Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-05 00:00:00

У березні 2023 року [PERSON] , в особі представника - адвоката Загрія Надії Юріївни звернулася до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району як орган опіки та піклування, районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав. Заявлені вимоги мотивовані тим, що 05.09.2013 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу вони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . 25.04.2016 шлюб між сторонами розірвано. 01.03.2019 Ленінським районним судом м. Запоріжжя винесено судовий наказ про стягнення з відповідача аліментів. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15.09.2021 визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання матері [PERSON] . Відповідач, як під час проживання однією родиною, так і після розірвання шлюбу, участі в утриманні дитини ніколи не приймав, дитиною не цікавився, вихованням і розвитком дитини не займався, був захоплений азартними іграми. Наведені вище обставини свідчать про те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню сина, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав, у зв`язку із чим позивачка звернулася до суду із даним позовом і просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] та стягнути судові витрати. В судовому засіданні представник позивачкипозовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, в порядку, встановленому ЦПК України. Представник районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений у порядку, встановленому ЦПК України. Представник районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району в судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без їх участі. Також подав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, представник позивачки не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалення заочного рішення, суд згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України розглядає справу без участі відповідача на підставі наявних доказів та ухвалює заочне рішення. Вислухавши представника позивачки, розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 квітня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили 06.05.2016. 01.03.2019 Ленінським районним судом м. Запоріжжя видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 часки від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму і не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку починаючи з 28.02.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. 15.09.2021 Ленінським районним судом м. Запоріжжя винесено рішення, яким визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання його матері [PERSON] . Згідно довідки, виданої Запорізьким класичним ліцеєм Запорізької міської ради Запорізької області, [PERSON] є учнем 2-В класу. Батько дитини - [PERSON] вихованням дитини не займається, з класним керівником, вихователем та вчителями зворотній зв`язок не надає, успіхами дитини не цікавиться, батьківські збори не відвідує, свята дитини не відвідує, у житті класу участі не приймає. Згідно висновку щодо психологічного дослідження малолітнього [PERSON] , наданого спеціалістом-психологом [PERSON] , під час проведення психологічного дослідження дитина [PERSON] , [INFO] , демонстрував глибокий зв`язок та особисту прихильність до матері [PERSON] , він відчуває її турботу, з нею комфортно, мати піклується дитиною весь час. Разом з матір`ю [PERSON] відчуває себе в безпеці, між матір`ю та дитиною сформована надійна прив`язаність. [PERSON] знає про батька [PERSON] , але дистанціюється від нього, не згадує, бо не відчуває зв`язку з ним, вважає, що батько формально відноситься до своїх батьківських обов`язків. До батька [PERSON] відноситься негативно, оскільки спілкування з батьком носить формальний характер, що не дає можливості сформувати близькі психоемоційні зв`язки. Батько не піклується про дитину, не цікавиться його життям. В матеріалах справи міститься заява [PERSON] , в якій він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] . Дана заява засвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горбуровим К.Є. 17.02.2023. Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спору щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району як органу опіки та піклування, беручи до уваги неналежне ставлення батька до виконання батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої дитини, з метою захисту прав та інтересів дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] . [INFO] ,відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] суду пояснили, що відповідач неналежно ставиться до виконання батьківських обов`язків по відношенню до свого сина [PERSON] , не цікавиться життям дитини, не приймає жодної участі у його вихованні, матеріальному забезпеченні, не проявляє ініціативи навіть щодо спілкування з дитиною. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина третя статті 51 Конституції України). За частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18). Як встановлено ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання, розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він (вона) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України в п.16 Постанови Пленуму №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини,її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема:не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Проаналізувавши всі досліджені докази, суд приходить до висновку, що батько дитини [PERSON] - [PERSON] не бажає спілкуватися з дитиною, не приймає участі у його вихованні, аліменти не сплачує, не цікавиться станом здоров`я сина, його навчанням, ухиляється від свого обов`язку щодо виховання сина, намірів змінити ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків не виявляє. Враховуючи вище наведене, а також тривалість часу, протягом якого відповідач без жодних об`єктивних перешкод не виконує своїх батьківських обов`язків відносно дитини, суд прийшов до висновку про задоволення позову про позбавлення відповідача батьківських прав як обґрунтованого та доведеного доказами. При цьому суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам по справі, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у сумі 1073,60 грн.

Outcome: approved