Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-09 00:00:00

До суду 27.03.2023 року через підсистему Електронний Суд надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування\~своїх позовних\~вимог позивачка\~зазначила,\~що вона\~перебуває у\~зареєстрованому шлюбі\~з відповідачем\~з 20.05.1994\~року,\~який був\~зареєстрований у\~Відділі реєстрації\~актів цивільного\~стану Одеського\~міського управління\~юстиції,\~про що\~складено відповідний\~актовий запис\~№517,\~та 09.02.2023\~року Галицьким\~відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~у місті\~Львові Західного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~повторно видано\~свідоцтво про\~шлюб серії\~ [NUMBER] .\~Позивачка в\~позові зазначила,\~що сторони\~від даного\~шлюбу спільних\~дітей не\~мають.\~Під час\~сімейного життя\~з`ясувалося,\~що вони\~з відповідачем\~мають різні\~погляди на\~життя,\~несумісність характерів,\~втратили почуття\~любові та\~поваги один\~до одного,\~сім`я розпалася\~та існує\~формально.\~Подальше спільне\~життя та\~збереження шлюбу\~неможливе.\~Сторони тривалий\~час проживають\~окремо,\~сумісного господарства\~не ведуть.\~У зв`язку\~з тим,\~що сім`я\~розпалася, [PERSON] змушена була звернутись до суду з відповідним позовом. Матеріали справи\~суддя отримала\~28.03.2023\~року. Ухвалою суду від 31.03.2023 року позов було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків позову. Недоліки позову були усунуті 17.04.2023 року та 21.04.2023 року. Зазначені заяви суддя отримала 18.04.2023 року та 24.04.2023 року відповідно. До суду 19.04.2023 року надійшла відповідь щодо місця реєстрації відповідача. Ухвалою суду від 27.04.2023 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 24.05.2023 року. У судове засідання призначене на 24.05.2023 року сторони не з`явилися, розгляд справи відкладено на 13.06.2023 року. У судове засідання призначене на 13.06.2023 року сторони не з`явилися, розгляд справи відкладено на 10.07.2023 року. У судове засідання призначене на 10.07.2023 року [PERSON] не з`явилася, разом з позовом надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, справу просила розглядати за її відсутністю. [PERSON] у судове засідання не з`явився, 04.05.2023 року на електронну адресу суду надав заяву, в якій позов визнав, просив шлюб розірвати, справу просив розглядати за його відсутністю. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складання повного тексту рішення є 12.07.2023 року. Відповідно до ст.275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 20.05.1994 року [PERSON] , громадянка України, та [PERSON] , громадянин Нігерії, зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №517, та 09.02.2023 року Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повторно видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.51). 06.02.2007 року позивачкою було змінено ім`я « [PERSON] » на « [PERSON] », про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Євпаторійського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим зроблено відповідний актовий запис №06 та видано свідоцтво про зміну імені серії [NUMBER] (а.с.32). Судом також встановлено, що від шлюбу сторони спільних неповнолітніх дітей не мають, проте в матеріалах справи містяться копії свідоцтва про народження у позивачки дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в яких батьком зазначено « [PERSON] ». Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Згідно ст.60 Закону України «Про міжнародне приватне право» Правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Згідно зі ст.3 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» п. 1 Іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Вищевикладене означає, що розірвання шлюбу в Україні не залежить від громадянства подружжя і буде здійснюватися на підставах і в порядку, передбачених Гл. 11 СК. Сторони тривалий час проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин, сумісного господарства не ведуть. Подружнє життя сторін не склалося, про що зазначено у позовній заяві. Відповідач згоден з позовом, про що є відповідна заява. На час розгляду справи майнові вимоги будь кого з сторін суду не пред`явлені. Відповідно до вищезазначеного суд вважає, що майнового спору між сторонами не має, примирення між позивачем та відповідачем неможливе. Враховуючи те, що однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, суд вважає, що у зв`язку з відсутністю вільної згоди позивача на продовження шлюбу, подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам, а також принципу добровільності шлюбу, у зв`язку з чим, є неможливим. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. З урахуванням викладеного, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved