Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~В березні 2023 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що 14 травня 2012 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб у Заводській селищній раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 03. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Більше року назад між ними погіршилися відносини, зокрема втрачено взаєморозуміння та довіру. Чотири місяці вони не живуть однією сім`єю, ведення спільного господарства з того часу припинено. Позивач не бажає надалі підтримувати сімейні відносини, примирення та збереження шлюбу між ними неможливе, а тому просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу дитину залишити проживати з ним. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] та його представник адвокат Крива І. І. в судовому засіданні позов підтримують, просять його задовольнити з вищенаведених мотивів. Позивач пояснив, що з початку війни відповідачка виїхала за кордон, залишивши з ним проживати неповнолітнього сина. З того часу він займається вихованням дитини, дбає про нього, забезпечує його всім необхідним. В зв`язку з такими обставинами просить після розірвання шлюбу залишити з ним проржавити неповнолітнього сина. \~ \~ \~ \~Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, від неї надійшла заява, в якій вона просить справу розглядати без її участі, шлюб розірвати, оскільки має серйозні наміри створити іншу сім`ю, знаходиться за кордоном і не має бажання повертатись в Україну, а тому дитину просить залишити проживати з батьком. \~ \~ \~ \~Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 14 травня 2012 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрували у Заводській селищній раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 03. Від шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] . Більше року назад між сторонами погіршилися відносини, зокрема втрачено взаєморозуміння та довіру. Чотири місяці вони не живуть однією сім`єю, ведення спільного господарства з того часу припинено. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 вищезазначеного Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом частини третьої статті 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Вказаного висновку дійшов ВС КЦС у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18. Верховний Суд у постанові від 22 грудня 2021 року в справі № 339/143/20 звернув увагу на те, що враховуючи, що сторони не зверталися до суду із вимогами про визначення місця проживання дитини з одним із батьків суд, враховуючи принципи змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обґрунтовано в межах доводів та вимог позову про розірвання шлюбу та залишення дитини проживати з матір`ю, встановивши, що дитина до розірвання шлюбу після припинення фактичних шлюбних відносин батьків проживала разом з матір`ю, залишив проживати дитину з нею, чим лише констатував проживання дитини, не визначаючи його. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам сторін, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Неповнолітню дитину сторін суд залишає проживати з позивачем. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved