Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-04 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свій позов обґрунтовує тим, що 13.01.2017 року [PERSON] взяв у нього в борг 50000,00 грн., що еквіваленті склало 1725 доларів США, а 11.04.2017 року також позичив 50000,00 грн., що еквівалентно 1866 доларів США, які зобов`язався повернути. На підтвердження передачі вказаних коштів, останній власноручно написав відповідні розписки, однак станом на день звернення до суду кошти не повернув. Покликаючись на викладені обставини, просив суд стягнути з відповідача на його користь кошти в розмірі 3591 доларів США, що в еквіваленті станом на день звернення до суду становить 131317,84 грн., а також 1313,18 грн. сплаченого судового збору. В ході розгляду справи позивач зменшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на його користь 1091 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 27.12.2022 року становить 58180,64 грн., оскільки відповідачем частково погашений борг за договором позики в розмірі 2500 доларів США. В судовому засіданні позивач та його представник зменшені позовні вимоги підтримали та просили їх задовльнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином та неодноразово був повідомлений про час та місце слухання справи. Заяви про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов не подав. А тому, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача, у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч.ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадку, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми (ч.1 ст.1047 ЦК України). На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2 ст.1047 ЦК України). Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 року №6-63цс13. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернута позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Судом з`ясовано, що 13.01.2017 року [PERSON] отримав від [PERSON] 50000,00 грн., що в еквіваленті на дату написання розписки складало 1725 доларів США та 11.04.2017 року - ще 50000,00 грн., еквіваленті на дату написання розписки складало 1866 доларів США, які зобов`язався повернути згідно написаних власноручно розписок (а.с. ). Однак, на час розгляду справи боржник свої зобов`язання виконав не в повній мірі, лише частково відшкодував кошти у розмірі 2500 доларів США. Таким чином, оцінивши зібрані і дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором позики в розмірі 1091 доларів США, що у гривневому еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України станом на 27.12.2022 року становить - 58180,64 грн. Крім цього, ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 1313,18 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved