Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-02 00:00:00

Позивач [PERSON] (в особі представника адвоката Павленко В.Г.) звернувся до суду з позовом, в якому просить змінити спосіб розмір аліментів, який було встановлено заочним рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 07.03.2019 року про стягнення з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 всіх його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку\~до досягнення нею повноліття, на стягнення з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 всіх його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що заочним рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 07.03.2019 року (справа №317/3961/18) з позивача [PERSON] , [INFO] , було присуджено стягнення на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 всіх його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивач при винесенні заочного рішення від 07.03.2019 року на судовому засіданні був відсутній, дізнався про справу з ВДВС Комунарського району про примусове стягнення коштів. Тим самим не зміг надати покази суду про те, що при розлученні з [PERSON] він залишив їй будинок, який йому належав (на праві приватної власності до шлюбу), за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Новоолександрівка, земельну ділянку 0,6 га, а також не ділив спільно нажите майно за час шлюбу, але враховуючи ці обставини, позивач не претендує взагалі звільнити його від обов`язку по сплаті аліментів, а претендує на зменшення розміру, яке не суперечить вимогам чинного законодавства України. Вказує, що судом присуджено з невідомих йому підстав стягнення у розмірі 1/3 всіх його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що суперечить чинному законодавству, де відрахування аліментів на одну дитину повинне бути у розмірі 1/4 всіх його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Вважає підставою те, що судом неправомірно присуджено розмір аліментів, на підставі яких відбувається зміна (зменшення) розміру аліментів та способу стягнення з частки від доходу до твердої грошової суми у розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму на дитини відповідного віку. В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, вказує, що заочним рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 07.03.2019 року (справа №317/3961/18) суд врахував матеріальне становище платника аліментів. Платник аліментів перебуває в працездатному віці, є військовослужбовцем, отримує грошову винагороду, не обтяжений турботами щодо утримання непрацездатних батьків, відсутні докази щодо стану його здоров`я та його матеріального становища, відсутність інших утриманців. На теперішній час, матеріальне становище позивача не змінилось, тож відсутні підстави, передбачені законодавством щодо зменшення розміру аліментів. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заочним рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 07.03.2019 року (справа №317/3961/18) з позивача [PERSON] , [INFO] , було присуджено стягнення на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 всіх його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.с.10-13). Добровільно позивач аліменти не сплачував, тому державним виконавцем Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 10.01.2023 було відкрито постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.7). Згідно розрахунку заборгованості по аліментам, станом на 01.06.2023 року [PERSON] має заборгованість на загальну суму 187\~041,62 грн. (а.с.35). Статтею 201 Сімейного кодексу України\~передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей\~187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до\~статті 182 Сімейного кодексу України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в\~Постанові № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", п. 23 - відповідно до\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до\~ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 XII (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналізуючи зміст ст.ст.\~181,\~192 СК України, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Так,\~Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. У\~статті 192 СК України\~наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143 цс 13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст. 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Обґрунтовуючи вимоги, позивач посилається на те, що його матеріальне становище не змінилось, на даний час він є військовослужбовцем, вимушений винаймати житло для проживання, тому сплата аліментів на користь відповідача в розмірі 1/3 частини є для нього великою та такою, що погіршує його матеріальний стан, однак фактично позивач не згоден з заочним рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 07 березня 2019 року. Доводи позивача про те, що при розлученні з відповідачкою він залишив їй будинок, який йому належав (на праві приватної власності до шлюбу), за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Новоолександрівка, земельну ділянку 0,6 га, а також не ділив спільно нажите майно за час шлюбу, не заслуговують на увагу, так як суду не надано жодних доказів, які підтверджують дані обставини. Суд вважає, що підстави заявлені для зменшення розміру аліментів, не можуть заслуговувати на увагу, оскільки позивач перебуває в працездатному віці, є військовослужбовцем у лавах ЗСУ, отримує грошову винагороду, не обтяжений турботами щодо утримання не працездатних батьків, відсутні докази щодо незадовільного стану його здоров`я та матеріального становища, відсутні інші утриманці. Водночас судом встановлено, що рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 07 березня 2019 року з відповідача було стягнуто аліменти, розмір яких не перевищує 50% його доходу. Приймаючи рішення про стягнення аліментів суд виходив з того, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , яка страждає на ряд захворювань, з якими стоїть на диспансерному обліку в комунальному некомерційному підприємстві «Запорізький районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Запорізької районної ради Запорізької області у кардіолога та ортопеда. В зв`язку з захворюванням дитини позивачці не вистачає коштів на лікування та харчування; обсяг витрат на її утримання істотно більший, аніж витрати по утриманню здорової дитини, що при розгляді цієї цивільної справи сторонами не спростовується. Аналізуючи надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено підстав для задоволення позову, передбачених\~ст. 192 СК України. За таких обставинах, суд вважає необхідним захистити право дитини шляхом відмови у задоволенні вимог про зменшення розміру аліментів.

Outcome: dismissed