Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-02 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій вказує, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (далі - відповідач). Шлюб зареєстровано 12 липня 2012 року Відділом РАЦС адміністрації міста Ашгабат, запис за № 3291. В зв`язку з чим позивач змінила своє прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного на підставі чого в сім`ї відбувались сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Подружні відносини між сторонами припинились з січня 2023 року, з цього часу спільне господарство не ведеться, спору про спільне майно немає. Примирення та збереження шлюбу позивач вважає неможливим. Ухвалою суду від 01 травня 2023 року сторонам надавався строк для примирення, однак примирення не відбулося. Позивач просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». Ухвалою суду від 18 квітня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження по даній справі з викликом (повідомленням) сторін та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових доказів щодо заперечення проти позову. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх в повному обсязі, судові витрати покладає на себе. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно розписки про отримання судової повістки від 01.05.2023 року, про причини неявки суд не повідомив, що не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних в справі доказів. Справу судом розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження, згідно з статтями 274-279 ЦПК України. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи та враховуючи, що сторони не підтримують подружні стосунки і не бажають миритися, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 12 липня 2012 року Відділом РАЦС адміністрації міста Ашгабат, зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] », запис за № 3291, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про встановлення батьківства серії [NUMBER] , виданого 01 жовтня 2012 року, [PERSON] признаний батьком дитини [PERSON] , [INFO] , у громадянки [PERSON] , після встановлення батьківства присвоєно: прізвище [PERSON] , ім`я [PERSON] , по батькові [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про встановлення батьківства 01 жовтня 2012 року зроблено запис за № 302. Місце реєстрації Відділ РАЦС району імені Президента Ніязова міста Ашгабат. Як вбачається з наданих копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] , виданого 20 березня 2013 року, батьками [PERSON] , [INFO] , вказані [PERSON] та [PERSON] , місце реєстрації Відділ РАЦС району Копетдаг міста Ашгабат, запис № 808 та серії S № 1896443, виданого 17 листопада 2016 року, батьками [PERSON] , [INFO] , вказані [PERSON] та [PERSON] , місце реєстрації Відділ РАЦС району Беркарарлик міста Ашгабат, запис № 4629. У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Стаття 111 Сімейного Кодексу України визначає, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Ухвалою Попільнянського районного суду Житомирської області від 01 травня 2023 року сторонам надавався строк для примирення, проте примирення не відбулося. За визначенням частини 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно частини 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення закріплено в ст. 24 Сімейного кодексу України. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі статтею 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя /стаття 110 СК України/. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до статті 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Частиною другою статті 114 Сімейного Кодексу України встановлено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з частиною третьою статті 115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили між собою шлюбні стосунки, спільне господарство не ведеться. Позивач в категоричній формі наполягає на розлученні з відповідачем, оскільки прийшла до переконання про неможливість подальшого збереження між ними сім`ї. Зазначені обставини у їх системному зв`язку свідчать, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . За змістом пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивач просить залишити судові витрати за нею, а тому суд при ухваленні рішення не здійснює їх розподіл.

Outcome: approved