Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-09 00:00:00

У січні 2023 року позивач пред`явила позов до Великописарівського районного суду Сумської області, що ухвалою цього суду від 16 березня 2023 року переданий за підсудністю до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, до відповідача на предмет позбавлення останньої батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , в обґрунтування якого зазначає, що за час вагітності відповідач не перебувала на обліку у лікарів, ця дитина народжена нею на дому та доставлена каретою швидкої до відділення патології новонароджених КНП ММР «Маріупольського територіального медичного об`єднання здоров`я жінки та дитини» у важкому стані. Перебуваючи у закладі охорони здоров`я після народження дитини відповідач не цікавилася станом здоров`я сина, не відвідувала його та 22 лютого 2021 року відмовилася забирати дитину з пологового будинку, про що складено відповідний акт медичним закладом, внаслідок чого 17 березня 2021 року малолітнього [PERSON] направлено до Маріупольського дитячого будинку змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного та шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області, а з 27 травня 2021 року дитина взята на облік дітей сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування, як дитина від якої відмовилися батьки та 22 червня 2021 року малолітньому [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. У подальшому, 15 грудня 2021 року рішенням Виконавчого комітету Маріупольської міської ради над малолітнім [PERSON] встановлено опіку та його опікуном призначено [PERSON] . Позивач зазначає, що з моменту народження дитини та по теперішній час його біологічна матір дитини - [PERSON] не виявила бажання спілкуватися з дитиною, не цікавилася та не цікавиться його здоров`ям, не дарувала подарунків, речей, не допомагає матеріально, тоді як позивач, будучи опікуном та законним представником малолітнього [PERSON] , повністю забезпечує дитину всім необхідним та займається вихованням дитини. Близьких родичів малолітнього [PERSON] не виявлено. Таким чином, з огляду на викладене, з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] та стягнути з неї на утримання сина [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь опікуна [PERSON] , починаючи стягнення з дня пред`явлення цього позову і до повноліття дитини. Ухвалою судді Великописарівського районного суду Сумської області від 27 січня 2023 року позовна заява [PERSON] залишалася без руху, оскільки не відповідала вимогам ч. 2 ст. 175 ЦПК України, та після усунення позивачем недоліків, ухвалою цього ж судді від 07 лютого 2023 року відкрите провадження у зазначеній цивільній справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 01 березня 2023 року на 09:00 год. Ухвалою Великописарівського районного суду Сумської області від 16 березня 2023 року зазначену цивільну справу, за зміненою розпорядженням Верховного Суду № 1/0/9-22 від 06.03.2022 підсудністю, передано за підсудністю до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з підстав того, що довідка позивача про взяття її на облік як внутрішньо переміщеної особи не підтверджує зареєстроване місце перебування позивача, що виключає можливість розгляду позовної заяви Великописарівським районним судом Сумської області, виходячи з положень ч. 1 ст. 27, ч. 1 ст. 28 ЦПК України, а зареєстроване місце проживання позивача віднесене до Іллічівського району м. Маріуполя. З відкриттям загального позовного провадження за ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 травня 2023 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності у підготовчому засіданні проведена її підготовка без виникнення процесуальних ускладнень проте з потребою у витребуванні доказів та сприянні в поданні доказів позивачу. Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2023 року задоволено клопотання позивача та від органу опіки та піклування витребувано висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] . Відповідач свій відзив не подала, про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляла і про дату, час і місце судового засідання повідомлялася згідно ч. 8 ст. 128, ч. 1 ст. 131 ЦПК України належним чином. Позивач в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, наполягала на його задоволенні, надала суду пояснення аналогічні тим, що викладені у позові, пояснивши, що усі вади здоров`я дитини, що мали місце після народження вони з чоловіком з допомогою лікарів та фахового лікування, занять з дитиною виправили і наразі дитина не має проблем зі здоров`ям, розвивається згідно віку фізично і розумово, має усе необхідне після переїзду з м. Маріуполя. У зв`язку з відсутністю поштового обігу з містом Маріуполем Донецької області, де зареєстрована відповідач, і що знаходиться на тимчасово окупованій та, відповідно, непідконтрольній українській владі території України, виклик відповідача в судове засідання здійснено шляхом розміщено на офіційному веб-порталі «Судова влада України» оголошення про виклик до суду. Інших відомостей про місцезнаходження відповідача як внутрішньо переміщеної особи та її роботи у суду відсутні, про розгляд справи в її відсутність відповідач не клопотала та про причини неявки не повідомила, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача за правилами ст. ст. 280, 287, 288 ЦПК України справа підлягає розглядові судом в заочному порядку. Третя особа - [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, наполягаючи на його задоволенні, пояснивши, що відповідачка жодного разу з часу народження навіть не поцікавилася дитиною і її долею, а вони з дружиною виховують хлопчика, вилікували і створили для нього повноцінну родину з теплою атмосферою взаємоповаги, турботи і любові. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Кириківської селищної ради Охтирського району Сумської області у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Окрім цього, 07 липня 2023 року органом опіки та піклування Кириківської селищної ради суду надано висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 10 липня 2023 року підготовче засідання закрите і справа призначена до розгляду по суті. Суд, вислухавши усні пояснення позивача та третьої особи, дослідивши подані учасниками письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Як встановлено судом, [PERSON] народився [INFO] у м. Маріуполь Донецької області, про що Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільно стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 27 травня 2021 року складено відповідний актовий запис № 389 та видане свідоцтво про народження серії [NUMBER] , копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 11). В актовому записі про народження матір`ю дитини зазначена [PERSON] , [INFO] , батьком - [PERSON] . Відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (за заявою родичів, інших осіб або уповноваженого представника закладу охорони здоров`я) (а.с. 17). 22 лютого 2021 року Комунальним закладом «Маріупольське територіальне медичне об`єднання дитини та жінки» складено акт № 01-17/377 про дитину, яка батьки (матір або батько), інші родичі або законний представник відмовилися забирати з пологового будинку, затвердженого підписами працівників закладу охорони здоров`я [PERSON] , [PERSON] , т.в.о. директора МТМОЗДЖ Сидоренко Н.В., а також представником служби у справах дітей Радівіловою О.О., представником центру соціальних служб Бондарь О.В., представником органу внутрішніх справ України Ніколаєвим С.О., згідно якого 22 лютого 2021 року о 14:30 год. у КНП «Маріупольське територіальне медичне об`єднання здоров`я дитини та жінки» у відділенні патології новонароджених встановлено, що батьки (матір або батько), інші родичі або законний представник відмовилися забирати дитину чоловічої статі [INFO] [PERSON] (хлопчик) . Відомості про матір (батька) чи інших родичів або законного представника: мати документи не надала, але зі слів встановлено, що вона [PERSON] , [INFO] (26 років), мешкає за адресою: [ADDRESS] . В акті також зазначається, що дитина поступила до закладу охорони здоров`я: відділення патології новонароджених КНП «Маріупольське теритріальне медичне об`єднання здоров`я дитини та жінки» 10 лютого 2021 року о 10:30 год. та народжена в машині швидкої допомоги 10 лютого 2021 року о 08:30 год. поза лікувальним закладом - [PERSON] (хлопчик) масою 2,950 грамів зріст 51 см. При надходженні до закладу охорони здоров`я матір`ю (батьком), іншими родичами або законним представником документів, що посвідчують особу не надано. Інші відомості про матір (батька) дитини відсутні, так само і про інших родичів дитини. Термін перебування дитини в закладі охорони здоров`я з 10 лютого 2021 року по 22 лютого 2021 року. Стан здоров`я дитини середньої важкості (а.с. 20). З виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого КНП «Маріпольське територіальне медичне об`єднання здоров`я дитини та жінки» на [PERSON] (хлопчика), [INFO] , вбачається, що дитина доставлена машиною швидкої допомоги, хлопчик народився на дому, мати направлена Перинатальний центр. Даних про розвиток вагітності немає, мати на обліку не перебувала, на прийомі у ПЦ у матері виявився позитивний експрес-тест на ВІЛ. Стан дитини при вступі важкий (а.с. 18). Згідно виписки з історії розвитку № 1421 від 22 грудня 2021 року Комунального закладу «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного та шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області 17 березня 2021 року до зазначено закладу з відділення патології новонароджених КНП ММР «МТМО ЗДЖ» доставлено дитину чоловічої статі у віці 1 місяць 7 діб з діагнозом: загроза реалізації ВУІ, гіпоксично-ішемічна енцефалопатія, гострий період, синдром пригнівечення, кон`югаційна жовтяниця. Від необстеженої вагітності, на обліку не знаходилася, пологи здійснені на дому. При прийомі до Перинатального центру у матері позитивний експрес-тест на ВІЛ. На одну добу переведений до Відділення патології новонароджений КНП ММР «МТМО ЗДЖ», надійшов з масою тіла 3 560 грамів, отримав курс превентивної АРТ-терапії, на штучному вигодуванні з народження. За період перебування в дитячому будинку огляд дитини здійснювався фахівцями згідно з діючими стандартами нагляду. Дитина знаходилась на обліку з приводу синдрому рухових порушень внаслідок гіпоксично-ішемічного ураження ЦНС (ВУІ). Окрім цього, за період перебування дитина перехворіла на гнійний дакріоцистит, рецидивуюча течія, взятий бакспосів виділень з ока, молочницю слизових оболонок ротової порожнини, пелюшковий дерматит, ГРВІ, гострий обструктивний бронхіт. Дитина отримала ортопедичні укладки, бісептол - планово, вітамін Д, препарати СА, ципрофарм, окуфлеш, ЛФК, масаж, фуціс ДТ, аміцил, амброксол, беродуал. Рекомендовано: харчування за віком, нагляд педіатра, невролога, масаж, фізеотерапія, ЛФК постіно, курси реабілітації (дитяче неврологічне відділення), обстеження в Центрі СНІДу у 1,5 роки, вітаміни (а.с. 21). Згідно обліково-статистичної картки дитини № 0424742 наказом управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради № 191о від 27 травня 2021 року малолітній [PERSON] взятий на облік дітей сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування, як дитина від якої відмовилися батьки (а.с. 22-23). В управлінні «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради відсутні відомості про братів, сестер, інших близьких родичів малолітнього [PERSON] , [INFO] , про що свідчить відповідне повідомлення № 25.4-34632-25.1 від 01 червня 2021 року (а.с. 19). 22 червня 2021 року рішенням Виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 265 малолітньому [PERSON] , [INFO] , який перебував в комунальному закладі «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного і шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області», надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, на підставі акту закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку від 22 лютого 2022 року (а.с. 16). 15 грудня 2021 року рішенням Виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 520 над малолітнім [PERSON] , [INFO] , встановлено опіку та [PERSON] , [INFO] призначено опікуном цієї дитини (а.с. 15). Рішенням Виконавчого комітету Кириківської селищної ради № 60 від 15 червня 2023 року затверджено висновок органу опіки та піклування Кириківської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з огляду на те, що біологічна мати з моменту народження відмовилася від дитини, не забрала його з пологового будинку та протягом шести місяців не виявила щодо нього батьківського піклування і наразі не піклується і ніколи не піклувалася про духовний і фізичний розвиток малолітньої дитини [PERSON] , не забезпечувала побутових умов, харчування, медичного догляду, не спілкується з дитиною та не цікавиться його життям, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї дитини (а.с. 130-137). Вказаний висновок суд вважає належним та допустимим доказом, з огляду на те, що останній складений і затверджений уповноваженою особою, відповідає вимогам до форми і змісту, і такого висновку визначений відповідний орган дійшов за результатами розгляду колегіальним органом комплексу обставин, які мають істотне значення для прав та інтересів дитини. При цьому, жодних доказів на підтвердження виконання відповідачем, як матір`ю, своїх батьківських обов`язків щодо сина [PERSON] , останньою суду не надано, та такі в матеріалах справи відсутні. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 та яка набула чинності для України 27.09.1991, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.9 вказаної Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 та яка набула чинності для України 27.09.1991, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. У ст. 150 СК України (ч.1, 3) встановлені обов`язки батьків виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з пунктами 2 та 4 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; є хронічними алкоголіками або наркоманами. Відповідно до роз`яснень, даних в п.п.15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер. З аналізу наведених норм матеріального права слідує, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою, і ця міра застосовується судом тоді, коли всі інші заходи впливу виявились безрезультатними, і змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо. Звідси, пред`явленню позову про позбавлення батьківських прав передує велика профілактична, попереджувальна робота з неблагополучними батьками. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батько, мати ухиляються від їх виконання, що таким буде лише за встановлення його впертого та систематичного, незважаючи на всі міри попередження, продовження невиконання свого батьківського обов`язку. Судом встановлено, підтверджено наданими матеріалами, що відповідач у вихованні та лікуванні дитини [PERSON] участі не приймає, матеріально його не забезпечує, не цікавиться його станом здоров`я та не вчиняє дій по влаштуванню побуту та санітарно-гігієнічних умов, потрібних для розвитку дитини. При цьому, перебуваючи вагітною відповідач не перебувала на обліку у лікарів та в період вагітності не проходила медичного обстеження, внаслідок чого дитина потрапила до закладу охорони здоров`я у важкому стані, після народження дитини відповідач відмовилася забирати її з пологового будинку. Також суд приймає до уваги, що рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 02 серпня 2016 року, що набрало законної сили 30 вересня 2016 року, відповідача позбавлено батьківських прав відносно її доньки, яку вона також покинула у пологовому будинку після народження. Відповідач характеризується виключно з негативної сторони, неодноразово притягалася до адміністративної та кримінальної відповідальності та відбувала покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу (а.с. 50-66). Відтак, оскільки обов`язок щодо виховання кожної дитини є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, враховуючи встановлення судом обставин того, що відповідач, будучи рідною матір`ю малолітньої Ксенії, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує зі свого боку необхідного харчування, одягу, лікування і медичного нагляду, що з урахуванням віку та стану здоров`я доньки вкрай негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для належного проживання у приміщенні квартири, суд, зазначені обставини в своїй сукупності розцінює як умисне ухилення від виховання дитини, зважаючи на свідоме нехтування батьківськими обов`язками відповідачем, та приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову про позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Одночасно суд відзначає, що за умов зміни (виключення) обставин, які стали підставою позбавлення батьківських прав, при додержанні порядку, встановленого ст. 169 СК України відповідач має право звернутися з позовом про поновлення її батьківських прав відносно її малолітнього сина. Окрім цього, судом встановлено, що над малолітнім [PERSON] встановлено опіку та його опікуном наразі є позивач [PERSON] , яка безпосередньо піклується про дитину, зокрема займається її фізичним та духовним розвитком, регулярно з дитиною відвідує лікаря-педіатра, робить щеплення за календарем, що підтверджується медичною довідкою від 24 травня 2023 року (а.с. 144). Позивач [PERSON] з 2019 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , є фізичною особою-підприємцем та має постійний дохід, має постійне місце проживання за яким разом зі своїм чоловіком характеризуються виключно з позитивної сторони, має у власності житловий будинок та земельну ділянку, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувалася, наразі взята на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS] , де проживає разом зі своїм чоловіком, сином [PERSON] , а також [PERSON] . У період з 27-30 вересня по 01 жовтня 2021 року позивач [PERSON] пройшла курси підготовки кандидатів в опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі. Чоловік позивача - [PERSON] , має вищу освіту за спеціальністю «Психологія», у період з 10 серпня 2016 року по 13 листопада 2016 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, а з 12 квітня 2019 року вибув зі складу сил і засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф у Донецькій та Луганській областях (а.с. 143-200). Отже, суд дійшов висновку, що після позбавлення відповідача батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] , останній перебуватиме в повноцінній сім`ї, отримуватиме все необхідне для фізичного та духовного розвитку та буде перебувати під надійною опікою з боку позивача та її чоловіка, які забезпечують і надалі мають бажання забезпечувати належні умови для виховання малолітнього [PERSON] . Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відтак, при вирішенні питання щодо присудження до сплати аліментів та їх розміру, суд враховує згідно ст. 182 СК України матеріальне становище малолітньої дитини, яка потребує піклування, утримання, лікування, а також стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, яка є працездатним, інших осіб на утриманні не має, суд приходить до висновку, що справедливим та співмірним буде визначити аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, яка підлягає стягнення з відповідача [PERSON] на користь дитини [PERSON] в особі його опікуна [PERSON] до досягнення дитиною повноліття з моменту звернення позивачем з цим позовом, тобто з 25 січня 2023 року. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини, слід допустити виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. За правилами ст. 141 ЦПК України з урахуванням результату розгляду справи судові витрати покладаються на відповідача. Оскільки позивач при зверненні з позовом до суду на підставі п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, а за вимогу немайнового характеру про позбавлення батьківських прав позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1 073,60 грн., і суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1 073 грн. та на користь позивача судовий збір у сумі 1 073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved