Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-03 00:00:00

[PERSON] (надалі по тексту - Позивач) звернувся до суду із вказаним позовом до [PERSON] (надалі по тексту - Відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог: Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Печерської РДА, в якому просив визнати відповідача таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] та зняти його з реєстраційного обліку. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є власником квартири [ADDRESS] . 28.04.2006 року. Вказує, що з 25.11.2010 року в зазначеній квартирі зареєстрований його син, відповідач. Проте, останні сім років відповідач проживає в Сполучених Штатах Америки. В грудні 2020 року позивачем було прийнято рішення про переведення квартири з житлового приміщення у нежитлове, а це може бути здійснено лише за умови, якщо власник та його сім`я забезпечені житловою площею, та якщо у цьому житловому приміщенні ніхто не проживає. За таких обставин позивач змушений звернутися до суду із позовом про зняття відповідача з реєстрації, оскільки не може це зробити самостійно, бо відповідач не планує приїжджати в Україну. Тому, позивач вважає, що відповідач втратив право користування квартирою та має бути знятий з реєстраційного обліку за адресою зазначеного житла. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01.03.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 29.09.2022 року позивач направив на адресу суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача. 03.11.2022 року на адресу суду надійшли пояснення від Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, в яких зазначили, що Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Печерської районної в м. Києві державної адміністрації не є юридичною особою та не може самостійно виступати учасником судового процесу. Крім того, на їх думку, на даний час відсутній спір. Просили суд розглядати справу без участі представника. Позивач [PERSON] у засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, направив на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] в засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не подав. Представник третьої особи Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Печерської районної в м. Києві державної адміністрації в засідання не з`явився, направив на адресу суду пояснення на позовну заяву, у якій просив суд розглядати справу без їх участі. Згідно ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав. Третьою особою було подано пояснення на позовну заяву, згідно з якими представник не заперечує щодо розгляду справи за їх відсутності. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав. При цьому, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач є власником квартири на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 28.04.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Л.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1475 та витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів № 2338746 від 28.04.2006 року. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи від 05.07.2019 року № 41001397 [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідач останні сім років не проживає за даною адресою, не сплачує будь-які комунальні послуги, не веде з позивачем спільного господарства та вони не пов`язані спільним побутом. Відповідно до копій закордонного паспорта, у відповідача наявні відмітки про перетин державного кордону в 2015 році останній раз. Частиною 1 ст. 316 ЦК України визначено, що право власності - це право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11.12.2003 р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Виходячи з того, що Закон України від 11.12.2003 р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 2 ст. 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини наведені в позовній заяві та додані до неї докази відповідачем не спростовані, він не скористався своїм процесуальним правом подати відзив (заперечення) на позовну заяву та докази на спростування заявлених позовних вимог. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, суд приходить до висновку про те, що в судовому засіданні встановлені обставини, які свідчать про відсутність відповідача за місцем реєстрації понад один рік, що відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України є правовою підставою для зняття його з реєстраційного обліку за адресою [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved