Jurisdiction: civil
Date: 2023-07-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , у якому просив розірвати укладений між сторонами шлюб, зареєстрований 17.09.2005 Відділом реєстрації актів цивільного стану Балаклійського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 185. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка залишиться проживати разом з матір`ю. Позивач в обґрунтування своїх вимог посилався на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, між ними втрачено почуття любові, наявні різні погляди на життя, шлюбні відносини між ними фактично припинені з лютого 2022 року, та з того часу разом вони не проживають, спільним побутом не пов`язані. Позивач зазначив, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам та інтересам спільної дитини, перешкоджатиме створенню нової сім`ї. Спір про поділ спільного майна, подальшого виховання дитини та місце проживання дитини між ними відсутній. 21.06.2023 ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі, призначено судове засідання (а.с.21-22). 13.07.2023 на адресу суду надійшла заява позивача [PERSON] , в якій позивач позовні вимоги підтримав, просив проводити розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Від відповідача [PERSON] 13.07.2023 на адресу суду надійшла заява, в якій просила шлюб розірвати, розглянути справу без її участі, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] . У зв`язку з неявкою у судове засідання усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що 17.09.2005\~Відділом реєстрації\~актів цивільного\~стану Балаклійського\~районного управління\~юстиції Харківської\~області,\~актовий запис\~№ 185зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією відповідного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] (а.с.6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.17). Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~113\~СК України\~ особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу неможливе, сім`я існує лише формально, сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Згідно зі статтею 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Оскільки позивач виявив бажання розірвати шлюб та не має наміру більше зберігати сім`ю, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечувала, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За клопотанням відповідача суд залишає їй шлюбне прізвище [PERSON] . При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073 грн 60 коп., що підтверджується квитанцією № 32528798800007125298 від 16.06.2023 (а.с.5). Згідно з положеннями статті 141 ЦПК України, судові витрати розподіляються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги, суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень статей 141, 142 ЦПК України, та дійшов до висновку про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, що становить 536,80 грн, та про стягнення з відповідача на користь позивача 50% судового збору, що становить 536,80 грн.

Outcome: approved