Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-11 00:00:00

[PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Бєлікова Владислава Олегівна, звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - служба у справах дітей виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області, обґрунтовуючи свої позовні вимоги таким. Позивачка та відповідач проживали разом однією сім`єю з 2012 року до 2016 року без реєстрації шлюбу. [INFO] у них народився син - [PERSON] . Однак спільне життя з відповідачем не склалося, а тому їх сумісне проживання було припинено. Як під час сумісного проживання, так і після припинення такого, відповідач не виконує батьківські обов`язки, не цікавиться станом здоров`я дитини, його психологічним, фізичним, моральним розвитком, припинив будь-яке спілкування з ним, не відвідує, матеріальну допомогу на утримання сина не надає, що свідчить про те, що батько дитини-відповідач у справі самоусунувся від виконання батьківських обов`язків та не піклується про стан здоров`я дитини, його фізичний і моральний розвиток. З урахуванням викладеного, позивачка просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його дитини. В судове засідання представниця позивачки [PERSON] - адвокат Бєлікова В. О. не з`явилася, надавши до суду заяву, в якій просила справу розглянути за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, шляхом направлення на його адресу, підтверджену довідкою Чугуївської міської ради Чугуївського району Харківської області, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулося до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - служби у справах дітей виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області в судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила суд розглянути справу за її відсутності. Відповідно до положень п. 1, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є, зокрема, день вручення судової повістки під розписку, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. При цьому від [PERSON] до суду не надійшло відзиву на позовну заяву чи будь-яких заперечень, а також повідомлення про іншу адресу, клопотання про відкладення судового розгляду також не заявлялося. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин, без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, тому відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05 березня 2018 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву реєстраційної служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, [PERSON] народився [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] . Відповідно до рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 31 серпня 2016 року (справа № 636/2455/16-ц), яке набрало законної сили 09 вересня 2016 року, присуджено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі 400 грн 00 коп. щомісячно, починаючи з 13 липня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття або зміни майнового та сімейного стану сторін. 05 вересня 2016 року старшим державним виконавцем Чугуївського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 636/2455/16-ц, виданого 31 серпня 2016 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі 400 грн 00 коп. щомісячно, починаючи з 13 липня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття або зміни майнового та сімейного стану сторін. Відповідно до характеристики № 01-16/209 від 18 жовтня 2017 року, наданої Чугуївським дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) № 8, [PERSON] відвідує дитячий садок № 8, групу № 7 з жовтня 2016 року, куди його приходить матір [PERSON] або бабуся [PERSON] . Мати слідкує за здоров`ям дитини, цікавиться його поведінкою та успіхами на заняттях, взаємодією з однолітками, приймає активну участь у житті дитячого садка та групи. Згідно з довідкою про ступінь участі батьків у вихованні дитини № 12 від 24 жовтня 2017 року, підписаною головою вуличного комітету (старший будинку [ADDRESS] ), [PERSON] проживає разом з сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Дитина проживає разом з матір`ю, доглянута, розвинена за віком, активна, контактна. Батько з дитиною не мешкає, не відвідує, участі у вихованні не приймає. Сім`я мешкає у двокімнатній квартирі з усіма зручностями, відремонтована. Відповідно до повідомлення Чугуївської міської ради Харківської області № 02-02-47/2565 від 23 жовтня 2020 року, [PERSON] у серпні 2016 року звернувся до комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Чугуївської міської ради Харківської області з заявою про визначення способів його участі у вихованні малолітнього сина [PERSON] , але на засідання комісії не з`явився ані у серпні 2016 року, ані у вересня 2016 року, хоча був завчасно повідомлений про день та час засідання. Питання щодо визначення способів участі батька у вихованні сина розглянуто у присутності матері дитини [PERSON] [PERSON] до служби у справах дітей виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області щодо перешкод матері у спілкуванні з дитиною [PERSON] не звертався. Відповідно до розрахунку заборгованості від 16 листопада 2020 року, наданого старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), станом на 31 жовтня 2020 року розмір заборгованості [PERSON] становить 21232 грн 61 коп. Згідно з повідомленням № 01-30/31 від 23 січня 2023 року, наданим КЗ «Клугино-Башкирівський ліцей» Чугуївської міської ради Харківської області, батько [PERSON] , учня 5-Б класу - [PERSON] за весь період навчання дитини у закладі жодного разу не відвідував навчальний заклад, не спілкувався з вчителями стосовно дитини, вихованням дитини не займається, навчання не контролює, батьківські збори не відвідує і взагалі участі в заходах класу та ліцею не приймає. Згідно з інформацією № 78 від 24 січня 2023 року на виконанні у Чугуївському відділі ДВС у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебуває виконавче провадження № 52118306 з примусового виконання виконавчого листа № 636/2455/16-ц, виданого 31 серпня 2016 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі 400 грн 00 коп. щомісячно, починаючи з 13 липня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття або зміни майнового та сімейного стану сторін, яке було відкрито 05 вересня 2016 року. Державним виконавцем у цьому провадженні здійснено такі заходи: винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника [PERSON] у праві виїзду за межі України від 24 січня 2023 року; відомості про [PERSON] внесено до Єдиного реєстру боржників; винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника [PERSON] у праві керування транспортними засобами від 24 січня 2023 року; винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника [PERSON] у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 24 січня 2023 року; винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника [PERSON] у полювання від 24 січня 2023 року; накладено на боржника [PERSON] штраф у розмірі 3630 грн 31 коп. Відповідно до розрахунку заборгованості від 24 січня 2023 року, наданого старшим державним виконавцем Чугуївського відділу ДВС у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) , станом на 24 січня 2023 року розмір заборгованості [PERSON] становить 18151 грн 55 коп. Згідно з повідомленням № 01-12/18 від 25 січня 2023 року, наданим КП «Чугуївський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Чугуївської міської ради Харківської області, [PERSON] знаходиться на обліку у сімейного лікаря [PERSON] з народження, ДЗ: здоров. На прийом до лікаря за весь період обслуговування дитини у комунальному закладі завжди приходив у супроводі матері [PERSON] . Відповідно до повідомлення ФОП [PERSON] від 31 січня 2023 року, [PERSON] відвідує заняття з англійської мови з 2020 року до сьогодні. Батько дитини жодного разу не відвідував місце проведення занять, не спілкувався з викладачем, не цікавився успіхами та досягненнями дитини. За надані послуги оплату здійснює мати [PERSON] . Відповідно до висновку № 6/2 від 09 травня 2023 року, комісія з питань захисту прав дитини Чугуївської міської ради Харківської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно з висновком № 143 від 23 травня 2023 року, Чугуївська міська військова адміністрація Чугуївського району Харківської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними правовими актами, визначеними в Україні. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 1 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі ст. 12 вищевказаного Закону, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до абзацу 9 пункту 8 постанови КМУ № 866 від 24 вересня 2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов`язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав. Відповідно до положення ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з роз`ясненнями, наданими у п. 16 Постанови Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, згідно з ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. При цьому положення вказаної Конвенції, яка ратифікована Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми враховуються судом, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей. Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), ЄСПЛ вказав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09). Відповідно до ч. 2, 3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. З урахуванням всіх обставин справи, суд не визначає [PERSON] обов`язок щодо сплати аліментів на утримання дитини, оскільки вказаний обов`язок покладений на нього рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 31 серпня 2016 року, яке набрало законної сили 09 вересня 2016 року (справа № 636/2455/16-ц). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої дитини, а саме: не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, матеріально не забезпечує, у зв`язку з чим вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини, застосування до нього такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини. На підставі ст. ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 7, 150, 155, 164, 166, 180 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. ст. 3, 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, рішення ЄСПЛ у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09),

Outcome: approved