Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-02 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі, який зареєстрований 16.11.2013 року Рожищенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 143. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] . Вказує, що більше 2-х років як їхні стосунки погіршилися, оскільки відповідач зловживає алкоголем та проявляє по відношенню до неї та дітей домашнє насильство, агресію. Зазначає, що фактично сім`я припинила своє існування, шлюб носить формальний характер. На даний час вони разом не проживають, подружніх стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства. Шлюб існує формально, а тому просить його розірвати. Крім того, просила відновити її дошлюбне прізвище - [PERSON] та вирішити питання про розподіл судових витрат. До початку розгляду справи по суті позивач подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Від представника відповідача також надійшла заява про слухання справи у його відсутності. Крім того, від відповідача надійшов відзив на позов, в якому зазначив, що позивач у своїй заяві вказала неправдиву причину погіршення стосунків між подружжя. Так, дійсно протягом двох років відносини між ними погіршилися, проте він не страждає на алкогольну залежність і ніколи не проявляв агресію економічного, фізичного та морального характеру відносно дружини та дітей. Зазначає, що сварки та скандали виникали на фоні непорозуміння між ними. Просить шлюб розірвати з вказаних підстав та стягнути з позивача на його користь понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 2500 грн. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши наявні докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 10.0616.11.2013 року Рожищенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 143, згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 3). Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно вимог ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні з досліджених письмових доказів судом встановлено, що сторони протягом тривалого часу подружніх відносин не підтримують. Шлюб існує формально. Примиритись не бажають. При таких обставинах подальше спільне проживання і збереження сім`ї неможливе, а тому суд вважає за доцільне та правильне шлюб між ними розірвати. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, вимога позивача щодо відновлення дошлюбного прізвища є підставною та підлягає також до задоволення. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно із частинами першою та другою статті 141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, зважаючи, що відповідач визнав позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, тому суд вважає, що з останнього слід стягнути судовий збір в сумі 536,80 грн. на користь позивача, а також повернути позивачу з державного бюджету сплачений судовий збір в розмірі 536,80 грн. згідно квитанції №0.0.2985972616.1 від 09.05.2023 року. Щодо витрат на правову допомогу, понесених відповідачем, суд зазначає, що з урахуванням положень частини другої статті 141 ЦПК України та у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати на правову допомогу, понесені відповідачем, не підлягають відшкодуванню.

Outcome: approved