Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-13 00:00:00

Адвокат Біцулова А.А. звернулася в суд із заявою, в якій просить встановити факт народження дитини на тимчасово окупованій території України. В обґрунтування вимог зазначила, що [INFO] о 13-00 год. заявник народила дитину - хлопчика, вагою 3050,00 грамів. Дитина була народжена в пологовому будинку, який розташований на тимчасово окупованій території у м.Донецьк. Також видане свідоцтво про народження серія [NUMBER] на ім`я - [PERSON] . Встановлення юридичного факту необхідне для реалізації його батьківських прав, для державної реєстрації народження дитини в Україні та отримання відповідного свідоцтва про народження. А тому просить суд встановити факт народження громадянкою України, уродженкою м. Донецьк, Донецької області, [PERSON] , [INFO] , - першої дитини чоловічої статі, [PERSON] , який народився [INFO] у м.Донецьк, Донецької області, Україна. Відомості про батька вказати на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, як - [PERSON] , громадянина України. Ухвалою суду від 13.07.2023 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Представник заявника - адвокат Біцулова А.А. в судове засідання не з`явилася, заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності та відсутності заявника, вимоги заяви підтримала, просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Луцького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Враховуючи, що розгляд даної справи відповідно до вимог частини другої статті 317 ЦПК України, здійснюється невідкладно, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності заявника, представника заінтересованої особи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані до матеріалів справи, документи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Судом встановлено, що [INFO] о 13.00 год. [PERSON] народила дитину - хлопчика, вагою 3050,00 грамів, відповідно медичного свідоцтва про народження від 18.01.2023 №52 виданого Донецьким республіканським центром охорони материнства та дитинства зазначено, що дитина народилась доношеною на 38 тижні вагітності, при одноплідних пологах, за рахунком дана вагітність - 1, пологи - 1. (а.с.8). Видане свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 31.01.2023 на ім`я - [PERSON] , [INFO] , місце народження «Донецька народна республіка», м. Донецьк (а.с.9). Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Тимчасово окупована російською федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Правовий статус тимчасово окупованої території, а також правовий режим на тимчасово окупованій території визначаються цим Законом, іншими законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права. Під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності. Відповідно до п.п. «б» п. 2 ч. 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5, підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024, що видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Відповідно до ч. 2ст. 13 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводитися за письмовою або усною заявою батьків чи одного з батьків за місцем її проживання або за місцем проживанням батьків. Згідно з п. 4 ч. 4 ст. 13 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» - за відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5 проведення державної реєстрації народження дитини здійснюється за оригіналом або дублікатом медичного свідоцтва про народження. Згідно ч.ч. 1, 3, 4 ст. 144 СК України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Реєстрація народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові. Реєстрація народження дитини засвідчується Свідоцтвом про народження, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Заявник не має іншої можливості здійснити реєстрацію народження дитини згідно вимог законодавства України та одержати відповідне свідоцтво про народження. З врахуванням викладеного, суд вважає заяву адвоката Біцулової Анни Анатоліївни подану в інтересах [PERSON] , заінтересована особа: Луцький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення. Як слідує з ч. 4 ст. 317 ЦПК України рішення у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справі про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Таким чином, рішення у даній справі підлягає до негайного виконання. На підставі ст.ст. 10-13, 77-81, 317, 352, 354 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved