу повного відшкодування шкоди (стаття 1166 ЦК України), Велика Палата Верховного Суду з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням із загального права особи на захист права в суді (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) дійшла висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності. А тому враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає.

Outcome: dismissed