Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідачів про визнання права власності на нерухоме майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 05.07.2019 року позивач домовилась із відповідачами про купівлю квартири [ADDRESS] , у зв`язку з чим був укладений договір купівлі продажу, який не було посвідчено у нотаріальному порядку. Сторони домовились про усі суттєві умови договору, відбулось повне виконання договору, однак відповідачі ухиляються від посвідчення укладеного договору купівлі продажу у нотаріальному поряду. Позивач у підготовче судове засідання не з`явилась, збільшила розмір позовних вимог, а саме просила визнати договір купівлі продажу від 05.07.2019 р. дійсним, справу просила розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі у підготовче судове засідання не з`явились, направили до суду заяву про визнання позовних вимог, в якій також просили розглянути справу у їх відсутність. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Судом в ході судового розгляду справи були дослідженні: нотаріально не посвідчений договір купівлі продажу від 05.07.2019 р., згідно якого [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] ; розписки [PERSON] та [PERSON] про отримання грошових коштів за продаж квартири від 05.07.2019 р.; копія нотаріально посвідченого договору купівлі продажу від 01.02.2001 р., згідно якого [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] та [PERSON] купили квартиру [ADDRESS] ; копія технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] ; паспорт громадянки України [PERSON] , серії [NUMBER] від 23.09.1999 р.; паспорт громадянки України [PERSON] , серії [NUMBER] від 18.03.1999 р.; паспорт громадянина України [PERSON] , серії [NUMBER] . Дослідивши надані докази, судом встановлено, що 05.07.2019 р. позивач домовилась з відповідачами про купівлю квартири [ADDRESS] . В той же день було укладено відповідний письмовий договір купівлі продажу, який не було посвідчено у нотаріальному порядку, однак сторони домовилися, що через деякий час оформлять договір у нотаріальному порядку. Сторони домовились про усі суттєві умови договору, крім того, відбулось повне виконання договору, а саме відповідачі передали позивачу у власність нерухоме майно, а позивач передала відповідачам обумовлену суму коштів, що підтверджується відповідними розписками, які є в матеріалах справи. Таким чином, позивач фактично вступила у володіння нерухомим майном, користується ним з 05.07.2019 р. Відповідачі, в порушення умов договору купівлі-продажу нерухомого майна від 05.07.2019 року, ніяких дій з нотаріального посвідчення договору не вчинили. З огляду на наведене позивач вважає, що відповідачі ухиляються від нотаріального посвідчення договору купівлі продажу. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки надані суду докази в повному обсязі підтверджують обставини викладені у позовній заяві. Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі продажу повинен бути укладений у письмовій формі і посвідчений нотаріально, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, і недотримання цієї вимоги є підставою для визнання укладеного договору недійсним. Разом з тим, між сторонами була досягнута взаємозгода відносно усіх істотних умов договору, оскільки позивач передав продавцю обумовлену суму коштів, а продавець передала позивачу нерухоме майно в натурі та документи на нього. Згідно норм ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.\~Однак, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. \~ \~ \~ \~Згідно матеріалів справи, сторонами, при укладанні договору купівлі продажу була досягнута угода по всіх істотних умовах, крім того відбулось повне виконання договору, а саме відповідачі передали позивачу нерухоме майно та документи на нього, а позивач, у свою чергу, передала відповідачам обумовлену суму коштів. Позивач прийняла нерухоме майно, фактично вступила у володіння цим майном. Відповідачі жодного разу не висували вимоги щодо повернення об`єкту нерухомості, не заперечували проти визнання права власності за позивачем, про що свідчать нотаріально посвідчені заяви, які містяться в матеріалах справи. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Підстав, які не дозволяють визнання права власності за позивачем, судом не встановлено. Таким чином, суд вважає заможливе задовольнити позовні вимоги. З врахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved