Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу із [PERSON] , зареєстрованого 17 серпня 2018 року Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинені в березні 2023 року, через втрату почуття взаємної любові та поваги, несумісністю поглядів на спільне життя та сімейні відносини. Шлюб носить формальний характер. З березня 2023 року відповідач проживає окремо та вони не ведуть спільне господарство. Подальше спільне життя з відповідачем не можливе, сім`я фактично розпалася. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе та буде суперечити їхнім з відповідачем інтересам. Також просить суд стягнути з відповідача понесені судові витрати у розмірі 1073, 60 гривні. Після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». Позивачка у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно і належним чином. Через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач повідомлений судом своєчасно та належним чином про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Через канцелярію суду надав заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд дійшов таких висновків. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 17.08.2018 рокуКомунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, 17.08.2018 року сторони зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис за №709 (а.с.8). Судом також встановлено, що сім`я розпалася остаточно, спільне господарство не ведеться, бажання до примирення у сторін відсутнє. Відновити шлюб неможливо, так як, між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Статтею 21 Сімейного кодексу України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст.111 Сімейного кодексу України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У даному випадку позивач вважає неможливим з моральної точки зору продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати її прийняти заходи до примирення. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що мають істотне значення. На підставі ч.1 ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved