Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-02 00:00:00

До Іллічівського міського суду Одеської області звернулась [PERSON] з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , мотивуючи тим, що відповідач самоусунувся від виховання та утримання сина, не цікавиться його життям та розвитком, станом здоров`я, матеріальної допомоги не надає, жодним чином не приймає участі у житті дитини (а.с.2-5). Відповідач надав відзив в якому позовні вимоги не визнав, та зазначив, що він, як батько, не уникає від своїх обов`язків щодо виховання сина, якому на момент звернення до суду з даним позовом виповнилось 17 років, вважає, що підстави для задоволення позову відсутні. Також відповідач надав заяву про стягнення з позивача судових витрат на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. (а.с.41-44, 110-111). Позивач надала відповідь на відзив в якому наполягає на позбавленні відповідача батьківських прав, а щодо вимог про стягнення судових витрат зазначила, що вони не ґрунтуються на жодному доказі (а.с.54-56). Від представника третьої особи надійшла заява (а.с.64) в якій зазначено, що орган опіки та піклування виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області не може надати висновок до суду щодо розв`язання спору, тому, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , не мешкає на території Чорноморської територіальної громади Одеського району Одеської області. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.9). Згідно свідоцтва про шлюб (а.с.8) позивач 30 квітня 2010 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , у зв`язку з чим змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи (а.с.11) [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07.03.2006 та рішення від 21.02.2020 з відповідача [PERSON] стягуються щомісячно аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку, до повноліття дитини (а.с.18-20). Відповідно до ч.1, 2 ст.6 Сімейного Кодексу України (СК України) правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Станом на день ухвалення рішення суду [PERSON] , [INFO] , вже виповнилось 18 років, тобто він не є дитиною в розумінні СК України. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Частиною 3 цієї статті визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. З огляду на викладене, оцінивши надані докази, враховуючи той факт, що [PERSON] , [INFO] , є повнолітньою особою, суд приходить до висновку про відсутність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. У зв`язку з цим, у задоволенні позову слід відмовити. Щодо вимоги відповідача про стягнення з позивача судових витрат, суд зазначає наступне. При розподілі судових витрат, суд виходить з положень статті 133 ЦПК України, відповідно до якої судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та інші витрати. Відповідно до статті ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Статтею 141 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина 8 статті 141 ЦПК України). На підтвердження вимог про стягнення судових витрат стороною відповідача надано лише додаток до Договору №57 про надання правової допомоги від 08.12.2021 (а.с.49-50), ордер адвоката від 04.02.2022 (а.с.112) та акт виконаних робіт №1 від 23.11.2022 (а.с.113). Судом встановлено певну невідповідність в наданих доказах, а саме: в Додатку до Договору №57 про надання правової допомоги (а.с.49-50), що був укладений між [PERSON] та адвокатом Артем`євою К.М., сторони погодили виплату фіксованої суми гонорару за надання правничої допомоги вказаної в Договорі у розмірі 3000,00 грн. Пунктом 12 цього Додатку визначено, що цей Додаток є невід`ємною частиною Договору, але при цьому, самого Договору про надання правничої допомоги, укладеного між [PERSON] та адвокатом Артем`євою К.М., суду не надано. Крім цього, дата укладання Додатку до Договору №57 - 08.12.2021, а ордер про надання правничої допомоги видано 04.02.2022 (а.с.112). Також, акт виконаних робіт №1 від 23.11.2022 (а.с.113), був складений відповідно до п.4 Договору №72 про надання правової допомоги від 04.02.2022, та додаткового договору від 04.02.2022. Вартість робіт за Договором про надання правової допомоги №72 від 04.02.2022 становить 3000,00 грн. Додаткового договору від 04.02.2022, про який вказано в акті, суду також не надано, як і не надано доказів сплати вартості виконаних робіт. Згідно ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що відповідачем не надано належних доказів на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку, що заява про стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed