Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду\~з позовом\~до Мологівської територіальної громади, в якому просить визнати за [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер картки платника податків: [NUMBER] право власності на частину житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] та складається з: житловий будинок літ. «А», літня кухня літ. «Д,Є», вбиральня літ. «Г», сарай літ. «Ж», вбиральня душ, літ. «З», споруди №1-8 та належав померлому [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 29.08.1996 року за №522/Б посвідченого Одеській товарній біржі у порядку спадкування за законом, після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] . Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог. [INFO] помер чоловік позивача, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Білгород-Дністровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №1065. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить частина житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 29.08.1996 року за №522/Б. За життя чоловік позивача ніякого заповіту не склав, тому позивач є єдиною спадкоємицею після померлого [PERSON] , інших спадкоємців, як за заповітом, так і за законом немає. Звернувшись до Першої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області (спадкова справа №29/2023) про видачу свідоцтва про право власності на спадщину за законом на частину житлового будинку, позивач отримала відмову, у зв`язку з тим, що Договір купівлі-продажу нерухомого майна 29.08.1996 року за №522/Б, укладеного Одеською товарною біржою не відповідає вимогам чинного законодавства. Для вирішення даного питання позивачу було запропоновано звернутися до суду. Договір купівлі-продажу нерухомого майна 29.08.1996\~року за\~№522/Б\~був зареєстрований\~в Білгород-Дністровському\~БТІ,\~що підтверджується\~посвідченням за\~№2-498\~від 29.08.1996\~року. Враховуючи викладене з метою захисту своїх прав та законних інтересів, а також враховуючи що наведене у позові можливо вирішити лише у судовому прядку, позивач звернулась до суду з відповідним позовом. Рух справи у суді. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.05.2023 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14.07.2023 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. У судове засідання позивач не з`явилася але надала заяву про розгляд справи у її відсутність, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. У судове засідання представник відповідача не з`явився але надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просить ухвалити законне та обґрунтоване рішення. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку зібраним у справі доказам, приходить до наступних висновків. Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування. Згідно ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту цивільних прав і інтересів є визнання права п.1 ч.2 ст.16 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень ч.3\~ст.12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. [INFO] помер чоловік позивача, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Білгород-Дністровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №1065. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить частина житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 29.08.1996 року за №522/Б. За життя чоловік позивача ніякого заповіту не склав, тому позивач є єдиною спадкоємицею після померлого [PERSON] , інших спадкоємців, як за заповітом, так і за законом немає. Звернувшись до Першої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області (спадкова справа №29/2023) про видачу свідоцтва про право власності на спадщину за законом на частину житлового будинку, позивач отримала відмову, у зв`язку з тим, що Договір купівлі-продажу нерухомого майна 29.08.1996 року за №522/Б, укладеного Одеською товарною біржою не відповідає вимогам чинного законодавства. Для вирішення даного питання позивачу було запропоновано звернутися до суду. Договір купівлі-продажу нерухомого майна 29.08.1996 року за №522/Б був зареєстрований в Білгород-Дністровському БТІ, що підтверджується посвідченням за №2-498 від 29.08.1996 року. У п. 20 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, зазначено, що за відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно. Стаття 328 Цивільного кодексу України\~передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно змісту ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавець), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно\~ст.1258 ЦК України\~спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу\~чергу право на спадкування за законом\~мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.131 ЗК України\~громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності отримується в порядку, визначеному законом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем цілком обґрунтовано заявлені вимоги про визнання за [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер картки платника податків: [NUMBER] право власності на частину житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] та складається з: житловий будинок літ. «А», літня кухня літ. «Д,Є», вбиральня літ. «Г», сарай літ. «Ж», вбиральня душ, літ. «З», споруди №1-8 та належав померлому [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 29.08.1996 року за №522/Б посвідченого Одеській товарній біржі у порядку спадкування за законом, після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , оскільки позивач є спадкоємцем за законом першої черги, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved