Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-27 00:00:00

До Мар`їнського районного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [INFO] померла її матір [PERSON] , про що 25.11.2020 року видано Свідоцтво про смерть серія [NUMBER] . Після смерті [PERSON] залишилося майно: земельні ділянки за кадастровими номерами: 1422786500:12:000:0689, площею 4,5500 га та 1422786500:12:000:0690, площею 4,5500 га, що належали [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ДН № 193442 та Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ДН № 193443. Померла останні кілька років фактично проживала у родичів в с. Сонцівка Покровського району Донецької області без прописки та реєстрації місця проживання. Смерть застала матір позивача також в с. Сонцівка Покровського р-ну, Донецької обл. Тому місцем відкриття спадщини вважає саме територію Сонцівської сільської ради Курахівської ОТГ. У похилому віці [PERSON] потребувала щоденного догляду та уваги. Окрім позивача близьких родичів поряд не було. Тож вона, як старша донька, завжди знаходилась у добрих відносинах з померлою, ніколи не залишала її без допомоги та догляду. Починаючи з 2012 року позивач надавала [PERSON] допомогу щодо ведення домашнього господарства, у побуті, здійснювала догляд, готувала їжу, робила все необхідне задля задоволення первинних потреб людини. В свою чергу молодша сестра позивачки та донька померлої - [PERSON] (Відповідач) проживала за межами Донецької області, хоча і прописана в с. Ясенове (наскільки відомо позивачу на дату подання позовної заяви). У зв`язку з цим не здійснювала щоденного догляду за померлою матір`ю та фізично не могла підтримувати регулярне спілкування з [PERSON] . Крім того вони, як сестри, мали домовленість, що обов`язок піклування за матір`ю брала на себе позивач, як старша донька, а також мала спадкувати майно після її смерті. З метою реалізації цього права вона звернулась до нотаріальної контори, де отримала усну відмову у видачі Свідоцтва про право на спадщину після смерті своєї матері [PERSON] у зв`язку з тим, що їх домовленості із сестрою не достатньо для зміни порядку спадкування, а остання з невідомих причин так і не з`явилась до нотаріуса для подачі заяви про відмову від прийняття спадщини. Така позиція нотаріальної контори не дає позивачу, як спадкоємиці за законом, реалізувати своє право на одержання свідоцтва про право на спадщину, передбаченого ст. 1296 ЦК України, та прийняти спадщину. За викладених обставин вона змушена звернутися до суду задля визнання права власності на спадкове майно. Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у встановлений законодавством строк та порядок, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином у встановлений законодавством строк та порядок. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з підстав, зазначених позивачем у позовній заяві. Відповідно до ст. 16 ЦК України Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права. Відповідно до ч.2 ст.5 ЦПК України у випадку, якщо законом або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позовній заяві вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Відповідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або проголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день проголошення її померлою. В силу ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту має місце спадкування за законом. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до положень частини першої та п`ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право. Згідно положень статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Згідно із ст. 49. Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: зокрема, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Право власності відповідно до ст.328 ЦК України набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно з статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду, що набрало законної сили, є однією з підстав для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що викладені обставини дають підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі та за позивачем необхідно визнати права власності на майно померлого спадкодавця в порядку спадкування за законом. На підставі викладеного, у відповідності зі ст.ст. 12, 81, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 1225, 1261, 1268, 1270, 1272 ЦК України, суд -

Outcome: approved