Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-02 00:00:00

Адвокат Гончаренко\~О.О.\~звернулася до\~суду з\~позовною заявоюдо [PERSON] в інтересах [PERSON] про поділ майна, обґрунтовуючи позов тим, що 26 вересня 1987 року [PERSON] уклала шлюб із відповідачем. Під час шлюбу, 22 жовтня 2003 року на підставі договору купівлі-продажу подружжям було набуто у власність квартиру [ADDRESS] загальною площею 61,8 кв.м., житловою площею 38,9 кв.м. Право власності на майно зареєстроване за [PERSON] . В провадженні Марганецького міського суду Дніпропетровської області перебуває справа [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. З приводу майна виник спір, який в позасудовому порядку вирішити виявилося неможливим. Вказану квартиру сторони придбали під час шлюбу, тому це майно є спільною сумісною власністю, їх частки є рівними і тому майно підлягає поділу у рівних частках. Просить суд поділити між позивачкою та відповідачем майно, що є спільною сумісною власністю, визнати за [PERSON] право власності на частину квартири [ADDRESS] , а частину квартири [ADDRESS] залишити у власності [PERSON] . Відповідач надав суду заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З матеріалів справи вбачається, що сторони з 26 вересня 1987 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.9). На підставі договору купівлі-продажу квартири від 22 жовтня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу Єрьоменко Р.П., р. № 4889, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , загальною площею 61,8 кв.м., житловою площею 39,8 кв.м. (а.с.7). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Дніпропетровського обласного комунального підприємства «Марганецьке міжміське бюро технічної інвентаризації», [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.8). Згідно звіту про оцінку майна квартири [ADDRESS] , загальною площею 61,8 кв.м., її вартість складає 132000 гривень (а.с.12-23). Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1\~\~ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. За ч.2 ст.372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Частиною 1 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи те, що спірна квартира була набута сторонами під час перебування в шлюбі, вона є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а тому, виходячи з правила рівності часток подружжя в спільному майні, підлягає поділу між сторонами шляхом визнання за кожним із співвласників права власності на 1/2 частину. Крім того, суд приймає до уваги, що відповідач визнав позов в повному обсязі, про що надав суду відповідну заяву, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У зв`язку з цим, позов підлягає задоволенню. Враховуючи положення ст.ст.141, 142 ЦПК України позивачці необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 496,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved