Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-26 00:00:00

30 березня 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) . Позивач вказує, що вона є донькою відповідача [PERSON] . Позивач є студенткою 4 курсу ВСП «Миколаївський фаховий коледж транспортної інфраструктури УДУНТ» денної форми навчання. Зарахована на навчання у 2019 році згідно наказу № 354 від 29.07.2019. Термін навчання спливає 30.06.2023. Матеріально відповідач свою дочку не забезпечує, грошову допомогу на навчання у добровільному порядку не надає. Через надмірну зайнятість під час навчання на денній формі, [PERSON] не має змоги працювати та забезпечувати свою життєдіяльність,\~а через\~значні та\~суттєві витрати\~на навчання\~потребуєматеріальної допомоги на період навчання. Також позивач вказувала, що відповідно до заяви від 01.08.2022 року [PERSON] зверталася до відповідача у досудовому порядку, з метою наголошення необхідності сплатити аліменти на час її навчання, але відповіді не отримала. 16.03.2023 року [PERSON] знову звернулася до [PERSON] з метою виплати їй аліментів на навчання, що підтверджується квитанцією. Посилаючись на вищевикладене, а також ст. 199 Сімейного кодексу України, згідно уточнених позовних вимог позивач просила стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на час її навчання, починаючи з серпня 2022 року і до закінчення нею навчання 30.06.2023 року. Позивач в судове засідання не з`явилася, у позовній заяві просила справу розглядати за її відсутності. Відповідач в судове засідання з`явився, але надав до суду заяву у якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнав частково, посилаючись на те що він не має в теперішній час можливості надавати матеріальну допомогу на навчання доньки оскільки він є безробітнім, його підприємницька діяльність зупинена, більш того з початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України він таку діяльність не здійснював, оскільки місцем проведення цієї діяльності було м. Гола Пристань Херсонської області яке було окуповане відразу після початку вторгнення, крім того він має на утриманні неповнолітню дитину. Також відповідач зазначив, що підстав для стягнення аліментів за минулий час немає оскільки позивачем не надано доказів вживання заходів для їх отримання з відповідача. На підтвердження вказаних обставин відповідач надав інформацію про здійснення ним підприємницької діяльності та копію свідоцтва про народження дитини. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні у судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського обласного управління юстиції. 18.08.2004 року). Відповідно до Довідки № 338 від 12.10.2022 [PERSON] дійсно є студенткою 4 курсу ВСП «Миколаївський фаховий коледж транспортної інфраструктури УДУНТ» денної форми навчання. Зарахована на навчання у 2019 році згідно наказу № 354 від 29.07.2019. Термін навчання спливає 30.06.2023 року. Позивачем також надано її заяву від 01.08.2022 року на ім`я [PERSON] , у якій вона просить відповідача сплачувати їй аліменти на час навчання, разом з тим доказів направлення цієї заяви відповідачу до суду не надано. Також позивачем надано до суду квитанцію про відправлення на ім`я [PERSON] від 16.03.2023 року, проте доказів того, що саме було відправлено поштою відповідачу 16.03.2023 року суду також не надано. Відповідачем на підтвердження його заперечень позовних вимог надано: повідомлення про об`єкти оподаткування форма №20-ОПП від 19.05.2023 року, згідно якого він здійснював підприємницьку діяльність у м. Гола Пристань Херсонської області в магазині та ларьку по [ADDRESS] ; виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, №3045624675 від 23.06.2023 року згідно якої його підприємницька діяльність припинена; копію свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] від 10.12.2008 року батьком якої є відповідач. Відповідно до положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані їх утримувати до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку(доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При встановленні судом факту потреби в утриманні повнолітньої дитини, суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків по наданню відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення. У пункті 20 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №3\~від 15\~травня 2006\~року «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. За загальним правилом, визначеним СК України, та судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів. Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають. Матеріали справи не містять доказів, що позивач вживала до подачі позову до суду належних заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та не надала доказів ухилення відповідача від сплати аліментів в сенсі ч.2 ст.191 СК України. Суд не вважає наявність заяви позивача на ім`я відповідача про необхідність сплачувати аліменти на час навчання без доказів її направлення, а також квитанцію про направлення відповідачу поштового відправлення без інформації про його вміст належними та допустимими доказами вжиття заходів передбачених ч.2 ст. 191 СК України. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, докази фактичного припинення відповідачем підприємницької діяльності з 24.02.2022 року та офіційного припинення такої діяльності, докази наявності на утриманні відповідача неповнолітньої дитини суд вважає, що відповідач повинен платити позивачу на період навчання аліменти в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця починаючи з дня пред`явлення позову до закінчення навчання. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах місячного платежу підлягає негайному виконанню. У відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає до стягненню судовий збір. Рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню.

Outcome: partial