Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-10 00:00:00

У березні 2023 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем, зареєстрований 12 грудня 2014 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1674. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог зазначила, що з 12 грудня 2014 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Сімейні відносини не склалися через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, дітей від шлюбу не мають, розірвати шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану не може з відповідачем, оскільки останній не бажає туди з`являтися, збереження шлюбу є неможливим і суперечить її інтересам, тому шлюб потрібно розірвати. 14 березня 2023 року ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 10 травня 2023 року ухвалою суду сторонам надано термін для примирення строком на два місяці. 11 липня 2023 року провадження по справі було поновлено. Позивач у судовому засіданні наполягала на розірванні шлюбу, повідомила, що вони з відповідачем не примирилися. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив такі обставини. Сторони по справі з 12 грудня 2014 року перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] виданим 12 грудня 2014 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1674. Під час державної реєстрації позивачка прізвище не змінювала (а.с. 3). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу стали наявність різних поглядів на сімейне життя та обов`язки, примирення між ними неможливе. За змістом ч.1 ст.24 СК України та ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Вимогами ч.3, ч.4 ст.56 СК України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на обставини, встановлені судом, суд дійшов висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, сім`я розпалася остаточно, тому подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, наданий подружжю строк для примирення не досяг своєї мети, а збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в зв`язку із задоволення позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved