Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-27 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з водопостачання (водовідведення), в якому зазначив, що відповідачам за адресою: [ADDRESS] , підприємство регулярно надає послуги по постачанню питної води та прийманню стічних вод, за які необхідно щомісячно вносити оплату за встановленими тарифами. Порушуючи чинне законодавство, відповідачі тривалий час ухиляються від сплати за надані послуги та не зважаючи на попередження, добровільно заборгованість не сплачують. Внаслідок чого, за період з 01.01.2013 року по 30.04.2019 року, мають заборгованість в сумі 25466,07 грн., яку позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь, а також судовий збір у розмірі 1921 грн. Заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29.08.2019 р. задоволенні позовні вимоги Комунального підприємства\~«Бахмут-Вода»\~\~до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги водопостачання (водовідведення). Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23.12.2021 р. скасовано заочне рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29.08.2019 року та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Від відповідачів [PERSON] , [PERSON] надійшов\~відзив,\~відповідно до\~якого,\~останні позовні\~вимоги визнали\~частково в\~межах строку\~позовної давності,\~посилаючись на\~те,\~що оскільки характер правовідносин, що склалися між сторонами, передбачає внесення оплати за фактично надані послуги з водопостачання шляхом здійснення періодичних щомісячних платежів, тому строк позовної давності повинен обраховуватися щодо кожного платежу окремо. Вважали, що стягненню на користь позивача підлягають суми, що були нараховані у межах трирічного строку позовної давності, з урахуванням того, що позов поданий 06.06.2019 р., тобто за період з 06.06.2016 по 30.04.2019. З особового рахунку № [NUMBER] , відкритого на ім`я [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що за період з січня 2013 р. по травень 2016 р. нараховано до сплати 9584,07 грн. Пред`явлений позов на суму 25466,07 грн., проте, в межах строку позовної давності за період з 06.06.2016 р. по 30.04.2019 р. нарахована до сплати сума 15882,00 грн. (25466,07 - 9584,07). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, судовий збір не може бути покладений на відповідачів у розмірі більше ніж 1198,03 грн., виходячи з наступного розрахунку: 15882,00 (сума в межах трирічного строку позовної давності) х 1921,00 (сума сплаченого судового збору): 25466,07 (ціна позову) = 1198,03 грн. Отже, не може переривати строк позовної давності платіж, який нібито зроблений відповідачами в січні 2019 р. у сумі 517,27 грн., яка дорівнює за розміром сумі нарахування за один місяць - січень 2019 року. При цьому, ніхто з відповідачів цього платежу не робив. Вважали за необхідне звернутися до суду з клопотанням застосувати до спірних правовідносин трирічний строк позовної давності. З огляду на те, що позов поданий до суду 06.06.2019 р., він не підлягає задоволенню в частині суми 9584,07 грн., яка була нарахована до сплати/за період з січня 2013 р. по травень 2016 р. включно. Оскільки, позов пред`явлений на суму 25466,07 гри., в межах строку позовної давності за період з 06.06.2016 р. по 30.04.2019 р. нарахована до сплати сума 15882,00 гри. (25466,07 - 9584,07). Враховуючи, що не підлягає задоволенню позов у зв`язку зі спливом трирічного строку позовної давності в частині суми 9584,07 грн., просили суд присудити позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог суму судового збору, виходячи з розрахунку: 15882,00 (сума в межах трирічного строку позовної давності) х 1921,00 (сума сплаченого судового збору): 25466,07 (ціна позову) = 1198,03 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. \~ \~ \~ \~Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись відповідно до ст. ст. 128, 129 ЦПК України. \~ \~ \~ \~З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджуються довідками Бахмутської міської ради № 2638 від 12.06.2019, № 2639 від 12.06.2019, № 2640 від 12.06.2019, (а.с.11-13). Особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , відкрито на ім`я [PERSON] (а.с.5-6), з якого вбачається заборгованість відповідачів за надані послуги за період з 01.01.2013 року по 30.04.2019 року в сумі 25466,07 грн. Отже, відповідачі зареєстровані в квартирі за вищевказаною адресою, за якою у КП «Бахмут-Вода», що надає послуги з водопостачання (водовідведення), відкритий особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . У відповідності до розрахунку заборгованості за послуги з водопостачання (водовідведення) за період з 01.01.2013 року по 30.04.2019 року по особовому рахунку № [NUMBER] \~існує заборгованість в розмірі 25466,07 грн. Розрахунок здійснено на основі тарифів та норм водоспоживання та водовідведення по КП «Бахмут-Вода» для споживачів населення. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що КП «Бахмут-Вода» надавало відповідачам послуги з водопостачання та водовідведення. Проте, доказів оплати вартості наданих позивачем послуг з водопостачання та водовідведення відповідачі не надали. За таких обставин при вирішенні справи суд виходить з обсягу прав і обов`язків сторін відповідно до чинного законодавства, яке регулює взаємовідносини осіб, що надають послуги із споживачами цих послуг. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до вимог 523 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Чинним законодавством передбачено, що споживач повинен сплатити вартість наданих послуг щомісячно. Згідно зі ст. 68 ЖК України, наймач (власник) зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. За таких обставин зобов`язання відповідача оплатити надані послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг. Саме до цього зводяться висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 30 жовтня 2013 року по справі №6-59цс13 та від 25 листопада 2014 року по справі №3-184гс14. Суду не надано та не зазначено про існування достовірних доказів того, що відповідачі відмовились від споживання послуг з водопостачання (водовідведення) у встановленому порядку, чи звертались до позивача щодо проведення перерахунку у разі можливої відсутності тривалий час в квартирі та не споживання послуг або з претензіями щодо невиконання ним зобов`язань щодо постачання послуг, або надання неякісних послуг суду. Щодо застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 256\~ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України\~встановлена загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 263 ЦК України, перебіг позовної давності зупиняється: 1) якщо пред`явленню позову перешкоджала надзвичайна або невідворотна заданих умов подія (непереборнасила); 2) у разі відстрочення виконання зобов`язання (мораторій) на підставах, встановлених законом; 3) у разі зупинення дії закону або іншого нормативно-правового акта, який регулює відповідні відносини; 4) якщо позивач або відповідач перебуває у складі Збройних Сил України або в інших створених відповідно до закону військових формуваннях, що переведені на воєнний стан. У разі виникнення обставин, встановлених частиною першою цієї статті, перебіг позовної давності зупиняється на весь час існуванняцих обставин. Від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення. За приписами ч. 1\~ст. 264 ЦК України\~перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Тобто, саме вчинення особою дій, які б свідчили про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, є підставою для переривання строку. Суд відхиляє доводи відповідачів про те, що для позивача сплинув строк стягнення заборгованості за період з 01.01.2013 по 30.04.2019, оскільки останній платіж за спірний період здійснено відповідачами 18.01.2019 р. в сумі 517,27 грн., у зв`язку з чим, перебіг позовної давності перервався. Отже, позов до суду пред`явлено в межах встановленого трирічного строку, а заборгованість за наданим розрахунком не є постійною та змінюється в залежності від оплати. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Вищеприведені обставини та факти у їх сукупності надають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи представником позивача було обґрунтовано доведені ті обставини, на які він посилався як на підстави своїх вимог. З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги КП «Бахмут-Вода» про стягнення солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість за спожиті послуги з водопостачання (водовідведення) в розмірі 25466,07 грн. підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~Крім того, позивачем під час подання до суду позовної заяви були сплачені витрати по сплаті судового збору у сумі 1921 грн. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК\~України з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір.

Outcome: approved