Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що 22.04.1999 вона уклала шлюб з відповідачем, який було зареєстровано Веренчанською сільською радою Заставнівського району Чернівецької області. У вказаному шлюбі у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] , яка вже повнолітня. Свій позов обгрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходженням поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки, внаслідок чого між ними виникали часті сварки, непорозуміння. Відповідача вчиняв фізичне та\~психологічне насильство\~у сім`ї.\~ Починаючи із 2016 вона виїхала з території України до Італії, а відповідач залишився проживати в с.Веренчанка, тобто вони припинили спільне проживання та не підтримують ніяких стосунків. У зв`язку із наведеним вважає, що подальше збереження шлюбу неможливим, а тому його необхідно розірвати. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засдіання не з`явилися. В поданій позивачкою заяві до суду, просить справу проводити у її відсутності. За час наданий їм для примирення вона із відповідачем не примирилися та не бажає щоб їх шлюб вподальшому формально існував, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує повністю, наполегливо просить їх задовольнити, про що зазначила в своїх письмових заявах до суду. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, в поданій до суду заяві, представник відповідача просить справу розглядати у їх відсутності, у задоволенні позову просив відмовити, у зв`язку із невизнання відповідачем позову. Відповідно до вимог ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази по справі, врахувавши заяви сторін, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.21 Сімейного Кодексу України шлюб - це сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Судом встановлено, що 22.04.1999 між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано Веренчанською сільською радою Заставнівського району Чернівецької області, за актовим записом №7 (а.с.6). Від спільного проживання сторони мають доньку- [PERSON] , [INFO] , яка на час розгляду справи досягла повноліття (а.с.11). Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Причиною розпаду сім`ї є те, що спільне проживання сторін та шлюбні відносини між ними стали неможливими внаслідок різних поглядів на життя, вчинення фізичного та психологічного насильства у сім`ї. Починаючи із 2016 року сторони спільно не проживають, не ведуть спільного господарства, в них не має спільного бюджету. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст.56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Заперечуючи проти розірвання шлюбу, всупереч до бажання позивачки, відповідачем не доведено наявність обставин, які б унеможливлювали розірвання шлюбу . Ухвалою Заставнівського раойнного суду Чернівецької області від 26.04.2023 сторонам надавався двомісячний строк для примирення, за час якого відносини у сторін не змінилися. Враховуючи відсутність у позивачки бажання зберегти сім`ю та її наполегливе прагнення розірвати шлюб з відповідачем, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження сім`ї проти волі позивачки, суперечить її інтересам, тому шлюб слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На виконання вимог ст. 113 СК України та зважаючи на вибір позивачки, прізвище останньої слід залишити без змін " [PERSON] ". На підставі вище викладеного та

Outcome: approved