Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-13 00:00:00

19.06.2023 на адресу суду надійшла заява про встановлення факту родинних відносин. Ознайомившись з заявою та матеріалами справи, суддя встановила, що заяву слід залишити без руху, про що 23.06.2023 постановила відповідну ухвалу та надала заявнику строк на усунення недоліків заяви. 27.06.2023 на усунення недоліків заявник подав заяву про встановлення факту родинних відносин з усунутими недоліками. В заяві про встановлення факту, що має юридичне значення представниця заявника зазначає, що [INFO] померла мати заявника, який є спадкоємцем за законом до майна померлої, але під час звернення до нотаріуса було встановлено, що в свідоцтві про народження заявника матір по батькові зазначена « [PERSON] » в той час як в свідоцтві про її смерть міститься запис по батькові « [PERSON] ». Названа розбіжність у написанні по батькові спадкодавиці позбавила його можливості належним чином прийняти та оформити прийняття спадщини. Оскільки інакшим шляхом, окрім як за рішенням суду встановити факт, що має юридичне значення неможливо заявник вимушений звернутися до суду. Представниця заявника посилаючись на викладені обставини та ст. ст. 293, 315, 316, 318 ЦПК України просить суд: -встановити факт, що має юридичне значення, зокрема, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] ; -допитати в якості свідків : [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою від 28.06.2023 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання у справі на 14.07.2023. В судовому засіданні представниця заявника підтримала заяву про встановлення факту родинних відносин з викладених у ній підстав та просила її задовольнити. Заінтересована особа приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Полєжаєва Ганна Миколаївна в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. На адресу суду надійшла заява, якою вона повідомила суд, що проти вимог заявника не заперечує (а.с. 28-29). Заслухавши пояснення представниці заявника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви. Судом встановлено, що матір заявника [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що стверджено свідоцтвом про її смерть, серії [NUMBER] ( а.с.5). [PERSON] народився [INFO] . В свідоцтві про його народження в графі «мати» зазначена [PERSON] ( а.с.6). Наведені обставини вказують, що існує розбіжність у написанні по батькові матері заявника , а саме: в свідоцтві про смерть « [PERSON] » , а в свідоцтві про народження « [PERSON] » , яка перешкоджає заявнику належним чином прийняти та оформити спадкове майно, яке залишилося після смерті матері. Тому він звернувся до суду та просить встановити факт родинних відносин із нині померлою матір`ю. Матеріали справи вказують, що заявник звернувся до нотаріуса з метою прийняття спадкового майна , яке залишилося після матері, але отримав відмову через зазначену розбіжність у написанні по батькові матері у правовстановлюючих документах ( а.с. 11). Окрім досліджених судом письмових доказів, які містяться в матеріалах справи: - свідоцтво про смерть [PERSON] ( а.с.5); - свідоцтво про народження заявника ( а.с.6) ; - свідоцтво про народження матері заявника ( а.с.7); - свідоцтво про одруження батьків заявника ( а.с.8). Факт родинних відносин заявника з матір`ю стверджено у судовому засіданні свідками: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Свідки зазначили, що родину заявника вони знають протягом тривалого часу, а також знали особисто матір заявника, яку все життя по батькові було « [PERSON] ». Таким чином, у судовому засіданні судом встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , а відтак, задовольняючи вимоги заявника, суд виходить з наступних міркувань. Так, ст. 124 Конституції України визначає, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Частина 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України вказує, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Встановлення даного факту для заявниці має юридичне значення, оскільки, від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, в даному випадку прийняття спадщини, і законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру ( п. 36 рішення ЄСПЛ від 21 лютого 1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства» ). У силу ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. За наведених підстав, суд визнає вимоги заявника обґрунтованими та такими що ґрунтуються на законі, тому їх слід задовольнити. При вирішенні питання розподілу між сторонами судових витрат, суд враховує, що відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження - судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved